номер провадження справи 9/98/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

02.01.2026 Справа № 908/1625/25

м. Запоріжжя, Запорізька область

Господарський суд Запорізької області у складі судді Педорича С.І., розглянувши заяву Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вх.№25946/08-08/25 від 23.12.2025) про видачу дубліката виконавчого документа у справі №908/1625/25

за позовом: Департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС»,

про стягнення суми 27968,00 грн,

УСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 04.08.2025 у справі №908/1625/25 (суддя Боєва О.С.) позов задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС» (вул. Каховська, будинок 11А, кабінет №8, м. Запоріжжя, 69096; ідентифікаційний код юридичної особи 40308189) на користь Департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації, (69011, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 48) суму 27968,00 грн заборгованості; також стягнуто 2422,40 грн витрат зі сплати судового збору.

26.08.2025 рішення набрало законної сили.

01.09.2025 на примусове виконання судового рішення видано відповідні накази.

23.12.2025 від Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла заява вх.№25946/08-08/25 від 23.12.2025) про видачу дубліката виконавчого документа у справі №908/1625/25.

У зв`язку із перебуванням судді Боєвої О.С. у відпустці, відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 23.12.2025 заяву про видачу дубліката виконавчого документа у справі №908/1625/25 передано на розгляд судді Педоричу С.І.

Розглянувши матеріали вищезазначеної заяви, суд дійшов висновку про її задоволення, з наступних підстав.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 04.08.2025 у справі №908/1625/25 (суддя Боєва О.С.) позов задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС» (вул. Каховська, будинок 11А, кабінет №8, м. Запоріжжя, 69096; ідентифікаційний код юридичної особи 40308189) на користь Департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації, (69011, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 48) суму 27968,00 грн заборгованості; також стягнуто 2422,40 грн витрат зі сплати судового збору.

26.08.2025 рішення набрало законної сили.

01.09.2025 на примусове виконання судового рішення видано відповідні накази, зокрема, щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС», (69096, м. Запоріжжя, вул. Каховська, буд. 11А, кабінет №8) на користь Департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації, (69011, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 48) суму 27968 (двадцять сім тисяч дев`ятсот шістдесят вісім) грн 00 коп. заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, наказ направлено стягувачу 01.09.2025.

В обґрунтування видачі дублікату наказу заявник (державний виконавець) зазначає про втрату виконавчого документу після його пред`явлення стягувачем 09.09.2025 до виконавчої служби. Щодо втрати виконавчого документу державним виконавцем видано довідку 10.12.2025 №949727. Одночасно з подачею заяви про видачу дублікату наказу державним виконавцем заявлено клопотання про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина перша статті 327 ГПК України).

Однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду (ст. 129 Конституції України).

Згідно зі ст. 18 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до п.п. 19.4 п. 19 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Заяву підписано уповноваженою особою, подано в межах встановленого законом строку для пред`явлення наказу до виконання. За заявою сплачено судовий збір у встановленому законом порядку та розмірі.

При цьому суд враховує такі висновки Верховного Суду.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №18/1147/11 зазначив, що аналіз змісту підпункту 19.4 пункту 19 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України свідчить, що основними критеріями для задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого документа є:

- втрата виконавчого документа (загублення, викрадення, знищення, істотне пошкодження, вилучення у виконавця або стягувача, що унеможливлює його виконання, тощо);

- звернення до суду із заявою до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Суд зауважив, що ГПК України не надає суду права відмовити у задоволенні заяви про видачу дубліката наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати наказу. За умови встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити дату його видачі. Натомість відсутність наказу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Водночас обов`язковою умовою для видачі дубліката наказу є звернення до суду з такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду (подібний висновок щодо умов видачі дубліката виконавчого документа викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №24/234, від 10.09.2018 у справі №5011-58/9614-2012, від 21.01.2019 у справі №916/215/15-г, від 23.05.2019 у справі №5023/1702/12, від 11.11.2019 у справі №5/229-04, від 01.04.2020 у справі №916/924/16, від 18.06.2020 у справі №24/262, від 03.08.2020 у справі №904/9718/13, від 17.09.2020 у справі №19/093-12).

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката втраченого документа вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.

Також колегія суддів зазначила, що для мети отримання дублікату наказу, виданого на виконання чинного рішення (а іншого не доведено), стягувач не повинен доводити фізичної втрати оригіналу наказу, а має доводити відсутність у нього виконавчого документу, який йому було видано, та, як наслідок, відсутність у нього можливості звернутися до органів виконання, оскільки його прагненням є лише виконання чинного судового рішення.

Верховний Суд у складі Судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у справі №916/922/16 сформулював наступні висновки щодо порядку видачі дубліката виконавчого документа:

- умовою видачі дубліката наказу суду є подання відповідної заяви до суду відповідно до підпункту 19.4 пункту 19 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

- під час вирішення питання про можливість видачі судом дубліката виконавчого документа на підставі звернення особи до суду з такою заявою обов`язковому з`ясуванню підлягають обставини дотримання заявником строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

КГС ВС дійшов такої думки виходячи з наступного.

Відповідно до підпункту 19.4 пункту 19 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Дублікат виконавчого документа це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Від оригіналу зазначений документ відрізняється лише спеціальною позначкою «Дублікат».

Судом з`ясовано, що судовий наказ направлено стягувачу рекомендованим листом 01.09.2025.

Щодо поновлення строку на пред`явлення наказу до виконання.

Пунктом 31 Постанови Великої Палати Верховного Суду України від 21 серпня 2019 року по справі № 2-836/11 зазначено, що «приписи підпункту 19.4 пункту 1 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIІІ «Перехідні положення ЦПК України не суперечать приписам частини шостої статті 12 Закону № 1404-VIII, частини першої статті 433 ЦПК України, частини першої статті 329 ГПК України. Зазначені приписи перехідних положень вказаних кодексів не забороняють суду одночасно розглянути та вирішити поставлені у заяві стягувача питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та про видачу дубліката такого документа у разі його втрати або розглянути питання про видачу дубліката втраченого виконавчого документа після того, як суд поновив строк для пред`явлення цього документа до виконання».

Пунктом 2.1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 26.06.2013 у справі №1-7/2013 зазначено, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Приписами частини 3 статті 327 ГПК України визначено, що наказ є виконавчим документом.

У пункті 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

У наказі від 01.09.2025 №908/1625/25 встановлено строк його пред`явлення протягом 3(трьох) місяців з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Приписами частини 1 статті 329 ГПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

В обґрунтування заяви державним виконавцем зазначено, що стягувач 09.09.2025 пред`явив наказ до виконання, що підтверджується фіскальними документами, тобто у строки, визначені виконавчим документом, проте виконавчою службою оригінал наказу було втрачено.

Відповідно до пункту 38 постанови Верховного Суду від 23 лютого 2023 року у справі №640/7095/22 при оцінці поважності причин пропуску процесуального строку з причини введення воєнного стану в Україні додатково слід брати до уваги, зокрема: територіальне місцезнаходження суду, порядок його функціонування; місце проживання (місцезнаходження) заявника; ведення на відповідній території бойових дій або розташування у безпосередній близькості до такої території, посилення ракетних обстрілів у відповідний проміжок часу, що об`єктивно створювало реальну небезпеку для життя учасників процесу; тривалість самого процесуального строку та час, який минув із дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали конкретній особі реалізувати своє право (повноваження) у межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

Причини пропуску процесуального строку, які реально існували та загрожували безпеці, життю і здоров`ю, вказують на відсутність зловживань сторони її процесуальними правами і свідчать про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження вироку суду першої інстанції. На це вказав Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року у справі №616/905/19.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Як вказано у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Глоба проти України» №15729/07 від 05.07.2012, пункт 1 статті 6 Конвенції, захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці.

Також, суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Отже, враховуючи, що рішення у даній справі набрало законної сили та підлягає виконанню, беручи до уваги обставини втрати виконавчого документу не з вини стягувача, зважаючи на відсутність зловживань сторін процесуальними правами, а наведені заявником причини пропуску строку для пред`явлення наказу Господарського суду Запорізької області від 01.09.2025 у справі №908/1625/25 до виконання є поважними, суд приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Суд також зауважує, що відмова в поновленні пропущеного процесуального строку, з огляду на наявність поважних причин пропуску такого строку, фактично позбавить стягувача права на виконання рішення суду, яке набрало законної сили, що суперечить основоположному принципу обов`язковості виконання судових рішень.

На підставі викладеного, враховуючи вищенаведені обставини, які унеможливлюють пред`явлення наказу у даній справі до виконання, суд задовольняє заяву та постановляє ухвалу про видачу дубліката наказу суду у даній справі.

Керуючись ст. ст. 234, 326, 329, п.п. 19.4 п. 19 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вх.№25946/08-08/25 від 23.12.2025) про видачу дубліката виконавчого документа у справі №908/1625/25 задовольнити.

2. Поновити строк для пред`явлення наказу Господарського суду Запорізької області від 01.09.2025 у справі №908/1625/25 до виконання.

3. Видати дублікат наказу від 01.09.2025 у справі №908/1625/25 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС», (69096, м. Запоріжжя, вул. Каховська, буд. 11А, кабінет №8) на користь Департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації, (69011, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 48) суму 27968 (двадцять сім тисяч дев`ятсот шістдесят вісім) грн 00 коп. заборгованості.

4. Видати дублікат наказу заявникові.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею 02.01.2026.

6. Відповідно до ст.ст. 253-257, п.п. 19.4 п. 19 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України ухвала про поновлення, відмову у поновленні пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання, а також ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів до Центрального апеляційного господарського суду.

Суддя С.І. Педорич