ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2026 р. Справа № 925/483/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Демидової А.М.

суддів: Ходаківської І.П.

Владимиренко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Мельничука О.С.

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тімбер Юкрейн"

на рішення Господарського суду Черкаської області від 10.07.2025 (повне судове рішення складено 11.07.2025) (суддя Спаських Н.М.)

у справі № 925/483/25 Господарського суду Черкаської області

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСТ-ВУД-ТРЕЙД"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тімбер Юкрейн"

про стягнення 934 077,36 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог

У квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ІСТ-ВУД-ТРЕЙД" (позивач) звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тімбер Юкрейн" (відповідач) про (з урахуванням уточнення позовних вимог) стягнення 934 077,36 грн, з яких 699 220,36 грн основного боргу, 130 541,00 грн пені, 18 145,61 грн як 3 % річних, 86 170,39 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки № 22/06-2023 від 22.06.2023 (далі - Договір) в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 10.07.2025 у справі № 925/483/25 позов задоволено повністю та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тімбер Юкрейн" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСТ-ВУД-ТРЕЙД" 699 220,36 грн основного боргу, 130 541,00 грн пені, 18 145,61 грн як 3 % річних, 86 170,39 грн інфляційних втрат на підставі Договору та 14 011,17 грн на відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення суду мотивовано тим, що розрахунок за основним боргом між сторонами не проведено, строк виконання зобов`язання є таким, що настав, залишок основного боргу за товар та періоди прострочення підтверджено належними доказами.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із рішенням Господарського суду Черкаської області 10.07.2025 у справі № 925/483/25, Товариство з обмеженою відповідальністю "Тімбер Юкрейн" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати в частині стягнення пені за період з 22.07.2023 по 29.04.2024 як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 258, 266, 267 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), та ухвалити нове рішення, яким відмовити в частині стягнення пені за період з 22.07.2023 по 29.04.2024.

При цьому скаржник зазначає, що нарахування господарських штрафних санкцій припиняється через 6 місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, а позовна давність спливає через 1 рік від дня, за який нараховано санкцію. Положення ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду в межах позовної давності за основною вимогою, до господарських санкцій не застосовується.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.08.2025 (колегія суддів у складі: головуючого Демидової А.М., суддів Ходаківської І.П., Владимиренко С.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Тімбер Юкрейн" на рішення Господарського суду Черкаської області від 10.07.2025 у справі № 925/483/25; розгляд апеляційної скарги призначено на 14.10.2025 о 10:40; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 05.09.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.10.2025 продовжено строк розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Тімбер Юкрейн" на рішення Господарського суду Черкаської області від 10.07.2025 у справі № 925/483/25; відкладено розгляд апеляційної скарги на 25.11.2025 о 09:45.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2025 відкладено розгляд апеляційної скарги на 13.01.2026 о 10:00.

Позиції учасників справи

Позивач подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в її задоволенні повністю, посилаючись на те, що після перерахунку пені в програмі "Ліга закон" за вказані позивачем періоди сума пені становить 147 152,63 грн, але оскільки позивач не збільшив позовні вимоги в цій частині, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заявлений до стягнення розмір пені в сумі 130 541,00 грн.

Явка представників учасників справи

У судове засідання 13.01.2026 представники позивача та відповідача не з`явились.

Усі учасники справи належним чином повідомлені судом про дату, час та місце судового засідання.

Разом із тим, суд враховує клопотання скаржника про розгляд справи без участі представника, яке надійшло до Північного апеляційного господарського суду 13.01.2026 до початку судового засідання, в якому відповідач просить суд судове засідання в даній справі провести без участі представника та зазначає, що апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі.

Зважаючи на викладене та враховуючи, що явка представників сторін у судове засідання обов`язковою не визнавалась, а неявка в судове засідання представників позивача та відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи аргументи апеляційної скарги і доказове наповнення матеріалів справи, колегія суддів вважає за можливе здійснити перегляд оскаржуваного судового акта в апеляційному порядку без участі в судовому засіданні представників сторін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, відповідно до умов договору поставки № 22/06-2023 від 22.06.2023, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТІМБЕР Юкрейн" як покупцем та Товариством з обмеженою відповідальністю "ІСТ-ВУД-ТРЕЙД" як продавцем (Договір), продавець зобов`язався поставити і передати у власність покупця дошку дубову (далі - товар), а покупець - прийняти та оплатити товар в порядку та на умовах, визначених цим Договором (п. 1.1 Договору).

Згідно з 3.2 Договору розрахунки за кожну партію товару здійснюються покупцем у національній валюті України - гривні шляхом прямого банківського переказу на рахунок продавця - протягом 2 банківських днів з дати виставлення рахунку. Умови відвантаження - FCA продавця.

На виконання умов Договору позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 2 550 169,37 грн, що підтверджується видатковими накладними № РН-005 від 19.07.2023 на суму 107 448,08 грн, № РН-002 від 02.08.2024 на суму 773 517,11 грн, № РН-003 від 11.09.2023 на суму 569 945,90 грн, № РН-007 від 22.06.2023 на суму 313 129,32 грн, № РН-004 від 27.03.2024 на суму 634 215,25 грн, № РН-005 від 27.03.2024 на суму 151 913,71 грн та товарно-транспортними накладними № 005 від 19.07.2023, № 002 від 02.08.2024, № 003 від 11.09.2023, № 220623 від 22.06.2023, № 004 від 27.03.2024, № 005 від 27.03.2024.

Видаткові накладні підписані уповноваженими представниками сторін, скріплені печатками та містять посилання на Договір.

Для здійснення оплати товару позивачем виставлено відповідачу рахунки-фактури № СФ-007 від 22.06.2023 на суму 313 129,32 грн, № СФ-005 від 13.07.2023 на суму 107 448,08 грн, № СФ-003 від 11.09.2023 на суму 569 945,90 грн, № СФ-004 від 18.03.2024 на суму 634 215,25 грн, № СФ-005 від 27.03.2024 на суму 151 913,71 грн, № СФ-002 від 02.08.2024 на суму 773 517,11 грн.

Відповідач, у свою чергу, свої зобов`язання з оплати поставленого товару виконав частково, сплативши позивачу 1 850 949,01 грн, що підтверджується платіжними інструкціями № 521 від 22.06.2023 на суму 313 129,32 грн, № 630 від 20.07.2023 на суму 89 540,00 грн, № 778 від 30.08.2023 на суму 17 908,08 грн, № 809 від 11.09.2023 на суму 280 000,00 грн, № 900 від 06.10.2023 на суму 70 000,00 грн, № 789 від 24.11.2023 на суму 70 000,00 грн, № 1140 від 19.12.2023 на суму 80 000,00 грн, № 1384 від 16.02.2024 на суму 69 945,90 грн, № 1528 від 21.03.2024 на суму 380 000,00 грн, № 1599 від 05.04.2024 на суму 148 512,00 грн, № 122 від 22.04.2024 на суму 151 913,71 грн, № 255 від 07.08.2024 на суму 180 000,00 грн.

Залишок заборгованості відповідача перед позивачем становить 699 220,36 грн, що і стало підставою для звернення Товариством з обмеженою відповідальністю "ІСТ-ВУД-ТРЕЙД" з позовом у даній справі.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови

Згідно зі ст. 509 ЦК України та ст. 173 Господарського кодексу України (чинного на день ухвалення оскаржуваного рішення суду) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Відповідно до статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 525, 526 ЦК України)

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріалами справи підтверджено наявність заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 699 220,36 грн.

Оскільки розрахунок за основним боргом між сторонами не проведено, строк виконання зобов`язання є таким, що настав, суд першої інстанції виснував, що до стягнення з відповідача на користь позивача належить 699 220,36 грн залишку основного боргу за товар.

При цьому, за приписами частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За висновком суду першої інстанції, розрахунки 3 % річних та інфляційних втрат у заявлених до стягнення сумах із боку позивача зроблені правильно.

Враховуючи, що доказів проведення розрахунку за інфляційними та процентами річних відповідач суду не надав, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що до стягнення з відповідача на користь позивача належить 86 170,39 грн інфляційних втрат та 18 145,61 грн як 3 % річних.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, в частині задоволення позовних вимог про стягнення основного боргу, 3 % річних та інфляційних втрат рішення суду першої інстанції не оскаржується, відтак, відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України в цій частині рішення в апеляційному порядку не переглядається. При цьому, підстав для виходу за межі доводів та вимог апеляційної скарги судом апеляційної інстанції не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 цього ж Кодексу визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч. 1 ст. 230, ч. 4 ст. 231 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно із ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 5.2 Договору у випадку порушення покупцем строку оплати товару покупець сплачує продавцю пеню в розмірі 0,1 % від ціни партії товару за кожний день прострочення оплати товару.

Відповідно до положень ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" позивач обмежив нарахування пені розміром подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період нарахування пені.

Крім того, згідно з положеннями ч. 6 ст. 232 ГК України позивач провів нарахування пені в межах шестимісячного строку після виникнення права на пеню.

Перевіривши розрахунок пені, наданий позивачем, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача пені в заявленому позивачем розмірі - 130 541,00 грн.

У частині посилання скаржника на помилкове незастосування судом першої інстанції позовної давності та безпідставне стягнення пені за період з 22.07.2023 по 29.04.2024 судом апеляційної інстанції враховано, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Разом із тим, згідно з п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану (розділ доповнено пунктом 19 згідно із Законом № 2120-IX від 15.03.2022; в редакції Закону № 3450-IX від 08.11.2023). Зазначений пункт діяв до 04.09.2025.

Воєнний стан в Україні триває і на час вирішення спору.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції правильно виснував, що до вимоги про стягнення пені за період з 22.07.2023 по 29.04.2024 позовна давність не застосовується.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що в даній справі надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку із чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного в даній справі судового рішення відсутні.

За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судові витрати

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати за її розгляд відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тімбер Юкрейн" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 10.07.2025 у справі № 925/483/25 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

5. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строк, передбачені ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 14.01.2026.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді І.П. Ходаківська

С.В. Владимиренко