РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.01.2026Справа № 910/8551/25

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Мандриченка О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін,

справу № 910/8551/25

за позовом Комунального некомерційного підприємства "Миколаївська міська лікарня" Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області;

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-торгівельна компанія "Лідер";

про стягнення 59 374,00 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне некомерційне підприємство "Миколаївська міська лікарня" Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-торгівельна компанія "Лідер" грошові кошти у розмірі 59 374,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельно-торгівельна компанія "Лідер" було завищено вартість виконаних робіт по об`єкту "Капітальний ремонт даху будівлі головного корпусу (лікувальний) КНП "Миколаївська МЛ" на загальну суму 59 374,00 грн, шляхом внесення до актів інформації про кількість використаного матеріалу відмінного від фактично встановленого, і що призвело до необґрунтованого завищення його вартості, і такі дії спричинили понесення позивачем збитків у вигляді сплати вартості матеріалу, яке не відповідає вартості фактично встановленому.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.07.2025 відкрито провадження у справі № 910/551/25, справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи, судом, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 07.07.2025 була направлена на адресу місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-торгівельна компанія "Лідер", а саме: вул. Сержа Лифаря, 1, кв.230, м. Київ, 02222, проте з указаної адреси поштове відправлення повернулось з відміткою пошти про причини повернення - "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, а також день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України, відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами ч. 1 ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Отже, в силу наведених положень законодавства, ухвала про відкриття провадження у справі вважається врученою відповідачеві у справі.

Крім того, за приписами ч. 1 ст. 9 Господарського процесуального кодексу України, ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. 1-2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень", для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідач мав доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитися з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

22.07.2022 між Комунальним некомерційним підприємством "Миколаївська міська лікарня" Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області (далі також - Замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельно-торгівельна компанія "Лідер" (далі також - Виконавець, відповідач) укладено договір № 59 (далі - договір), відповідно до п. 1.1. та 1.2. якого, Виконавець, відповідно до Кошторисної документації, яка є не від`ємною частиною цього договору та умов договору, зобов`язується виконати роботи Капітальний ремонт даху будівлі головного корпусу (лікувальний) КНП «Миколаївська МЛ» за адресою: вул. Мазепи 11 м. Миколаїв Стрийського району Львівської області. Замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані роботи на умовах, визначених цим Договором.

Найменування за кодом ЄЗС за ДК 021:2015-45450000-6 Інші завершальні будівельні роботи (п. 1.3. договору).

Як передбачено п. 2.1. - 2.4. договору, Виконавець виконує та передає Замовнику передбачені цим Договором роботи, якість яких повинна відповідати державним стандартам, будівельним нормам, іншим нормативним документам. кошторисній документації та Договору. Матеріальні ресурси, що використовуються для виконання робіт повинні відповідати державним стандартам, будівельним нормам, іншим нормативним документам, кошторисній документації та Договору. Роботи, виконані з використанням матеріальних ресурсів, які не відповідають установленим вимогам, Замовником не оплачуються. Неякісно виконані роботи оформляються дефектними актами та не підлягають оплаті Замовником, до часу повного усунення Виконавцем виявлених недоліків, за власний рахунок.

Згідно п. 3.1. договору, Договірна ціна послуг є невід`ємною частиною договору і визначається на підставі кошторисної документації та складає 1 329 960 грн. 22 коп. з ПДВ (один мільйон триста двадцять дев`ять дев`ятсот шістдесят гривень 22 копійки).

Ціна цього Договору може бути зменшена за взаємною згодою Сторін залежно від реального фінансування видатків (п. 3.2. договору).

У відповідності до п. 4.1., 4.2. договору, оплата виконаних послуг проводиться на підставі актів приймання виконаних робіт форми КБ-2в, підписаних уповноваженими представниками Замовника та Виконавця. Оплата здійснюється протягом 10 календарних днів з дати підписання акту форми КБ - 2в у разі відсутності форсмажорних обставин, а також відповідно до вимог постанови КМУ «Про затвердження Порядку виконання повноважень Державною казначейською службою в особливому режимі в умовах воєнного стану» № 590 від 09.06.2021 (зі змінами).

Пунктом 5.1. договору визначено, що Строк надання послуг/виконання робіт Виконавцем не пізніше 30 вересня 2022 року.

Цей договір набирає чинності з дати його укладання та діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим договором, але не пізніше 31 грудня 2022р. Датою укладання договору є дата підписання його Сторонами (п. 11.1. договору).

До даного договору було внесено зміни, а саме додатковими угодами № 1 від 26.07.2022 року у зв`язку технічною опискою внесли зміни в п. 3.1 договору, додатковою угодою № 2 від 16.08.2022 та додатковою угодою № 3 від 31.10.2022 року внесено зміни до п. 5.1., а саме змінено строк виконання робіт з 30 вересня 2022 року на 15 грудня 2022 року, додатковою угодою №4 від 30.12.2023 року, якою зменшено ціну договору, сума якої становить 1 232 557,92 грн, без ПДВ.

Позивач вказує, що в ході проведення ревізії фінансово-господарської діяльності Комунального некомерційного підприємства "Миколаївська міська лікарня" Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області за період 01.01.2021 по 30.06.2024 року встановлено, що відповідачем при улаштуванні лат (решетування) з прозорами із дощок і брусків під покрівлю із листової сталі (обрешітка та контрлати) (РН8-26-2) фактично влаштовано бруски обрізні з хвойних порід довжина 4-6 м, 5м, ширина 75- 150 мм, товщина 40-75 мм 4 сорт в кількості 3.4 м.куб при заактованих Відповідачем - 6,6342 м. куб, розходження (-3,2342 м.куб) та дошку обрізку з хвойних порід довжина 406, 5 м., ширина 75-150 мм, товщина 25 мм 2 сорт в кількості 11,4884 м.куб при заактованих відповідачем 13,87296 м.куб., розходження - (-1,78 м.куб).

Як зазначає позивач, недотримання відповідачем вимог договору підряду в капітальному будівництві, спричинило внесення до актів приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в відомостей щодо вартості виконаних робіт (використаного матеріалу), а саме брусків обрізних та дошок обрізних на суму 59 374, 00 грн, які не були поставлені та змонтовані, тобто роботи на вказану суму не виконані, проте оплачені позивачем у повному обсязі, що в свою чергу завдало матеріальної шкоди бюджету комунального підприємства на вказану суму. Таким чином, відповідачем було завищено вартість виконаних робіт по об`єкту «Капітальний ремонт даху будівлі головного корпусу (лікувальний) КНП «Миколаївська МЛ» на загальну суму 59 374,00 грн шляхом внесення до актів інформації про кількість використаного матеріалу відмінного від фактично встановленого, і це призвело до необґрунтованого завищення його вартості, що спричинило понесення позивачем збитків у вигляді сплати вартості матеріалу, яке не відповідає вартості фактично встановленому. При цьому неправомірне завищення відповідачем вартості матеріалу перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку із понесенням позивачем збитків.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого обґрунтованого висновку.

Відповідно до приписів частини 1 та пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із статтею 631 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Вимогами частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною 4 статті 882 Цивільного кодексу України передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Відповідно до статті 857 Цивільного кодексу України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а у разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

Згідно із статтею 858 Цивільного кодексу України, якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: 1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; 2) пропорційного зменшення ціни роботи; 3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором. Підрядник має право замість усунення недоліків роботи, за які він відповідає, безоплатно виконати роботу заново з відшкодуванням замовникові збитків, завданих простроченням виконання. У цьому разі замовник зобов`язаний повернути раніше передану йому роботу підрядникові, якщо за характером роботи таке повернення можливе. Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

При цьому статтею 853 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо замовник не зробить заяви щодо невідповідності виконаної роботи умовам договору, відступів у виконанні роботи, інших недоліків під час прийняття робіт, він втрачає право у подальшому посилатись на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Як наслідок, перевірка фактичного обсягу виконаних робіт, які включені до акта, покладається на особу, що приймає роботи з боку замовника, під час підписання актів.

Як встановлено судом, на виконання умов договору відповідачем, впродовж липня - грудня 2022 року, проведено роботи капітальному ремонту даху будівлі головного корпусу (лікувальний) КНП «Миколаївська МЛ».

За результатами проведених відповідачем робіт було складено: 27.09.2022 року акт приймання виконаних будівельних робіт №1 за вересень 2022 року та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2022 року на загальну суму 210 001,79 грн; 28.10.2022 року акт приймання виконаних будівельних робіт № 2 за жовтень 2022 року та підсумкову відомість ресурсів на загальну суму 191815,55 грн; 04.11.2022 року акт приймання виконаних будівельних робіт № 3 за листопад 2022 року та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за листопад 2022 року та підсумкову відомість про ресурси на загальну суму 220 829,16 грн; 14.11.2022 року акт приймання виконаних будівельних робіт № 4 за листопад 2022 року, підсумкову відомість про ресурси та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за листопад 2022 року на загальну суму 306 906,16 грн; 05.12.2022 року акт приймання виконаних будівельних робіт № 5 за грудень 2022 року, підсумкову відомість про ресурси та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2022 року на загальну суму 107 172,17 грн; 26.12.2022 року акт приймання виконаних будівельних робіт № 6 за грудень 2022 року, підсумкову відомість про ресурси та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2022 року на загальну суму 195 832,97 грн.

Всього, відповідачем складено та подано актів приймання виконаних будівельних робіт та довідок про вартість виконаних будівельних робіт на загальну суму 1 232 557,92 грн.

Вказані акти та довідки підписані зі сторонами позивача без жодних зауважень чи застережень.

На підставі вказаних актів, у відповідності до умов договору та поданих відповідачем актів приймання виконаних будівельних робіт, позивачем було оплачено кошти в сумі 1 232 557, 92 грн, що підтверджується даними платіжних доручень №№ 504 від 29.09.2022 на суму 210 001, 79 грн, № 598 від 31.10.2022 на суму 191 815, 55 грн, № 627 від 08.11.2022 на суму 220 829,16 грн, № 651 від 16.11.2022 на суму 306 906, 28 грн, № 693 від 07.12.2022 на суму 107 172, 17 грн, № 803 від 27.12. року на суму 195 832, 97 грн.

Отже, враховуючи приписи вищезазначених норм права, а також те, що позивач оглянув та прийняв за актами приймання виконаних робіт, які підписані та скріпленні печатками сторін без будь-яких зауважень і застережень виконані відповідачем підрядні роботи, обумовлені договором, суд дійшов висновку, що позивач погодився як з якістю таких робіт, так і з їх кількістю.

Мотивована відмова від приймання виконаних робіт з боку позивача в матеріалах справи відсутня. Водночас обсяг виконаних робіт погоджений сторонами та їх вартість повністю оплачена позивачем.

Отже, умови договору сторони виконали повністю і зауважень одна до одної з цього приводу у них не було.

Статтею 22 Цивільного кодексу України визначено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Аналогічні положення викладені у статтях 224, 225 Господарського кодексу України.

Застосовуючи дані статті, суду необхідно встановити усі чотири елементи складу цивільного правопорушення: 1) протиправна поведінка; 2) збитки; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача та збитками; 4) вина. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

На позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. Збитки мають реальний характер та у разі, якщо сторона, яка вважає, що її права були порушені та нею понесені збитки, повинна довести як розмір збитків, так і факт їх понесення.

Оскільки між сторонами у справі було укладено договір, а кошти, які позивач просить стягнути з відповідача, отримані ним як оплата виконаних за договором підряду робіт, то такі кошти набуто за наявності правової підстави - договору, а тому вони не можуть вважатися збитками та не можуть бути стягнуті, як на підставі частини 2 статті 224 Господарського кодексу України, так і на підставі частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України.

При цьому, суд зазначає, що акт ревізії - це документ про результати проведеної перевірки (аудиту), який є носієм дій з фінансового контролю та інформації про виявлені недоліки саме позивача, а не відповідача, а тому може нести негативні наслідки саме для Київського науково-методичного центру по охороні, реставрації та використанню пам`яток історії, культури і заповідних територій.

При цьому акти ревізії та документальних перевірок не мають обов`язкового характеру та не можуть оспорюватися в суді.

Крім того, акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися. Акт перевірки, як вже зазначалося, є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.

За умови існування між сторонами договірних правовідносин виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.05.2018 у справі №922/2310/17 та у постанові Верховного Суду від 22.10.2019 у справі №922/59/19.

До того ж акт ревізії не може встановлювати обов`язкових правил для сторін за господарсько-правовим договором в силу статті 19 Господарського кодексу України, яка прямо забороняє втручання та перешкоджання господарській діяльності з боку контролюючих органів державної влади.

Отже, акт ревізії фінансово-господарської діяльності Комунального некомерційного підприємства "Миколаївська міська лікарня" Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області за період 01.01.2021 по 30.06.2024 від 06.11.2024 не може розглядатись як підстава виникнення господарсько-правового зобов`язання відповідача повернути сплачені йому позивачем кошти.

Так, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Тобто укладання сторонами у справі договору, дії сторін по виконанню їх умов, у тому числі проведення відповідних робіт та їх оплата є підтвердженням того, що сторони перебували у договірних відносинах.

Таким чином, обсяг прав, обов`язків та відповідальності сторін по справі мають врегульовуватися тими положеннями чинного законодавства, які визначають умови проведення підрядних будівельних робіт та договором.

Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками акт ревізії у даному випадку фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась, тобто позивача у справі.

Зазначений акт ревізії не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені договором та підтверджені відповідними актами виконаних робіт.

Відтак акт ревізії фінансово-господарської діяльності сам по собі не може бути достатнім доказом порушення відповідачем зобов`язань за договором.

При цьому, суд зазначає, що зазначений акт ревізії може бути підставою для вжиття відповідних заходів реагування, у тому числі притягнення до відповідальності посадових осіб у встановленому чинним законодавством порядку, а не для встановлення певного зобов`язання у межах господарсько-договірних відносин.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Комунального некомерційного підприємства "Миколаївська міська лікарня" Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-торгівельна компанія "Лідер" про стягнення 59 374,00 грн не підлягають задоволенню.

З огляду на наведене, судові витрати у справі покладаються на позивача відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України подається до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Мандриченко