УХВАЛА

м. Київ

08.01.2026Справа № 910/7554/25

За заявою Державного підприємства "Гарантований покупець"

про відстрочення виконання рішення суду

у справі № 910/7554/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНА-ЕНЕРГОВАТ"

до Державного підприємства "Гарантований покупець"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго"

про стягнення 4 136 047,74 грн

Суддя Удалова О.Г.

Секретар судового засідання Літовка М.В.

Представники учасників справи:

від позивача не з`явився

від відповідача Ковальчук Ю.О.

від третьої особи не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/7554/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНА-ЕНЕРГОВАТ" до Державного підприємства "Гарантований покупець", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго", про стягнення 4 136 047,74 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.09.2025 позов задоволено частково, присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за основним зобов`язанням - 3 880 760,07 грн, 3% річних у розмірі 47 517,85 грн, інфляційні втрати у розмірі 207 380,27 грн, судовий збір у розмірі 49 627,90 грн.

23.12.2025 від Державного підприємства "Гарантований покупець" надійшла заява про відстрочення виконання рішення суду, в якій останній просить суд відстрочити виконання рішення Господарського суду м. Києва від 08.09.2025 у справі № 910/7554/25 на один рік з моменту ухвалення рішення.

27.11.2025 матеріали справи № 910/7554/25 направлені до Північного апеляційного господарського суду та станом на момент подачі відповідачем заяви про відстрочення виконання рішення не повертались.

Проте, як встановлено судом, постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2025 рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/7554/25 від 08.09.2025 залишено без змін.

Ухвалою від 24.12.2025 розгляд заяви Державного підприємства "Гарантований покупець" про відстрочення виконання рішення суду призначено в судовому засіданні на 08.01.2026, а також запропоновано позивачу та третій особі надати суду письмові пояснення щодо поданої заяви про відстрочення виконання рішення у справі.

29.12.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНА-ЕНЕРГОВАТ" надійшли заперечення на заяву відповідача про відстрочення виконання рішення у справі.

У судовому засіданні 08.01.2026 відповідач вимоги заяви про відстрочення виконання рішення суду підтримав та просив задовольнити заяву, представники позивача та третьої особи.

Дослідивши матеріали справи, подану відповідачем заяву, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви з огляду на таке.

Розглянувши матеріали заяви, Господарський суд міста Києва зазначає про наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 326 ГПК України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина 1 статті 327 ГПК України).

За приписами статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду". У рішенні від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини та громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Аналогічна правова позиція була висловлена Конституційним Судом України у рішеннях від 13.12.2012 у справі № 18-рп/2012, від 25.04.2012 у справі № 11-рп/2012 та від 30.06.2009 у справі № 16-рп/2009.

За частинами 1, 3 статті 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

При вирішенні питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, враховуються, зокрема, матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Обґрунтовуючи заяву про відстрочення виконання рішення суду у даній справі відповідач посилається на те, що:

- у зв`язку з несплатою НЕК «Укренерго» вартості послуги у 2021 - 2022 роках та тривалого ухилення від підписання актів купівлі-продажу, Гарантований покупець не розрахувався в повному обсязі з виробниками за «зеленим» тарифом, що стало підставою для звернення ряду виробників з позовами до Гарантованого покупця. Станом на 01.07.2025 у НЕК «Укренерго» наявна заборгованість перед Гарантованим покупцем за Послугу розрахункових періодів 2021 - 2025 років у розмірі 16,36 млрд. грн (інформація на офіційному сайті відповідача за посиланням https://www.gpee.com.ua/news_item/1594);

- у період воєнного стану Гарантований покупець бере участь у функціонуванні критичної сфери інфраструктури, а саме разом з іншими учасниками ринку, на яких покладено виконання спеціальних обов`язків, Гарантований покупець здійснює забезпечення населення України доступною електричною енергією за фіксованим, пільговим тарифом до 31.05.2024, включно по 2,64 грн за 1 кВт/год, а з 01.06.2024 - 4,32 за 1 кВт/год;

- станом на даний момент до Гарантованого покупця звернулися ряд Постачальників універсальних послуг з позовами про стягнення заборгованості, 3% річних, інфляційних втрат та штрафних санкцій. Сума позовних вимог у вказаних справах, станом на сьогодні, вже складає близько 7,4 млрд. грн;

- здійснена ворогом збройна агресія спричинила тяжкі наслідки для підприємств енергетичного сектору країни, в т.ч. для Гарантованого покупця;

- відсутня вина у несвоєчасній оплаті послуг та наявний складний фінансовий стан ДП «Гарантований покупець».

Заперечуючи проти задоволення заяви відповідача, позивач вказав про те, що:

- відповідачем не надано суду жодних доказів неможливості проведення фінансових розрахунків, відсутності на рахунках грошових коштів. Крім того, заява ДП «Гарантований покупець» не містить належних обґрунтувань та доказів на підтвердження можливості виконання судового рішення у добровільному порядку через рік з моменту ухвалення рішення у випадку відстрочення судом виконання рішення у справі № 910/7554/25;

- між позивачем та відповідачем виникли господарські відносини, які не передбачають привілейованого становища суб`єктів господарювання, які фінансуються за рахунок бюджету, у питаннях відповідальності за порушення зобов`язань;

- факт відсутності фінансування та ненадходження коштів від Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» та від інших контрагентів не може бути достатньою підставою, яка ускладнює виконання рішення або робить його неможливим;

- відповідач не надав жодних доказів того, що він вживає усіх необхідних заходів для стягнення боргу з НЕК «Укренерго» та інших контрагентів;

- воєнний стан створив додаткові труднощі для господарської діяльності обох сторін;

- сума боргу, яка є предметом виконання у даній справі, є незначною для підприємства державного рівня, тому виплата цієї суми жодним чином не може призвести до припинення господарської діяльності відповідача чи до нездатності виконувати спеціальні зобов`язання з постачання електроенергії за пільговими тарифами для населення.

Розглянувши подану відповідачем заяву про відстрочення виконання рішення, суд вказує про наступне.

Відповідно до положень статті 331 ГПК України задоволення заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (тяжке захворювання фізичної особи або членів її сім`ї, її матеріальний стан, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Вищенаведеними нормами встановлено, що розстрочення виконання рішення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується виключно у виняткових випадках за наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

Проте, докази на підтвердження вказаної обставини відповідачем не надано.

Суд відзначає, що між позивачем та відповідачем виникли господарські відносини, а приписи Господарського кодексу України (був чинним на момент виникнення спірних відносин) та Цивільного кодексу України, якими регулюються відносини, які виникли між позивачем та відповідачем, не передбачають привілейованого становища суб`єктів господарювання за порушення господарських зобов`язань.

Окрім того, статтею 1 Цивільного кодексу України визначено, що однією із ознак майнових відносин є юридична рівність їх учасників, у тому числі й органів державної влади, а тому самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з місцевого бюджету та відсутністю у ньому коштів, не виправдовують відповідача та не заперечують обов`язку такого органу, який виступає стороною зобов`язального правовідношення, від його виконання належним чином.

Суд звертає увагу заявника на те, що відстрочення виконання рішення суду спрямовано саме на забезпечення виконання такого рішення, проте, заявником не надано доказів того, що при наданні відстрочки відповідач виконає рішення суду у даній справі.

Крім того, при вирішенні питання про відстрочення виконання рішення суд має врахувати матеріальні інтереси обох сторін.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні поданої відповідачем заяви.

Керуючись ст.ст. 233, 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Державного підприємства "Гарантований покупець" про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/7554/25 від 08.09.2025.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення. Ухвалу може бути оскаржено в порядку та строк, встановлені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України. Повний текст ухвали складено та підписано 14.01.2026.

Суддя О.Г. Удалова