ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12 січня 2026 року

м. Черкаси

Справа № 925/27/26

Господарський суд Черкаської області у складі судді Гладуна А.І., розглянувши позовну заяву Першого заступника керівника Звенигородської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАКТ-АГРО" про стягнення 3061800,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

06.01.2026 Перший заступник керівника Звенигородської окружної прокуратури (адреса місцезнаходження: 20202, Черкаська область, м. Звенигородка, вул. Софії Терещенко, 40а) в інтересах держави в особі Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади (адреса місцезнаходження: 20603, Черкаська область, м. Шпола, вул. Лозуватська, 59) звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАКТ-АГРО" (адреса місцезнаходження: 07371, Київська область, Вишгородський район, с. Рови , вул. Незалежності, буд. 2, корпус М, офіс 2).

Предметом позову є майнова вимога стягнути штраф.

Підставами позову є обставини, якими прокурор стверджує, що відповідач не виконав зобов`язання з поставки товару за договором.

Визначаючи підсудність цього спору Господарському суду Черкаської області, прокурор керувався нормою частини 5 статті 29 Господарського процесуального кодексу України, за змістом якої позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 1 та статті 532 Цивільного кодексу України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі. Якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться: 1) за зобов`язанням про передання нерухомого майна - за місцезнаходженням цього майна; 2) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі договору перевезення, - за місцем здавання товару (майна) перевізникові; 3) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі інших правочинів, - за місцем виготовлення або зберігання товару (майна), якщо це місце було відоме кредиторові на момент виникнення зобов`язання; 4) за грошовим зобов`язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання; 5) за іншим зобов`язанням - за місцем проживання (місцезнаходженням) боржника.

За своєю правовою природою, укладений між позивачем та відповідачем договір №82 від 13.03.2025, є договором про закупівлю товару, до якого застосовуються загальні положення про договори купівлі-продажу. Інше не встановлено договором укладеним між сторонами, законом та не випливає з характеру відносин сторін.

До договору закупівлі застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

У додатку №3 до договору №82 від 13.03.2025 сторони визначили місце поставки товару: заклади та установи, які розташовані у межах Шполянської міської ради ОТГ Звенигородського району Черкаської області.

Місце виконання постачальником грошового зобов`язання з оплати штрафу за невиконання зобов`язання з поставки товару сторони у договорі не визначали. Обставин, які б свідчили про те, що виконати грошове зобов`язання можна тільки у певному місці й, зокрема, за місцем поставки чи місцезнаходженням позивача суд не встановив.

Змістом позову прокурора не є вимоги пов`язанні із виконанням зобов`язання з поставки товару, їх якістю чи прийняттям сторонами.

Спір між сторонами виник у зв`язку з не поставкою товару у строк, встановлений договором, за порушення якого відповідач сплачує штраф у розмірі 100% вартості товару на підставі пункту 10.5 договору.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що правила визначення підсудності справ, передбачені частиною 5 статті 29 Господарського процесуального кодексу України до позову прокурора застосуванню не підлягають .

Частиною 1 та 2 статті 27 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань суд установив, що місцезнаходженням відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАКТ-АГРО" (ідентифікаційний код 45260660) є: : 07371, Київська область, Вишгородський район, с. Рови , вул. Незалежності, буд. 2, корпус М, офіс 2.

За правилами визначення підсудності справ, встановлених частиною 1 статті 27 Господарського процесуального кодексу України, спір у цій справі підсудний господарському суду за місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 29 Господарського процесуального кодексу України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Підстав для розгляду цієї справи Господарським судом Черкаської області за правилами виключної підсудності прокурор не навів, а суд не встановив.

За таких обставин матеріали справи підлягають переданню для розгляду до Господарського суду Київської області за встановленою законом підсудністю справи за місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У контексті принципу верховенства права, важливої частини Конвенції, Європейський суд з прав людини розглядає "суд" як такий, що завжди має бути заснований на законних підставах, оскільки у протилежному випадку, він не буде володіти легітимністю, що є необхідною ознакою для розгляду справ у демократичному суспільстві (Lavents v. Latvia (Лавентс проти Латвії), § 81).

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 (заяви № 29458/04, № 29465/04) дійшов висновку, що фраза "суд встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Поняття суд, встановлений законом з-поміж іншого передбачає дотримання правил юрисдикції (підвідомчості) та підсудності спору.

Відповідно до частини 9 статті 176 Господарського процесуального кодексу України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частин 1, 3 статті 31 Господарського процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

На підставі пункту 1 частин 1 та 3 статті 31, частини 9 статті 176 Господарського процесуального кодексу України суд передає матеріали справи для розгляду за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду Київської області за місцезнаходженням відповідача.

Керуючись статтями 27, 29, 31, 176, 234, 255, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Справу №925/27/26 за позовом Першого заступника керівника Звенигородської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАКТ-АГРО" про стягнення 3061800,00 грн передати за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду Київської області.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду протягом 10 днів з дня її складення може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя А.І. Гладун