РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.01.2026Справа № 910/13831/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву

Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"» (01032, місто Київ, вулиця Назарівська, будинок 3; ідентифікаційний код 24584661) в особі філії «Відокремлений підрозділ "Складське господарство"» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"» (34403, Рівненська область, Вараський район, місто Вараш, Будівельна база №1 та №2 промислової зони (нп), будинок 35/2; ідентифікаційний код 36217282)

до

Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислово-фінансова компанія "Укрспеценергопостач"» (03115, місто Київ, вулиця Феодори Пушиної, будинок 19, квартира 129; ідентифікаційний код 36853376)

про стягнення 33 619,90 грн,

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"» в особі філії «Відокремлений підрозділ "Складське господарство"» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"» (далі - НАЕК «Енергоатом»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислово-фінансова компанія "Укрспеценергопостач"» (далі - ТОВ «ПФК "Укрспеценергопостач"»/відповідач) про стягнення 33 619,90 грн, у тому числі: 26 316,00 грн - основного боргу за період із серпня 2023 року по жовтень 2025 року (включно), 3 544,74 грн - пені, 872,34 грн - 3% річних та 2 886,82 грн - інфляційних втрат, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором про надання послуг відповідального зберігання №9/63-145-SD-14-00105 від 01.02.2012.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 10.11.2025 позовну заяву прийняв до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

ТОВ «ПФК "Укрспеценергопостач"» відзиву на позовну заяву не надало, при цьому, було належним чином повідомлено про відкриття провадження у справі, однак, 16.12.2025 до суду повернувся поштовий конверт з ухвалою суду від 10.11.2025 з відміткою АТ «Укрпошта»: «за закінченням терміну зберігання».

Таким чином, за висновком суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.02.2012 між Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Складське господарство» (далі - зберігач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Промислово-фінансова компанія «Укрспеценергопостач» (далі - поклажодавець) укладено договір відповідального зберігання №9/63-145-SG-14-00105, відповідно до якого зберігач надає поклажодавцю послуги відповідального зберігання на Рівненському відділенні ВП «Складське господарство» наступного майна - колесо робоче (насос ГЦН-317) кр. 1309-01-0101 СБ, кількістю 1 шт., ціною 1 509 000,00 грн.

Право власності на ТМЦ залишається за поклажодавцем. Майно не може бути задіяне в господарській діяльності зберігача (п. 1.2 договору).

Згідно з п. 2.2 договору поклажодавець зобов`язаний передати майно на відповідальне зберігання зберігачу по акту приймання-передачі майна, підписаного уповноваженими представниками сторін.

За змістом п. 2.4 договору зберігач зобов`язаний зберігати майно за адресою: м. Кузнецовськ, Промзона, Рівненське відділення Відокремленого підрозділу «Складське господарство».

Відповідно до п. 2.10 договору поклажодавець зобов`язаний щомісяця оплачувати послуги за зберігання майна відповідно до розрахунку, встановленого розділом 3 цього договору.

Пунктом 3.1 договору встановлено, що поклажодавець оплачує зберігачу послуги зі зберігання в наступному порядку і розмірах: загальна площа, на якій зберігається майно - 2 кв. м.; вартість послуги за 1 кв. м. за місяць з ПДВ становить - 81,30 грн; загальна вартість зберігання майна за місяць становить 162,60 грн, в т.ч. ПДВ 27,10 грн.

Відповідно до п. 3.2 договору поклажодавець здійснює попередню оплату наданих послуг щомісяця згідно наданого рахунку зберігача, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок зберігача в термін до початку місяця надання послуг. За період з 01.02.2012 до моменту підписання даного договору обома сторонами поклажодавцю провести оплату на підставі виставленого рахунку за фактичний час зберігання протягом 10 днів з моменту направлення рахунку.

Згідно з п. 4.2 договору за несвоєчасне або неповне проведення грошових розрахунків поклажодавець зобов`язаний сплатити зберігачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п. 6.1 договір діє протягом одного року. Умови даного договору застосовуються до правовідносин, які виникли між сторонами стосовно предмету даного договору до моменту його укладення з 01.02.2012. При відсутності письмової заяви однієї зі сторін за один місяць до закінчення терміну дії договору про його розірвання або про зміну його істотних умов, договір вважається пролонгованим на наступний календарний рік на тих самих умовах (п. 6.2 Договору).

З огляду на відсутність в матеріалах справи доказів волевиявлення будь-якою стороною договору наміру про його розірвання або про зміну його істотних умов за один місяць до закінчення терміну його дії, суд дійшов висновку, що договір №9/63-145-SG-14-00105 від 01.02.2012 є пролонгованим станом на день розгляду цієї справи.

Крім того, додатком № 1 до договору «Протокол узгодження договірної ціни» сторони погодили, що вартість послуг зберігання майна за місяць складає - 162,60 грн, у т.ч. ПДВ 27,10 грн, вартість за добу 5,42 грн з ПДВ.

01.02.2012 за актом №1 приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей відповідач передав на зберігання позивачу майно - колесо робоче (насос ГЦН-317) кр. 1309-01-0101 СБ у кількості 1 шт.

22.10.2013 між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору №9/63-145-SG-14-00105 від 01.02.2012, в якій сторони дійшли згоди доповнити п. 1.1 цього договору переліком ТМЦ - кришка кожуха (Н17.67.002.00 у кількості 3 штуки) та корпус кожуха (Н17.67.003.00 у кількості 3 штуки).

Крім того, додатковою угодою № 1 сторони дійшли згоди викласти п. 3.1 договору у новій редакції, зазначивши, що поклажодавець оплачує зберігачу послуги зі зберігання в наступному порядку і розмірах: збільшити площу майна на 1 кв. м. Загальна площа, на якій зберігається майно - 3 кв. м.; вартість послуги за 1 кв. м. за одну добу з 22.10.2013 становить 6,00 грн; загальна вартість зберігання майна за одну добу становить 18,00 грн.

Протоколом узгодження договірної ціни, який є додатком №1 до додаткової угоди №1, сторони погодили, що вартість послуг зберігання майна за одну добу становить 18,00 грн.

22.10.2013 за актом приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей відповідач передав на зберігання позивачу майно - кришку кожуха (Н17.67.002.00 у кількості 3 штуки) та корпус кожуха (Н17.67.003.00 у кількості 3 штуки).

06.10.2015 між сторонами укладено додаткову угоду № 3 до договору №9/63-145-SG-14-00105 від 01.02.2012, в якій сторони дійшли згоди доповнити п. 1.1 цього договору переліком ТМЦ - прокладка (насос ГЦН - 195М (195-00-1027) у кількості 3 штук.

Крім того, додатковою угодою № 3 від 06.10.2015 сторони дійшли згоди викласти п. 3.1 договору у новій редакції, зазначивши, що поклажодавець оплачує зберігачу послуги зі зберігання в наступному порядку і розмірах: збільшити площу майна на 3 кв. м. з 11.04.2014. Вартість послуги за 1 кв.м. за одну добу становить 6,00 грн. За період з 11.04.2014 по 30.09.2015 поклажодавець сплачує зберігачу суму 9 684,00 грн протягом 30 календарних днів після укладення договору на підставі виставленого рахунку.

З 01.10.2015 загальна площа, на якій зберігається майно, становить 6 кв. м. Загальна вартість зберігання з врахуванням додаткової угоди № 3 від 06.10.2015 за добу з 01.10.2015 становить 36,00 грн.

У разі зменшення площі (часткового повернення майна з відповідального зберігання), на якій розміщено майно, оформлюється акт приймання-передачі з відповідального зберігання, в якому вказується площа, на якій було розміщене повернуте майно, та загальна площа, на якій залишилося майно, без укладення додаткової угоди до договору.

Протоколом узгодження договірної ціни, який є додатком №1 до додаткової угоди №3, сторони погодили, що вартість послуг зберігання майна за одну добу становить 6,00 грн; загальна вартість зберігання майна за добу, з врахуванням додаткової угоди №3 від 06.10.2015, складає 36,00 грн.

17.11.2015 за актом №3 приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей відповідач передав на зберігання позивачу майно - прокладку (насос ГЦН - 195М (195-00-1027) у кількості 3 штуки.

Таким чином, з 17.11.2015 на зберіганні у позивача перебувало майно: колесо робоче (насос ГЦН-317) кр. 1309-01-0101 СБ у кількості 1 шт., кришка кожуха (Н17.67.002.00 у кількості 3 штуки) та корпус кожуха (Н17.67.003.00 у кількості 3 штуки), прокладка (насос ГЦН - 195М (195-00-1027) у кількості 3 штуки, тобто 10 одиниць ТМЦ; загальна площа, на якій зберігається майно - 6 кв. м.; загальна вартість зберігання за 1 добу становить 36,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач нарахував відповідачу оплату за надані послуги зі зберігання за період з серпня 2023 року по жовтень 2025 року включно у загальному розмірі 26 316,00 грн, зокрема: за серпень 2023 - 1 116,00 грн, за вересень 2023 - 1 080,00 грн, за жовтень 2023 - 1 116,00 грн, за листопад 2023 - 1 080,00 грн, за грудень 2023 - 1 116,00 грн, за січень 2024 - 1 116,00 грн, за лютий 2024 - 1 044,00 грн, за березень 2024 - 1 116,00 грн, за квітень 2024 - 1 080,00 грн, за травень 2024 - 1 116,00 грн, за червень 2024 - 1 080,00 грн, за липень 2024 - 1 116,00 грн, за серпень 2024 - 1 116,00 грн, за вересень 2024 - 1 080,00 грн, за жовтень 2024 - 1 116,00 грн, за листопад 2024 - 1 080,00 грн, за грудень 2024 - 1 116,00 грн, за січень 2025 - 1 116,00 грн, за лютий 2025 - 1 008,00 грн, за березень 2025 - 1 116,00 грн, за квітень 2025 - 1 080,00 грн, за травень 2025 - 1 116,00 грн, за червень 2025 - 1 080,00 грн, липень 2025 - 1 116,00 грн.

При цьому, позивач долучив до позовних матеріалів копії рахунків, виставлених відповідачу для здійснення оплат за вказаний період, та копії актів приймання-передачі наданих послуг за договором №9/63-145-SG-14-00105 від 01.02.2012, які не підписані представником відповідача, однак ці акти та рахунки направлялись на адресу відповідача, що підтверджується фіскальними чеками АТ «Укрпошта».

Разом із тим, відповідач за надані послуги зі зберігання не розрахувався, внаслідок чого у ТОВ «ПФК "Укрспеценергопостач"» утворилась заборгованість за період із серпня 2023 року по жовтень 2025 року включно у розмірі 26 316,00 грн.

За таких обставин, внаслідок неналежного виконання ТОВ «ПФК "Укрспеценергопостач"» зобов`язань за договором відповідального зберігання №9/63-145-SG-14-00105 від 01.02.2012 та додаткових угод №1, №2 та №3, позивач звернувся до суду із цим позовом про стягнення заборгованості за надані за період із серпня 2023 року по жовтень 2025 року включно послуги зі зберігання у розмірі 26 316,00 грн, а також 3 544,74 грн - пені, 872,34 грн - 3% річних та 2 886,82 грн - інфляційних втрат, нарахованих за період з 21.09.2023 по 13.10.2025.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За змістом частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочини за своєю правовою природою є договором зберігання.

Відповідно до ч. 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Згідно з ч. 3 ст. 937 ЦК України прийняття речі на зберігання може підтверджуватися видачею поклажодавцеві номерного жетона, іншого знака, що посвідчує прийняття речі на зберігання, якщо це встановлено законом, іншими актами цивільного законодавства або є звичним для цього виду зберігання.

Статтею 938 ЦК України унормовано, що зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення. Якщо строк зберігання речі визначений моментом пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення, зберігач має право зі спливом звичайного за цих обставин строку зберігання вимагати від поклажодавця забрати цю річ в розумний строк.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Судом вище встановлено, що 01.02.2012 між позивачем та відповідачем укладено договір відповідального зберігання №9/63-145-SG-14-00105, відповідно до якого позивач надає відповідачу послуги відповідального зберігання майна на Рівненському відділенні ВП «Складське господарство».

В подальшому, сторони уклали додаткові угоди №1 від 22.10.2013 та №3 від 06.10.2015, якими доповнили перелік майна, переданого на зберігання, а також збільшили площу зберігання, вартість послуг та порядок розрахунків.

Так, судом встановлено, що з 17.11.2015 на зберіганні у позивача перебувало майно: колесо робоче (насос ГЦН-317) кр. 1309-01-0101 СБ у кількості 1 шт., кришка кожуха (Н17.67.002.00 у кількості 3 штуки) та корпус кожуха (Н17.67.003.00 у кількості 3 штуки), прокладка (насос ГЦН - 195М (195-00-1027) у кількості 3 штуки, тобто 10 одиниць ТМЦ; загальна площа, на якій зберігається майно - 6 кв.м.; загальна вартість зберігання за 1 добу становить 36,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, відповідно до п. 3.2 договору №9/63-145-SG-14-00105 в редакції додаткової угоди №3 від 06.10.2015 відповідач здійснює оплату надання послуг за фактичний період зберігання згідно наданого позивачем рахунку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача, в термін до 20-го числа наступного за звітним місяцем надання послуг.

Судом встановлено, що позивач нарахував відповідачу оплату за надані послуги зі зберігання за період з серпня 2023 року по жовтень 2025 року включно у загальному розмірі 26 316,00 грн, на підтвердження чого долучено до позовних матеріалів копії рахунків, виставлених відповідачу для здійснення оплати за вказаний період, та копії актів приймання-передачі наданих послуг за договором №9/63-145-SG-14-00105 від 01.02.2012.

Судом встановлено, що акти приймання-передачі послуг за період з серпня 2023 року по жовтень 2025 року включно не підписано уповноваженим представником відповідача.

Разом із тим, ураховуючи відсутність підпису уповноваженого представника відповідача та відбитку печатки відповідача на всіх актах приймання-передачі послуг за спірний період (з серпня 2023 року по жовтень 2025 року включно), суд зазначає, що послуги, які надаються позивачем, зокрема зберігання майна, мають постійний та безперервний характер, що зумовлено природою таких послуг, з огляду на що відповідач як поклажодавець зобов`язаний здійснити оплату за надані позивачем послуги за весь період фактичного зберігання майна.

При цьому, обов`язок відповідача здійснювати оплату за зберігання майна позивачу виникає не з факту підписання сторонами актів приймання-передачі наданих послуг (що може бути одним із доказів надання послуг), а з самого факту надання позивачем послуг зі зберігання за договором №9/63-145-SG-14-00105 від 01.02.2012.

Факт надання послуг зі зберігання підтверджується обставинами щодо передачі відповідачем на зберігання позивачу майна за актами приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей від 01.02.2012, від 22.10.2013, від 17.11.2015 та відсутністю доказів повернення майна зі зберігання, зокрема, на вимогу відповідача.

Проте, в порушення умов договору №9/63-145-SG-14-00105 від 01.02.2012 та укладених до нього додаткових угод №1 та №3, відповідач оплату за надані послуги зі зберігання майна не здійснив, внаслідок чого утворилась заборгованість за вказаний вище період у загальному розмірі 26 316,00 грн, при цьому на підтвердження зворотного відповідачем не надано суду будь-яких доказів.

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ураховуючи встановлені вище обставини, суд дійшов висновку, що відповідач порушив умови договору №9/63-145-SG-14-00105 від 01.02.2012 та додаткових угод №1 та №3, а також положення ст. 526 ЦК України, що має наслідком задоволення вимоги позивача про стягнення заборгованості зі зберігання майна за період з серпня 2023 року по жовтень 2025 року включно у розмірі 26 316,00 грн.

Крім того, НАЕК «Енергоатом» просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 3 544,74 грн, 3% річних у сумі 872,34 грн та інфляційні втрати у розмірі 2 886,82 грн, нараховані за період з 21.09.2023 по 13.10.2025.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

За змістом ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Так, згідно з п. 4.2 договору за несвоєчасне або неповне проведення грошових розрахунків відповідач зобов`язаний сплатити позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення платежу.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, суд перевірив наданий позивачем розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат, і встановив, що позивачем при здійсненні розрахунку інфляційних втрат та 3% річних допущено арифметичну помилку, разом із тим, оскільки їх розмір не перевищує сум, обчислених судом, ці вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"» в особі філії «Відокремлений підрозділ "Складське господарство"» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"» - задовольнити.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислово-фінансова компанія "Укрспеценергопостач"» (03115, місто Київ, вулиця Феодори Пушиної, будинок 19, квартира 129; ідентифікаційний код 36853376) на користь Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"» (01032, місто Київ, вулиця Назарівська, будинок 3; ідентифікаційний код 24584661) в особі філії «Відокремлений підрозділ "Складське господарство"» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"» (34403, Рівненська область, Вараський район, місто Вараш, Будівельна база №1 та №2 промислової зони (нп), будинок 35/2; ідентифікаційний код 36217282) 26 316 (двадцять шість тисяч триста шістнадцять) грн 00 коп. - заборгованості, 3 544 (три тисячі п`ятсот сорок чотири) грн 74 коп. - пені, 872 (вісімсот сімдесят дві) грн 34 коп. - 3% річних, 2 886 (дві тисячі вісімсот вісімдесят шість) грн 82 коп. - інфляційних втрат та 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп. - судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Суддя Віта БОНДАРЧУК