ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15.01.2026 Справа№914/131/26

м. Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Олени ЩИГЕЛЬСЬКОЇ розглянувши матеріали

За заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунальник 1», Львівська обл., м. Стрий

про забезпечення позову

у справі №914/131/26

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунальник 1», м. Стрий Львівської області

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю «Марк Буд», м.Дрогобич Львівської області

до відповідача-2: Приватного підприємства «Терен-Бліц», м.Вінниця

про визнання недійсним договору та витребування майна з чужого незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Комунальник 1» звернулося до Господарського суду Львівської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Марк Буд» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Терен-Бліц» про визнання недійсним договору купівлі-продажу машин №25/09/24 від 25.09.2024 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комунальник 1», в особі в.о. директора Пака Івана Васильовича, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Марк Буд» про передачу у власність ТзОВ «Марк Буд» таких машин як: самохідна дорожня фреза для зрізання асфальту марки WIRTGEN, модель -1000C, заводський номер: 2.10.0753, 1995 року випуску, вартість 24000,00 грн. з ПДВ; асфальтоукладач, марка VOGELLE, модель S-1603, заводський номер: 683056, 1999 року випуску, вартість 30000,00 грн. з ПДВ; коток дорожній двовальцевий, марка BOMAG, модель: BW 174AD, заводський номер 71, 2003 року випуску, вартість 30000,00 грн. з ПДВ; коток дорожній, марка DYNAPAC, модель: CC122, заводський номер 60117037, 2016 року випуску, вартість 12000,00 грн. з ПДВ; екскаватор марки CASE, модель: 688ВР, заводський номер CGG0118855, 1995 року випуску, вартість 36000,00 грн. з ПДВ; асфальтоукладчик гусеничний, марка VOGELLE, модель SUPER 1800-1, заводський номер: 668225, 1995 року випуску, вартість 30000,00 грн. з ПДВ; коток дорожній тамдемний двовальцевий, марка BOMAG, модель: BW-I44 AD, заводський номер 88, 1997 року випуску, вартість 24000,00 грн. з ПДВ; самохідний колісний одноковшовий навантажувач, марка FIAT , модель ALLIS R7B2T , заводський номер 630423, 2000 року випуску, вартість 18000,00 грн. з ПДВ; витребування із чужого незаконного володіння Приватного підприємства «Терен Бліц» () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунальник 1» () вищезазначених машин.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 25.09.2024 між ТзОВ «Комунальник 1» (продавець) в особі в.о. директора Пака Івана Васильовича, що діяв на підставі статуту, та ТзОВ «Марк Буд» (покупець) укладено Договір купівлі-продажу машин №25/09/24, на виконання якого відповідачу були передані ряд машин, а саме:

1) самохідна дорожня фреза для зрізання асфальту марки WIRTGEN, модель -1000C, заводський номер: 2.10.0753, 1995 року випуску, вартість 24000,00 грн. з ПДВ;

2) асфальтоукладач, марка VOGELLE, модель S-1603, заводський номер: 683056, 1999 року випуску, вартість 30000,00 грн. з ПДВ;

3) коток дорожній двовальцевий, марка BOMAG, модель: BW 174AD, заводський номер 71, 2003 року випуску, вартість 30000,00 грн. з ПДВ;

4) коток дорожній, марка DYNAPAC, модель: CC122, заводський номер 60117037, 2016 року випуску, вартість 12000,00 грн. з ПДВ;

5) екскаватор марки CASE, модель: 688ВР, заводський номер CGG0118855, 1995 року випуску, вартість 36000,00 грн. з ПДВ;

6) асфальтоукладчик гусеничний, марка VOGELLE, модель SUPER 1800-1, заводський номер: 668225, 1995 року випуску, вартість 30000,00 грн. з ПДВ;

7) коток дорожній тамдемний двовальцевий, марка BOMAG, модель: BW-I44 AD, заводський номер 88, 1997 року випуску, вартість 24000,00 грн. з ПДВ;

8) самохідний колісний одноковшовий навантажувач, марка FIAT , модель ALLIS R7B2T, заводський номер 630423, 2000 року випуску, вартість 18000,00 грн. з ПДВ.

На переконання позивача, договір №25/09/24 від 25.09.2024 вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки Пак Іван Васильович, будучи директором позивача, відчужив від імені позивача належне останньому майно без відома засновника та на користь юридичної особи, керівником і співзасновником якого він являється.

Як вважає ТзОВ «Комунальник-1», зазначене свідчить про вчинення правочину з конфліктом інтересів та наявність підстав для визнання його недійсним у судовому порядку. Від дня укладення договору і до сьогодні жодних коштів від ТзОВ «Марк Буд» на рахунок ТзОВ «Комунальник 1» за вказані вище машини не надходило. Крім того, позивач посилається на те, що вартість машин, вказана у оспорюваному договорі, є заниженою та не була перерахована відповідачем на користь позивача.

Крім того, ТзОВ «Комунальник-1» стверджує, що 12.02.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «МАРК БУД», в особі директора Пака Івана Васильовича, уклало договір №12/02/25 купівлі-продажу вищезазначених машин, згідно якого передало машини у власність ПП «Терен-Бліц».

Згідно акту прийому-передачі до Договору №12/02/25 від 12 лютого 2025 року ТзОВ «МАРК БУД», в особі директора Пак І.В., передало, а ПП «Терен-Бліц», в особі директора Навертюк С.М., прийняло транспортні засоби. Підтвердження оплати вартості машин немає. На облік ПП «Терен-Бліц» поставлено чотири машини у Вінницькій області.

Через систему «Електронний суд» ТзОВ «Комунальник-1» подано заяву про забезпечення позову, яку зареєстровано в суді 13.01.2025 за вх.№137/26, у якій заявник просить накласти арешт на машини:

1) самохідна дорожня фреза для зрізання асфальту марки WIRTGEN, модель -1000C, заводський номер: 2.10.0753, 1995 року випуску, вартість 24000,00 грн. з ПДВ;

2) асфальтоукладач, марка VOGELLE, модель S-1603, заводський номер: 683056, 1999 року випуску, вартість 30000,00 грн. з ПДВ;

3) коток дорожній двовальцевий, марка BOMAG, модель: BW 174AD, заводський номер 71, 2003 року випуску, вартість 30000,00 грн. з ПДВ;

4) коток дорожній, марка DYNAPAC, модель: CC122, заводський номер 60117037, 2016 року випуску, вартість 12000,00 грн. з ПДВ;

5) екскаватор марки CASE, модель: 688ВР, заводський номер CGG0118855, 1995 року випуску, вартість 36000,00 грн. з ПДВ;

6) асфальтоукладчик гусеничний, марка VOGELLE, модель SUPER 1800-1, заводський номер: 668225, 1995 року випуску, вартість 30000,00 грн. з ПДВ;

7) коток дорожній тамдемний двовальцевий, марка BOMAG, модель: BW-I44 AD, заводський номер 88, 1997 року випуску, вартість 24000,00 грн. з ПДВ;

8) самохідний колісний одноковшовий навантажувач, марка FIAT , модель ALLIS R7B2T, заводський номер 630423, 2000 року випуску, вартість 18000,00 грн. з ПДВ.

Заявник зазначає, що оскільки ним подано позов про визнання недійсним договору купівлі продажу та витребування майна з чужого незаконного володіння, невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на зазначені вище машини, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, позбавити позивача права на ефективний захист та поновлення порушених прав, за захистом яких він звернувся до суду, так як станом на сьогодні на обліку перебувають тільки чотири з восьми машин.

Вважає, що обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав ПП «Терен-Бліц» та не завдасть збитків відповідачу, оскільки спецтехніка фактично залишається у володінні ПП «Терен Бліц», а обмежується лише можливість розпорядження нею до вирішення спору по суті. Відтак необхідності в зустрічному забезпеченні немає.

Розглянувши подану заяву, суд зазначає таке.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначені статтею 136 ГПК України, згідно з якою господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 2 статті 136 ГПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії.

При цьому арешт майна це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна.

У даній справі позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на вище перелічені машини.

З матеріалів справи вбачається, що відповідне майно 25.09.2024 було відчужене позивачем у власність відповідачу згідно із Договором купівлі-продажу №25/09/24, який оспорюється у межах справи №914/131/26, та фактично передане останньому на підставі Акта прийому-передачі від 25.09.2024.

При цьому слід зазначити, що вказані дорожньо-будівельні машини є об`єктами реєстрації, яка проводиться територіальними органами Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів згідно із Порядком відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, затв. постановою Кабінету Міністрів України №694 від 08.07.2009.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, для забезпечення яких він вживається. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає оцінку співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

Суд зазначає, що умовою застосування заходів забезпечення, у випадку заявлення позовних вимог майнового характеру, рішення суду за котрими потребуватиме вчинення дій примусового характеру, є можливість істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду.

У випадку звернення до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то умовою застосування заходів є можливість істотного ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18).

Предметом позову у даній справі є матеріально-правова вимога немайнового характеру про визнання недійсним Договору купівлі-продажу №25/09/24 від 25.09.2024, предметом якого виступає перелічене вище майно, а також вимога майнового характеру про витребування із чужого незаконного володіння Приватного підприємства «Терен Бліц» () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунальник 1» () майна, а саме вищеперелічених машин.

Судом встановлено, що позивач у встановленому процесуальним законом порядку довів, що у разі невжиття заходів забезпечення позову у справі №914/131/26 існуватиме можливість істотно ускладнення та унеможливлення виконання рішення суду про задоволення позовних вимог (у разі прийняття такого судом), а також утруднення ефективного захисту та поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Невжиття пропонованого ним заходу забезпечення у формі накладення арешту на майно призведе до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Так, як зазначає заявник ТзОВ «Марк Буд», який отримав спірне майно за договором купівлі-продажу, вчинив подальші дії, спрямовані на відчуження такого майна шляхом укладення договору №12/02/25 купівлі-продажу з ПП «Терен-Бліц».

У випадку подальшої його реалізації позивач не зможе ефективно захистити права у межах цієї справи, з огляду на можливу зміну власника відповідного майна, і, як наслідок, можливу зміну юрисдикції спору щодо нього.

При цьому суд враховує, що оскільки можливість відповідача в будь-який момент відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, то вимога про надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчитиме про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін (таку позицію сформулював Верховний Суд у своїй постанові від 08.11.2023 у справі №916/2646/23).

Завданням накладення арешту на майно в господарському процесі як заходу забезпечення позову є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. А тому, ухвала господарського суду про забезпечення позову як виконавчий документ містить усі заходи, що їх зобов`язаний застосувати виконавець на виконання цієї ухвали з метою забезпечення позову до розгляду справи по суті та прийняття остаточного рішення. (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.10.2019 у справі №910/608/19.

За таких обставин, суд вважає вимоги заяви позивача про забезпечення позову такими, що підлягають до задоволення, оскільки накладення арешту на майно, яке є предметом спірного договору, по суті спрямоване на збереження цих об`єктів, які, за твердженням позивача, було відчужено незаконно та безпідставно, та у зв`язку з необхідністю витребування яких позивач і звернувся з позовом у цій справі.

Отже, накладення арешту на спірне нерухоме майно у цій справі має логічний зв`язок з предметом позовних вимог, що заявлені, і такий захід може забезпечити ефективний захист прав або інтересів позивача в разі ухвалення рішення про задоволення позову.

Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 07.04.2023 у справі №910/15043/21 (910/10070/22) за своєю суттю арешт майна - це тимчасовий захід, який має наслідком накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження та який триває до визначення подальшої долі відповідного майна. При вжитті такого заходу власник майна не обмежується у правах володіння та користування своїм майном, та не позбавляється їх.

У даному випадку суд погоджується з твердженнями заявника про відсутність необхідності у зустрічному забезпеченні позову, оскільки запропонований позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача та не завдасть збитків Товариству з обмеженою відповідальністю «Терен Бліц», оскільки транспортні засоби фактично залишаються у володінні та користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Терен Бліц», а обмежується лише можливість розпорядження ними до вирішення спору по суті.

Відповідно до частин 1, 2 статті 144 ГПК України, ухвала господарського суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 136-140, 144, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунальник 1» про забезпечення позову задовольнити.

2. Вжити заходи до забезпечення позову у справі №914/131/26 шляхом накладення арешту на таке майно:

1) самохідна дорожня фреза для зрізання асфальту марки WIRTGEN, модель -1000C, заводський номер: 2.10.0753, 1995 року випуску, вартість 24000,00 грн. з ПДВ;

2) асфальтоукладач, марка VOGELLE, модель S-1603, заводський номер: 683056, 1999 року випуску, вартість 30000,00 грн. з ПДВ;

3) коток дорожній двовальцевий, марка BOMAG, модель: BW 174AD, заводський номер 71, 2003 року випуску, вартість 30`000,00 грн. з ПДВ;

4) коток дорожній, марка DYNAPAC, модель: CC122, заводський номер 60117037, 2016 року випуску, вартість 12000,00 грн. з ПДВ;

5) екскаватор марки CASE, модель: 688ВР, заводський номер CGG0118855, 1995 року випуску, вартість 36000,00 грн. з ПДВ;

6) асфальтоукладчик гусеничний, марка VOGELLE, модель SUPER 1800-1, заводський номер: НОМЕР_1 , 1995 року випуску, вартість 30000,00 грн. з ПДВ;

7) коток дорожній тамдемний двовальцевий, марка BOMAG, модель: BW-I44 AD, заводський номер 88, 1997 року випуску, вартість 24000,00 грн. з ПДВ;

8) самохідний колісний одноковшовий навантажувач, марка FIAT, модель ALLIS R7B2T , заводський номер 630423, 2000 року випуску, вартість 18000,00 грн. з ПДВ.

3. Дана ухвала відповідно до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом. Строк пред`явлення ухвали про забезпечення позову до виконання становить три роки.

4. Сторонами у виконавчому провадженні за даною ухвалою є:

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Комунальник 1» (82400, Львівська область, м. Стрий, вул. Нижанківського, буд. 50; ).

Боржник: Приватне підприємство «Терен Бліц» (21009, м.Вінниця, вул.Монастирська, 1А, прим.23, ).

5. Ухвала набирає законної сили з в порядку статті 235 ГПК України та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, встановлені статтями 254-259 ГПК України.

Суддя Щигельська О.І.