РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.01.2026Справа № 910/12748/25

Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М. розглянувши без повідомлення сторін у спрощеному позовному провадженні справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промленд Інвест", м. Київ

до Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд", м. Київ

про стягнення 959 253,08 грн, -

ВСТАНОВИВ:

13.10.2025 року через підсистему "Електронний суд" до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Промленд Інвест" (позивач) про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" (відповідач) суми боргу в розмірі 959 253,08 грн, яка виникла за Договором №196/ф від 23.06.2017 року щодо несплати відповідачем компенсації витрат плати за користування земельною ділянкою.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 13.10.2025 року справу №910/12431/25 передано на розгляд судді Морозову С.М.

Ухвалою від 20.10.2025 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків.

29.10.2025 року позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків.

Згідно з п. 2 ч. 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються що малозначні справи.

Частиною 1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.11.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами та запропоновано сторонам у встановлені судом строки подати відповідні заяви по суті.

З метою повідомлення відповідача про розгляд даної справи та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвалу суду від 05.11.2025 року в електронному вигляді було надіслано відповідачу в його електронний кабінет (довідка про доставку електронного листа 05.11.2025 року міститься в матеріалах справи).

Відповідно до положень ч.ч. 1, 4 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України).

Тобто, з урахуванням викладених норм та дати отримання ухвали суду відповідачем, строк для подачі останнім відзиву на позовну заяву встановлено судом до 20.11.2025 року (включно).

18.11.2025 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що договори оренди припинені через закінчення строку на який вони були укладені, у зв`язку з чим договірні відносини між КМР та позивачем відустні, а тому і відсутні підстави для сплати відповідачем, як орендарем, плати за землю. Також відповідачем вказано, що позовні матеріали не містять доказів понесення позивачем витрат за користування земельними ділянками.

01.12.2025 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій зазначено, що на даний час будівництво житлово-офісного комплексу триває, як і оформлення позивачем з КМР орендних відносин, окрім того, договір №196/Ф від 23.06.2017 передбачає обов`язок відповідача здійснити плату за користування земельною ділянкою.

Правом на подачу до суду заперечень на відповідь на відзив відповідач не скористався.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23.06.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Промленд Інвест" (сторона 1) та Приватним акціонерним товариством "Холдингова компанія "Київміськбуд" (сторона 2) було укладено Договір №196/Ф, предметом якого згідно п. 1.1 є зобов`язання та права сторін по будівництву об`єкта на земельній ділянці з метою отримання кожною зі сторін своєї частини в збудованому об`єкті в порядку та на умовах, визначених в договорі.

У п. 2.1 Договору №196/Ф від 23.06.2017 визначено, що сторони дійшли згоди про те, що сторона 2 на підставі довіреності, виданої стороною 1, зобов`язується не пізніше 31.12.2018, здійснити у встановленому законом порядку оформлення договору оренди земельної ділянки (території площею 3,4 га, яка складається з двох суміжних ділянок (кадастрові номери :69:255:0007 та :69:255:0008), що розташовані по проспекту Відрадному, 93/2 у Солом`янському районі м. Києва, здійснити його (договору оренди) державну реєстрацію та змінити цільове призначення земельної ділянки на таке, що дозволяє багатоповерхове житлове будівництво на ділянці, а також отримати містобудівні умови та обмеження для такого будівництва.

Згідно п. 3.5 Договору №196/Ф від 23.06.2017 сторона 2 компенсує стороні 1 1/3 частину витрат, понесених неї на плату за користування земельною ділянкою, на якій здійснюється будівництво об`єкту за цим договором, з моменту виконання умов пункту 2.1 договору і до передачі об`єкта на обслуговування експлуатуючій організації.

Компенсація здійснюється шляхом перерахування коштів стороні 2 протягом 10 робочих днів із дня надання стороною 1 документального понесення таких витрат.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання, скріплення печатками сторін та діє до 31.05.2022, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (п.7.1 Договору №196/Ф від 23.06.2017).

07.02.2019 сторонами укладено Додаткову угоду до Договору №196/Ф від 23.06.2017, якою вирішено викласти п.3.5 у наступній редакції:

"Сторона 2 компенсує стороні 1 витрати, понесені нею на оплату за користування земельною ділянкою, на якій здійснюється будівництво за цим договором, починаючи з 01.06.2018 і до отримання стороною 2 поштової адреси на об`єкт.

Компенсація здійснюється шляхом перерахування коштів стороні 1 протягом 10 робочих днів із дня надання стороною 1 відповідного рахунку стороні 2. Після отримання від сторони 2 коштів сторона 1 здійснює оплату та надає стороні 2 документальне підтвердження".

21.08.2018 між Київською міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Промленд Інвест" (орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки, об`єктом оренди за яким згідно п. 2.1 є земельна ділянка з наступними характеристиками:

- кадастровий номер - :69:255:0007;

- місце розташування - проспект Відрадний, 93/2 у Солом`янському районі м.Києва;

- цільове призначення - 02.10 для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури;

- категорія земель - землі житлової та громадської забудови;

- вид використання - для будівництва, обслуговування та експлуатації житлово-офісного комплексу з об`єктами торговельного та соціально-побутового призначення;

- розмір площа - 0,9619 га.

Пунктом 1.2 договору визначено, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки на дату укладення договору становить 15 183 062,97 грн.

Строк оренди 3 роки (п.3.1 договору від 21.08.2018).

Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвин А.С. та зареєстровано в реєстрі за №3315.

Право оренди земельної ділянки кадастровий номер :69:255:0007 було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом №135084669 від 21.08.2018.

21.12.2022 вказаний договір було укладено на новий строк. Поновлено договір на два роки. Здійснено реєстрацію відповідного речового права позивача.

21.08.2018 між Київською міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Промленд Інвест" (орендар) також було укладено договір оренди земельної ділянки, об`єктом оренди за яким згідно п.2.1 є земельна ділянка з наступними характеристиками:

- кадастровий номер - :69:255:0008;

- місце розташування - проспект Відрадний, 93/2 у Солом`янському районі м.Києва;

- цільове призначення - 02.10 для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури;

- категорія земель - землі житлової та громадської забудови;

- вид використання - для будівництва, обслуговування та експлуатації житлово-офісного комплексу з об`єктами торговельного та соціально-побутового призначення;

- розмір площа - 2,4392 га.

Пунктом 1.2 договору визначено, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки на дату укладення договору становить 38 501 431,747 грн.

Строк оренди 3 роки (п.3.1 договору від 21.08.2018).

Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвин А.С. та зареєстровано в реєстрі за №3315.

Право оренди земельної ділянки кадастровий номер :69:255:0008 було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом №135086363 від 21.08.2018.

21.12.2022 вказаний договір було укладено на новий строк. Поновлено договір на два роки. Здійснено реєстрацію відповідного речового права позивача.

Як вказує позивач, в межах договору №196/Ф від 23.06.2017 Товариством з обмеженою відповідальністю "Промленд Інвест" було складено рахунки - фактури на компенсацію орендної плати за землю за період з березня 2025 року по червень 2025 року на загальну суму 959 253,08 грн, з яких: за червень 2025 - 239 813,27 грн (рахунок №7 від 31.07.2025); за травень 2025 - 239 813,27 грн (рахунок №6 від 30.06.2025); за квітень 2025 - 239 813,27 грн (рахунок №5 від 31.05.2025); за березень 2025 - 239 813,27 грн (рахунок №4 від 30.04.2025).

Проте, як зазначає позивач, відповідачем компенсацію орендної плати за земельні ділянки з кадастровими номерами :69:255:0007 та :69:255:0008, у вказаний період, не здійснено, внаслідок чого у Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" утворилась заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Промленд Інвест" на суму 959 253,08 грн, що і стало підставою для звернення до суду з розглядуваним позовом.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідачем зазначено, що договори оренди між КМР та позивачем припинені, у зв`язку з чим договірні відносини між ними відустні, а тому і відсутні підстави для сплати відповідачем, як орендарем, плати за землю. Також відповідачем вказано, що позовні матеріали не містять доказів понесення позивачем витрат за користування земельними ділянками.

Оцінюючи подані суду докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України (в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст.ст. 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Судом встановлено, що згідно п. 1.2. Додаткової угоди №2 від 07.02.2019 пункт 3.5. Договору №196/Ф сторонами викладено в наступній редакції: "Сторона 2 компенсує стороні 1 витрати, понесені нею на оплату за користування земельною ділянкою, на якій здійснюється будівництво за цим договором, починаючи з 01.06.2018 і до отримання стороною 2 поштової адреси на об`єкт. Компенсація здійснюється шляхом перерахування коштів стороні 1 протягом 10 робочих днів із дня надання стороною 1 відповідного рахунку стороні 2. Після отримання від сторони 2 коштів сторона 1 здійснює оплату та надає стороні 2 документальне підтвердження".

Також судом було встановлено, що позивачем було виконано свої зобов`язання в частині оформлення договорів оренди земельних ділянок (території площею 3,4 га, яка складається з двох суміжних ділянок (кадастрові номери :69:255:0007 та :69:255:0008).

При цьому, у зв`язку з тим, що на даний час будівництво житлово-офісного комплексу з об`єктами торговельного та соціально-побутового призначення на просп. Відрадний 93/2 у Солом`янському районі триває, а також триває оформлення ТОВ «Промленд Інвест» у Київській міській раді договору оренди землі на новий строк, заперечення відповідача щодо відсутності орендних відносин в межах даної справи є необгрунтованими та передчасними.

Як вказує позивач в межах договору №196/Ф від 23.06.2017 Товариством з обмеженою відповідальністю "Промленд Інвест" було складено рахунки - фактури на компенсацію орендної плати за землю за період з березня 2025 року по червень 2025 року на загальну суму 959 253,08 грн, з яких: за червень 2025 - 239 813,27 грн (рахунок №7 від 31.07.2025); за травень 2025 - 239 813,27 грн (рахунок №6 від 30.06.2025); за квітень 2025 - 239 813,27 грн (рахунок №5 від 31.05.2025); за березень 2025 - 239 813,27 грн (рахунок №4 від 30.04.2025).

Відповідно до умов Договору №196/Ф від 23.06.2017, зокрема п. 3.5 в редакції Додаткової угоди, суд дійшов висновку, що строк внесення відповідачем компенсації орендної плати за землю за період з березня 2025 року по червень 2025 року настав.

При цьому, суд критично ставиться до посилань відповідача на те, що позивачем не надано доказів понесення відповідних витрат, оскільки сторонами у додатковій угоді від 07.02.2019 до Договору №196/Ф від 23.06.2017 чітко узгоджено про те, що після отримання від сторони 2 коштів сторона 1 здійснює оплату та надає стороні 2 документальне підтвердження.

Таким чином, оплата орендної плати за земельні ділянки на користь орендодавця з боку позивача не може передувати виконанню обов`язку з боку відповідача.

Одночасно, судом враховано, що розрахунок спірної заборгованості позивачем здійснено у відповідності до даних сформованих та направлених до Державної податкової служби України податкових декларацій з плати за землю.

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того,

вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від

27 вересня 2001 року).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду по справах №910/13407/17, №915/370/16 та №916/3545/15.

З огляду на вищевикладене, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду щодо задоволення позову.

Згідно із ч. 2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено обґрунтованість заявленого позову, а тому, до стягнення з відповідача підлягає суми коштів в розмірі 959 253,08 грн.

Судовий збір, у розмірі 11 511,04 грн, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» (, місцезнаходження: 01010, м. Київ, вул. Омеляновича-Павленка, буд. 4/6) на користь Товариства з обмеженою відповідльністю «Промленд Інвест» (, місцезнаходження: 03057, м. Київ, вул. Вадими Гетьмана, 1) суму коштів в розмірі 959 253,08 (дев`ятсот п`ятдесят дев`ять тисяч двісті п`ятдесят три гривні 08 копійок) та суму судового збору в розмірі 11 511,04 грн (одинацять тисяч п`ятсот одинадцять гривень 04 копійки).

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С. МОРОЗОВ