ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2026 р.м. ХарківСправа № 922/3921/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Трофімова І.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "4-72" (64604, м. Лозова, Харківська обл., мікрорайон 4, буд. 72)
до Лозівської міської ради Харківської області (64602, м. Лозова, вул. Ярослава Мудрого, 1) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Комунальне підприємство "Житлова управляюча компанія" Лозівської міської ради Харківської області (64604, Харківська обл., м. Лозова, мікрорайон 1, буд. 17)
про стягнення 174'884,78 грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "4-72" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Лозівської міської ради Харківської області, в якій просить суд стягнути з останнього заборгованість зі сплати внеску на управління будинком ОСББ "4-72" за період з червня 2021 по жовтень 2025 року у розмірі 174'884,78 грн.

Судові витрати зі сплати судового збору позивач просить покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 10.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №922/3921/25 розгляд якої вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою від 26.11.2025 було задоволено клопотання Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "4-72" про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача - Комунальне підприємство "Житлова управляюча компанія" Лозівської міської ради Харківської області.

Будь-яких заяв або клопотань, про можливість подання яких було роз`яснено ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.11.2025, на адресу суду від учасників справи не надходило, як і не надходило клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до ст. 252 ГПК України.

26.11.2025 від представника Відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. 27496), в якому останній стверджує, що позовні вимоги про стягнення з Відповідача заборгованості по сплаті внесків на утримання будинку є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, оскільки позов поданий до неналежного Відповідача. У своєму відзиві Відповідач вказує на те, що Лозівською міською радою, неодноразово було письмово повідомлено Позивача про те, що нежитлове приміщення, розташоване на першому поверсі у будинку за адресою: м.Лозова, мікрорайон 4, буд.72 перебувало на балансі Комунального некомерційного підприємства "Лозівське територіально медичне об`єднання" на праві оперативного управління, яке зареєстроване в установленому законом порядку. Лозівська міська рада повідомляла Позивача письмово, що не може сплачувати комунальні послуги за утримання зазначеного вище нежитлового приміщення, так як ним фактично користувалась інша особа. Крім цього, до відома Позивача неодноразово було доведено інформацію, що нежитлове приміщення має окремий вхід. Прибирання прибудинкової території здійснюється працівниками КНП "ЛТМО" особисто, ліфтами та під`їздами КНП "ЛТМО" не користується. Листом, який міститься у додатках до позовної заяви, (вих.№787 від 24.03.2023) третьою особою по справі КП "Житлова управляюча компанія" було повідомлено Позивача, що спірне нежитлове приміщення на підставі рішення Лозівської міської ради №1022 від 14.07.2022 про безоплатну передачу майна з балансу "Лозіське ТМО" було передано на баланс КП "Житлова управляюча компанія" по акту приймання передачі майна 29 серпня 2022 року. Державна реєстрація права господарського відання за КП "Житлова управляюча компанія" була проведена 19.09.2022. Згідно рішення Лозівської міської ради №78 від 13.02.2017 "Про призначення управителя багатоквартирних будинків", комунальне підприємство "Житлова управляюча компанія" Лозівської міської ради Харківської області здійснює управління багатоквартирними будинками. Джерело фінансування КП "Житлова управляюча компанія" це кошти отримані від співвласників багатоквартирних будинків за послуги по утриманню багатоквартирних будинків. В тарифі на обслуговування підприємством багатоквартирних будинків мешканців м.Лозова не має статті витрат на утримання комунального майна, проте КП "Житлова управляюча компанія" вчиняє відповідні дії, спрямовані на пошук джерел фінансування з метою оплати внесків на утримання будинку ОСББ "4-72". Обізнаність Позивача про фактичне користування вказаним приміщенням іншими особами підтверджується також претензією позивача про сплату заборгованості (вих. №20/1.09.25), яка міститься у додатках до позовної заяви. Крім того, Відповідач стверджує, що позов було подано з порушенням позовної давності.

21.11.2025 Позивач надав до суду відповідь на відзив (вх. 27097), в якій заперечує проти доводів відповідача викладених у відзиві та просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Таким чином, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог та судом дотримано, під час розгляду справи, обумовлені чинним ГПК України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Положеннями частини 8 статті 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив такі обставини.

18.04.2021 установчими зборами власників квартир багатоквартирного будинку "4-72" було створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "4-72" (далі ОСББ "4-72", Позивач), що підтверджується протоколом установчих зборів №1/21 від 18.04.2021 зі створення ОСББ за місцезнаходженням: 64604, Харківська обл., м. Лозова, мікрорайон 4, будинок 72.

Згідно з протоколом №1/21 від 18.04.2021 було обрано голову правління ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та затверджено статут ОСББ "4-72".

Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 06.05.2021 ОСББ "4-72" було зареєстровано у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань і присвоєно .

Тим же протоколом установчих зборів від 18.04.2021 №1/21 співвласники квартир багатоквартирного будинку "4-72" затвердили кошторис ОСББ "4-72" на 2021 та встановили тариф на управління будинком у розмірі внеску 5,00 грн/м2 для 1 поверхів, нежилих, технічних (додаткових) приміщень та 5,89 грн/м2 для 2-9 поверхів.

Протоколом загальних зборів ОСББ "4-72" №1/23 від 04.09.2023 затверджено кошторис ОСББ "4-72" на 2023-2024 та розмір витрат (внески) на управління будинком на 2023-2024 роки у розмірі 8,45 грн/м2 для всіх поверхів та нежитлових приміщень.

Кошторисом передбачено його безперервна дія до затвердження нового кошторису. Вищезазначені рішення ОСББ "4-72", оформлені протоколами №1/21 від 18.04.2021 та №1/23 від 04.09.2023, є чинними та в судовому порядку не оскаржувалися.

У будинку ОСББ "4-72" за адресою: Харківська обл., м. Лозова, мікрорайон 4, буд. 72, розміщене нежитлове вбудоване приміщення №3 площею 488,3 кв.м, власником якого є Лозівська міська рада Харківської області.

Позивач вказує, що згідно з розрахунком заборгованості внесків з управління будинком за період червень 2021 жовтень 2025 включно у багатоквартирному будинку нежитлового приміщення №3, площею 488,3 кв.м, його власнику нараховано борг по несплаті внеску на управління (утримання) будинком. За весь період існування ОСББ, з червня 2021 по жовтень 2025 включно, борг наразі складає 174'884,78 грн.

З моменту створення ОСББ "4-72" та по цей час, власник нежитлового приміщення №3, площею 488,3 кв.м, за адресою: Харківська обл., м. Лозова, мікрорайон 4, буд. 72, а саме Лозівська міська рада Харківської області, жодного разу не сплачувала внесок з управління будинком.

Позивачем неодноразово направлялись листи щодо необхідності сплати внесків на управління багатоквартирного будинку та, як наслідок, отримано відповіді від виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області щодо відсутності правових підстав для сплати ними по внескам співвласників на утримання та управління багатоквартирного будинку у зв`язку з тим, що нежитлове приміщення знаходиться в управлінні/віданні інших підприємств.

15.07.2021 виконавчий комітет Лозівської міської ради Харківської області надав відповідь №4411/02-15, якою повідомив, що нежитлове приміщення, розташоване на першому поверсі у будинку за адресою: Харківська обл., м. Лозова, мікрорайон 4, буд. 72, перебуває на балансі Комунального некомерційного підприємства "Лозівське територіальне медичне об`єднання" (далі КНП "ЛТМО"), на праві оперативного управління, яке зареєстроване в установленому законом порядку.

У своїй відповіді №1816 від 18.08.2021 на лист вих.№20/19.07.21 КНП "Лозівське територіальне медичне об`єднання" повідомило, що нежитлове приміщення за адресою: Харківська обл., м. Лозова, мікрорайон 4, буд. 72 не є власністю КНП "Лозівське територіальне медичне об`єднання", а знаходиться в оперативному управлінні їхньої організації. Натомість, вирішити питання щодо сплати внесків на управління (утримання) багатоквартирного будинку організація не може, так як нежитлове приміщення є комунальною власністю територіальної громади м. Лозова Харківської області.

У своїй відповіді №6908/02-13-9 від 07.11.2024 виконавчий комітет Лозівської міської ради Харківської області наголосив, що Лозівська міська рада Харківської області не може сплачувати комунальні послуги за утримання нежитлового приміщення, так як ним розпоряджається КП "ЖУК" на праві оперативного управління, та просив надати КП "ЖУК" деталізовану калькуляцію щодо визначення тарифу послуги управління багатоквартирним будинком.

Позивач зазначає, що станом на день подання позову борг зі сплати витрат на управління будинком ОСББ "4-72", нарахований на нежитлове вбудоване приміщення №3 за адресою: Харківська обл., м. Лозова, мікрорайон 4, буд. 72, загальною площею 488,3 кв.м відповідно до розрахунку заборгованості помісячно за період 2021 року жовтень 2025 року включно складає 174'884,78 грн.

Такі обставини, на думку Позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Закон України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" визначає правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку.

Згідно з ст. 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", до компетенції загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку відноситься визначення розмірів платежів та внесків співвласників.

Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів.

Згідно зі ст. 16 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання: встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів.

Відповідно до висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 02.09.2020 у справі №906/884/19, прийняті відповідно до статуту рішення загальних зборів об`єднання з питань управління багатоквартирним будинком є обов`язковими для усіх власників квартир (нежитлових приміщень) у багатоквартирному будинку, які одночасно є співвласниками спільного майна такого будинку та зобов`язані його утримувати в силу прямої норми статті 322 Цивільного кодексу України та частини 2 статті 7 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".

Отже, для нарахування внесків на управління та утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території співвласниками квартир або нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку, де створено та діє об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, яке самостійно здійснює управління багатоквартирним будинком, потрібне лише рішення загальних зборів такого об`єднання. Діюче рішення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку є обов`язковим до виконання, у зв`язку з чим укладання будь-яких договорів не потребує.

Суд установив, що розмір внесків на утримання та управління багатоквартирним будинком установлений рішеннями загальних зборів ОСББ "4-72", які є чинними та не визнані недійсними у встановленому законом порядку, отже відсутні підстави для їх невиконання будь-яким із власників квартир у такому будинку.

У відповідності до ст.15 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Статтею 322 Цивільного кодексу України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не передбачено договором або законом.

Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника (ч.2 ст.7 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку").

Отже, прийняті відповідно до статуту рішення загальних зборів об`єднання з питань управління багатоквартирним будинком є обов`язковими для усіх власників квартир (нежитлових приміщень) у багатоквартирному будинку, які одночасно є співвласниками спільного майна такого будинку та зобов`язані його утримувати в силу прямої норми ст.322 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 7 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".

Відповідно до ч. 6 ст. 22 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання.

У відповідності до п. 1, 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" співвласники зобов`язані, зокрема, забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; виконувати рішення зборів співвласників.

Частина 2 ст. 2 ЦК України серед учасників цивільних відносин визначає, зокрема, територіальні громади.

Частиною 1 ст. 169 ЦК України передбачено, що територіальні громади діють у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин, а згідно з ст. 172 ЦК України, територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обв`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції встановленої законом.

Статтею 327 ЦК України встановлено, що у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Відповідно до статей 175 і 176 ЦК України територіальні громади відповідають за своїми зобов`язаннями своїм майном, крім майна, на яке відповідно до закону не може бути звернено стягнення.

Статтею 1 Закону України "Про місцеве самоврядування" визначено, що територіальна громада - це жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, селищ, міст, що мають єдиний адміністративний центр. Право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

Частинами 1, 2 статті 2 Закону України "Про місцеве самоврядування" визначено, що місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 вказаного Закону сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з ч. 3, 5 ст. 16 вказаного Закону матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Згідно з ч. 1 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування" територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування" органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Частини 2, 3 ст. 12 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" визначають, що витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.

Частиною 1 ст. 20 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" передбачено, що частка співвласника у загальному обсязі внесків платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.

Частиною 4 статті 12 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" дійсно передбачено, що зобов`язання зі здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком у разі здачі в найм (оренду) квартир та/або нежитлових приміщень державної або комунальної власності несуть наймачі (орендарі) таких квартир та/або приміщень.

Проте, Верховний Суд у постанові від 02.09.2020 у справі № 906/884/19 роз`яснив, що визначаючи зобов`язання орендарів щодо здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком, чинне законодавство не визначає механізму реалізації такого зобов`язання, у тому числі механізму захисту прав об`єднання співвласників. Зокрема, не встановлює для ОСББ права примусового стягнення відповідних коштів з орендарів у судовому порядку, передбачаючи таке право лише щодо співвласників майна.

За таких обставин, Верховним Судом був зроблений висновок, що прийняті відповідно до статуту рішення ОСББ є обов`язковими тільки для співвласників майна багатоквартирного будинку та самі по собі не встановлюють жодних зобов`язань для осіб, які не є власниками приміщень в такому будинку, у тому числі для орендарів нерухомого майна. Зважаючи на загальні підстави виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України), відповідні правовідносини щодо сплати орендарем витрат на управління будинком мають бути врегульовані або шляхом укладення окремого договору між орендарем та ОСББ, або шляхом встановлення обов`язку орендаря з відшкодування відповідних витрат власнику приміщення (орендодавцю) безпосередньо в умовах договору оренди нерухомого майна.

Тобто, обов`язок орендаря зі сплати (відшкодування) внесків на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі, встановленому рішенням ОСББ, виникає тільки у разі передбачення такого обов`язку в умовах укладеного ним правочину (договору) з власником майна або з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку.

Суд установив, що нежитлове вбудоване приміщення №3 за адресою: Харківська обл., м. Лозова, м-н 4, буд. 72, площею 488,3 кв.м, закріплене на праві оперативного відання за Комунальним підприємством "Житлова управляюча компанія" Лозівської міської ради Харківської області. А власником вищезазначеного приміщення є територіальна громада міста Лозова в особі Лозівської міської ради Харківської області, заборгованість за яким є предметом даного позову.

Відповідачем не надано доказів, які підтверджують перехід права власності на нежитлове вбудоване приміщення у багатоквартирному будинку (про сплату внесків на утримання та управління якого заявлені позовні вимоги у даній справі) до інших осіб та не спростовано того факту, що власником таких квартир є Лозівська міська рада Харківської області.

Суд зауважує, що в матеріалах справи такі докази також відсутні.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що Відповідач є власником нежитлового вбудованого приміщення №3 за адресою: Харківська обл., м. Лозова, мікрорайон 4, буд. 72, площею 488,3 кв.м, за яким утворилась заборгованість, суд дійшов висновку, що Відповідач (як власник) на підставі наведених вище положень закону несе обов`язки щодо утримання належного йому майна та на рівні зі всіма співвласниками багатоквартирного будинку зобов`язаний нести витрати на утримання прибудинкової території та будинку в цілому. А тому заперечення Відповідача на те, що даний позов поданий до неналежного відповідача відхиляється судом.

Щодо заяви Відповідача про застосування строків позовної давності до вимог, які виникли до листопада 2022 року в розмірі 41'505,50 грн має бути застосована позовна давність, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Таким чином, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" було внесено зміни до Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, зокрема доповнено пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину."

Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARSCoV-2" від 11 березня 2020 року № 211 було встановлено на всій території України карантин.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року.

Крім того, пунктом 19 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, встановлено наступне: "У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

04 вересня 2025 року набув чинності Закон № 4434-ІХ "Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності". Перебіг позовної давності поновлено.

Суд звертає увагу Відповідача, що нормами вказаного Закону не передбачена зворотня дія в часі.

Отже, загальна позовна давність була зупинена з 11 березня 2020 року до 04 вересня 2025 року.

Як убачається з матеріалів справи Позивачем заявлена до стягнення заборгованість за період з червня 2021 року по жовтень 2025 року, отже відлік позовної давності за вказаними вимогами розпочався 04.09.2025.

Ураховуючи викладене, господарський суд доходить висновку, що Позивачем не пропущено позовну давність для звернення до суду із даною позовною заявою.

За таких обставин, заява Відповідача про застосування позовної давності підлягає відхиленню.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до ст.129 ГПК України судовий збір за розгляд справи покладається на Відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 20, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 183, 194, 195, 196, 201, 208-210, 217, 218, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Лозівської міської ради Харківської області (64602, м. Лозова, вул. Ярослава Мудрого, 1, ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "4-72" (64604, м. Лозова, Харківська обл., мікрорайон 4, буд. 72, ) заборгованість сплати внеску на управління будинком ОСББ "4-72" за період з червня 2021 по жовтень 2025 року у розмірі 174'884,78 грн та 2422,40 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно зі ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Учасники справи:

Позивач - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "4-72" (64604, м. Лозова, Харківська обл., мікрорайон 4, буд. 72, ).

Відповідач - Лозівська міська рада Харківської області (64602, м. Лозова, вул. Ярослава Мудрого, 1, ).

СуддяІ.В. Трофімов