ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.01.2026м. ДніпроСправа № 904/5054/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Татарчука В.О. за участю секретаря судового засідання Анділахай В.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу:

За позовом Приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго" (Київська обл., Вишгородський р-н, м. Вишгород)

до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" (Дніпропетровська обл., м. Дніпро)

про стягнення заборгованості

Представники:

від позивача: Семенюк В.Є.;

від позивача: Буславець Д.О.;

від відповідача: Мельник К.О.;

від відповідача: Козак Т.В.;

від відповідача: Борисенко І.І.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Укргідроенерго" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" про стягнення заборгованості в загальному розмірі 907565,72грн, з якої: 720068,35грн основного боргу, 140801,44грн інфляційних втрат, 46695,93грн трьох відсотків річних. Судові витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про спільне використання технологічних електричних мереж №1513СВ від 22.06.2020 в частині своєчасної та повної оплати вартості наданих послуг.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 02.10.2025.

10.09.2025 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшло клопотання про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.09.2025 задоволено клопотання представника позивача про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, а саме за допомогою комплексних засобів та підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

23.09.2025 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позову та просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначає, що виставлені позивачем до сплати рахунки та надані на підписання акти приймання-передачі послуг за договором містять необґрунтовані та неправомірні розрахунки вартості послуг з утримання ТЕМ, що на думку відповідача, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Також вказує, що позивач безпідставно та неправомірно не враховує при розрахунках всі обов`язкові вихідні дані, необхідні для виконання розрахунків.

Також, 23.09.2025 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшла заява про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.09.2025 задоволено заяву представника відповідача про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, а саме за допомогою комплексних засобів та підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

01.10.2025 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

В своїх поясненнях на заперечення відповідача зазначає, що позивач постійно, за власний кошт, несе витрати на утримання технологічних електричних мереж спільного використання в належному технічному стані (постійно утримує свої мережі у готовності для надання послуги зі спільного використання, надаючи можливість здійснювати розподіл електроенергії технологічними електричними мережами позивача), а ОСР має компенсувати частину цих витрат відповідно до кошторису, який затверджується регулятором (НКРЕКП). Отже, плата за спільне використання технологічних електричних мереж здійснюється за утримання СВ ТЕМ, а не за обсяги транспортованої електричної енергії субспоживачу позивача. Також вказує, що за період здійснення розрахунку плати за послуги СВ ТЕМ, об`єкт електроенергетики позивача (філія) здійснював виробництво електричної енергії в режимі 24/7 (санітарний пропуск води через генеруюче обладнання), забезпечуючи електричною енергією власні потреби філії та видачу електричної енергії в мережі ОСР та субспоживачів позивача, при цьому надходження електричної енергії в мережі СВ ТЕМ від мереж ОСР не здійснювалось. Таким чином, виконуючи умови договору та врахувавши роз`яснення НКРЕКП, що викладене у листі №5420/20.3/7-23 від 22.05.2023, позивач здійснив перерахунок вартості послуг згідно рекомендацій регулятора. Разом з тим, відповідач неправомірно та необґрунтовано, вважає, що обсяги, що надійшли у трансформатор Т5 (власні потреби філії) є обсягами, що надійшли в мережі спільного використання від його електричних мереж і мають бути враховані при розрахунку плати за послугу СВ ТЕМ. Отже, враховуючи зазначене, при розрахунку вартості послуг обсяг надходження електричної енергії у трансформатор Т5 не може прийматися за обсяг надходження у СВ ТЕМ від мереж ОСР, оскільки цей обсяг надійшов у трансформатор Т5 з генеруючого обладнання позивача.

За результатами судового засідання 02.10.2025 оголошено перерву та призначено підготовче засідання на 21.10.2025.

17.10.2025 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

В своїх запереченнях відповідач зазначає, що у зв`язку із тим, що не було надходження електроенергії в ТЕМ позивача від мереж відповідача, не було й використання відповідачем ТЕМ позивача для здійснення доставки/транзиту електроенергії субспоживачу. При цьому, самим позивачем визнається той факт, що обсяги згенерованої електричної енергії не можуть бути враховані, при розрахунках плати за спільне використання ТЕМ позивача. Сам позивач наводить у своєму позові висновки НКРЕКП, викладені у листі №5420/20.3/7-23 від 22.05.2023, що під час розрахунку плати за спільне використання технологічних електричних мереж мають враховуватися обсяги електричної енергії, використані для забезпечення розподілу електричної енергії споживачам (субспоживачам), а також для транспортування електричної енергії в мережі ОСР (без урахування обсягів згенерованої (виробленої) електричної енергії основним споживачем - виробником електричної енергії). Вважає, що врахування позивачем в обсягах віддачі із ТЕМ основного споживача обсягів електричної енергії, що були згенеровані позивачем, протирічить самим же твердженням позивача та вищенаведеним висновкам НКРЕКП.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.10.2025 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

За результатами судового засідання 21.10.2025 оголошено перерву та призначено підготовче засідання на 11.11.2025.

21.10.2025 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшли письмові пояснення щодо заперечень відповідача на відповідь на відзив. Пояснення аналогічні тим, що викладені у відповіді на відзив.

04.11.2025 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшли додаткові пояснення у справі.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 02.12.2025.

За результатами судового засідання 02.12.2025 оголошено перерву та призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 09.12.2025.

09.12.2025 судом оголошено перерву та призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 23.12.2025.

10.12.2025 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшла заява з переліком питань щодо вступного слова позивача.

22.12.2025 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшли додаткові пояснення по справі.

За результатами судового засідання 23.12.2025 оголошено перерву та призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 02.01.2026.

10.12.2025 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшли додаткові пояснення по справі.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що ним були створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

У судовому засіданні 02.01.2026 проголошене скорочене рішення суду.

Під час розгляду справи судом досліджені докази, наявні в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд,-

УСТАНОВИВ:

22.06.2020 між Приватним акціонерним товариством "Укргідроенерго" (далі основний споживач, позивач) та Акціонерним товариством "ДТЕК Дніпровські електромережі" (далі користувач, відповідач) укладено договір про спільне використання технологічних електричних мереж №1513СВ (далі договір).

Згідно з пунктом 1.1 договору основний споживач зобов`язується забезпечити технічну можливість доставки електричної енергії необхідного обсягу та рівня потужності (із забезпеченням якості, надійності та безперервності) власними технологічними електричними мережами в точки приєднання електроустановок користувача або інших суб`єктів господарювання, розподіл (передачу) електричної енергії яким забезпечує користувач, а користувач своєчасно сплачувати вартість послуг основного споживача з використання технологічних електричних мереж спільного використання (далі ТЕМ СВ) та інші послуги відповідно до умов цього договору.

У пункті 1.2 договору зазначено, що доставка електричної енергії забезпечується відповідно до однолінійної схеми, який є додатком 1 до цього договору, наданого основним споживачем, з обов`язковим зазначенням місць встановлення, типів, марки обладнання, довжини ліній, які задіяні в передачі електричної енергії. Основний споживач забезпечує доставку електричної енергії до межі балансової належності належних йому електричних мереж, визначених актом розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, який є додатком 2 до цього договору.

Відповідно до пункту 3.1 договору основний споживач має право, зокрема, на отримання від оператора системи плати за спільне використання технологічних електричних мереж, визначеної відповідно до Методики обрахування плати обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж, затвердженої постановою НКРЕ від 12.06.2008 №691, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.08.2008 за №732/15423 (із змінами) (далі - Методика обрахування плати).

Пунктом 4.1 договору передбачено, що користувач зобов`язується здійснювати оплату за використання технологічних електричних мереж основного споживача за розрахунковий період. Розрахунок плати за використання технологічних електричних мереж основного споживача здійснюється згідно з Порядком обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж, який є додатком 5 до цього договору.

Пункт 7.1 договору визначає, що розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Відповідно до пункту 7.2 договору вартість послуг основного споживача з утримання технологічних електричних мереж спільного використання визначається відповідно до Порядку обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж, який є додатком 5 до цього договору, розробленого відповідно до Методики обрахування плати.

Оплата користувачем послуг з утримання технологічних електричних мереж спільного використання здійснюється платіжним дорученням на підставі виставленого Основним споживачем рахунка та оформленого акту прийому-здачі наданих послуг у десятиденний строк з дати отримання рахунка (пункт 7.3 договору).

Пунктом 11.1 договору встановлено, що цей договір укладається на строк до 31.12.2020, набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення цього строку одна із сторін не повідомить іншу про відмову від цього договору або його перегляд.

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками без зауважень та заперечень до нього.

Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В матеріалах справи відсутні докази того, що договір визнавався недійсним в судовому порядку.

Так, жодна із сторін письмово не виявила бажання припинити дію договору. Відтак, договір про спільне використання технологічних електричних мереж №1513СВ від 22.06.2020 був чинним на час виникнення спірних правовідносин.

Сторонами відповідно до умов договору укладено додаток №1 (специфікація) до договору (а.с. 36 том 1), додаток №2 (акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін) до договору (а.с. 37, 38 том 1), додаток №3 (зразок ату прийому-передачі наданих послуг) до договору (а.с 39, 40 том 1), додаток №4 (зразок довідки про обсяги переданої електричної енергії) до договору (а.с. 41, 42 том 1), додаток №5 (порядок обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж) до договору (а.с. 43 том 1), додаток №6 (зразок кошторису обґрунтованих річних витрат) до договору (а.с. 44-53 том 1).

Додатки №№1-6 підписані сторонами та скріплені печатками без зауважень та заперечень до них.

06.05.2021 між сторонами було підписано додаткову угоду №1, в якій сторони дійшли згоди викласти таблицю 2 "Розрахунок граничного рівня річних витрат" додатку №6 до договору у новій редакції (а.с. 54, 55 том 1).

11.06.2021 між сторонами було підписано додаткову угоду №2, в якій сторони дійшли згоди викласти додаток №6 до договору у новій редакції (а.с. 56 том 1).

На виконання умов договору позивач надсилав відповідачу листи щодо оплати послуг за договором про спільне використання технологічних електричних мереж з додатками (рахунками, актами прийому-передачі наданих послуг та відомостями про обсяги переданої електричної енергії), а саме:

- лист №28-1/4191 від 13.10.2021 щодо оплати послуг за договором за вересень 2021 вересень 2021 року;

- лист №28-1/4498 від 01.11.2021щодо оплати послуг за договором за жовтень 2021 року;

- лист №28-1/5103 від 02.12.2021 щодо оплати послуг за договором за листопад 2021 року;

- лист №28-1/155 від 12.01.2022 щодо оплати послуг за договором за грудень 2021 року та з повторним проханням здійснити оплати за червень - листопад 2021 року, з огляду на роз`яснення Регулятора;

- лист №28-1/535 від 03.02.2022 щодо оплати послуг за договором за січень 2022 року;

- електронний лист (скріншот) від 10.03.2022 щодо оплати послуг за договором за лютий 2022 року;

- електронний лист (скріншот) від 04.04.2022 щодо оплати послуг за договором за березень 2022 року;

- електронний лист (скріншот) від 06.05.2022 щодо оплати послуг за договором за квітень 2022 року;

- електронний лист (скріншот) від 03.06.2022 щодо оплати послуг за договором за травень 2022 року (а.с. 59-81 том 1).

Як зазначає позивач, відповідач належним чином не виконував умови договору, виставлені рахунки та акти не підписував та не повертав, аргументуючи це відсутністю підстав для їх підписання, зокрема, через незгоду із визначенням обсягів віддачі електричної енергії з технологічних електричних мереж, які є складовою при визначенні плати за спільне використання технологічних електричних мереж, зокрема, вищезазначене вбачається з листів відповідача №54307/1001 від 16.12.2021; №7401/1001 від 17.02.2022; №10364/1001 від 03.03.2023 (а.с. 116-118 том 1).

22.12.2022 після проведення ініційованих позивачем попередніх слухань щодо досудового врегулювання спірного питання між позивачем та відповідачем, за результатом проведення слухань, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг склала відповідний Протокол №131-п/2022 (а.с. 88-90 том 1).

У зв`язку із чим, позивач звернувся до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг з листом №28-1/685 від 27.02.2023 та №28-1/1115 від 03.04.2023 з проханням надати роз`яснення з приводу підходу щодо розрахунків плати на утримання ТЕМ (а.с. 91, 92 том 1).

22.05.2023 листом №5420/20.3/7-23 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг надала роз`яснення щодо методики розрахунку плати за СВТЕМ, якщо їх власник виступає в ролі виробника електричної енергії (а.с. 93, зворотній аркуш 93 том 1).

Як зазначає позивач, 09.06.2023, керуючись зазначеними вище роз`ясненнями Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, позивач листом №28-1/2132 відкликав попередньо надіслані акти та рахунки за укладеним договором та надіслав нові рахунки, акти прийому-передачі наданих послуг та листи-розшифровки за період червень 2021 року травень 2022 року (а.с. 94-108 том 1).

16.06.2023 відповідач листом № 29149/1-01 надіслав відмову у підписанні актів (а.с. 109 том 1).

У зв`язку із чим, позивач листом №28/2299 від 20.06.2023 щодо відмови ОСР здійснювати оплату послуг з утримання технологічних мереж звернувся (повторно) до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг з проханням надати роз`яснення з приводу підходу розрахунків плати на утримання ТЕМ, які були виконані відповідно до листа Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №5420/20.3/7-23 від 22.05.2023, та за результатами розгляду цього звернення провести тристоронню зустріч між Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, позивачем та відповідачем для остаточного врегулювання питання щодо порядку обрахування плати послуг зі спільного використання мереж філії "Середньодніпровська ГЕС" Приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго" (а.с. 111, зворотній аркуш 111 том 1).

23.08.2023 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг листом №8856/20.3/7-23 повідомила, що з метою врегулювання спірної ситуації ОСР має вжити заходи щодо проведення повного розрахунку з Приватним акціонерним товариством "Укргідроенерго". Про результати та вжиті заходи відповідач має повідомити Приватне акціонерне товариство "Укргідроенерго" та Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг протягом 10 робочих днів з дня отримання листа (до 06 вересня 2023 року включно) (а.с. 112, зворотній аркуш 112 том 1).

Позивач стверджує, що зі сторони відповідача розрахунку здійснено не було та жодних повідомлень чи звернень щодо вжитих заходів на адресу позивача не надходило.

11.09.2023 позивач листом № 28-1/3407 повідомило Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про невиконання відповідачем вимог, викладених у листі №8856/20.3/7-23 від 23.08.2023(а.с. 113, зворотній аркуш 113 том 1).

19.09.2023 до позивача надійшов лист відповідача №44514/1001 від 07.09.2023, в якому останній, не виконавши вимогу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, виклав чергові заперечення щодо проведення розрахунку та прийняття актів прийому-передачі наданих послуг.

З метою досудового врегулювання спору, позивач направив на адресу відповідача вимогу за №20-8/1927від 29.04.2025 (а.с. 119, зворотній аркуш 119 том 1) про сплату заборгованості.

У відповіді на вимогу №31449/1001 від 30.05.2025 відповідач виклав чергові заперечення, але обґрунтованих доказів на підтвердження відсутності заборгованості не надав (а.с. 120, зворотній аркуш 120 том 1).

Позивач зазначає, що відповідач на момент подачі позову свої зобов`язання за договором не виконав.

Зазначене і є причиною виникнення спору.

Предметом розгляду у даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача основної заборгованості, трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

Предметом доказування у даній справі є обставини укладення договору про спільне використання технологічних електричних мереж, строк його дії, строк оплати, докази оплати, наявність/відсутність заборгованості, правильність застосування методики при розрахунку плати за СВТЕМ, якщо їх власник виступає в ролі виробника електричної енергії.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку про відмову в задоволені позову з наступних підстав.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до положень частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з частиною першою статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина перша статті 611 Цивільного кодексу України).

Статтею 49 Закону України "Про ринок електричної енергії" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) врегульовано порядок розподілу електричної енергії електричними мережами основних споживачів.

Згідно з частинами першою-третьою вказаної статті для цілей цієї статті основним споживачем вважається споживач та/або власник електричних мереж, який не є оператором системи розподілу, електричні мережі якого використовуються для розподілу електричної енергії іншим споживачам, а також для транспортування електричної енергії в мережі оператора системи розподілу.

Відносини між основним споживачем та користувачами, що живляться від його мереж, та оператором системи розподілу та/або оператором системи передачі регулюються кодексом систем розподілу, кодексом системи передачі, правилами роздрібного ринку та договорами, укладеними на їх основі.

Основний споживач зобов`язаний укласти з оператором системи розподілу, на території здійснення ліцензованої діяльності з розподілу якого розташовані його мережі, договір про спільне використання електричних мереж за типовою формою, затвердженою Регулятором.

Вартість послуг за цим договором визначається за затвердженою Регулятором методикою.

Вартість оплачених оператором системи розподілу послуг за договором про спільне використання електричних мереж включається до тарифу на розподіл відповідного оператора системи розподілу.

Відповідно до пункту 11.1.2 глави 11.1 розділу XI Кодексу систем розподілу, затвердженого постановою Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №310 від 14.03.2018, ОСР здійснює діяльність з розподілу електричної енергії та надає послуги з розподілу електричної енергії користувачам своєї системи розподілу в межах території ліцензованої діяльності на підставі відповідної ліцензії, виданої Регулятором. У випадках, визначених цим Кодексом, ОСР забезпечує розподіл електричної енергії електричними мережами інших власників, які не є ОСР або ОМСР.

Пунктом 11.1.7 глави 11.1 розділу XI Кодексу систем розподілу передбачено, що договір про надання послуг з розподілу електричної енергії має бути укладений по усіх точках приєднання електроустановок Користувача на території відповідного ОСР, а також по точках приєднання споживачів, електроустановки яких приєднані до технологічних мереж внутрішнього електрозабезпечення інших власників, які не є ОСР або ОМСР. Непобутові споживачі, електроустановки яких приєднані до мереж ОСР, для забезпечення розподілу електричної енергії до їх точки(ок) приєднання електроустановок зобов`язані укласти договір про розподіл з ОСР, до мереж якого вони приєднані. Побутові споживачі, електроустановки яких приєднані до мереж ОСР, для забезпечення розподілу електричної енергії до їх точки приєднання електроустановок зобов`язані укласти договір про розподіл з ОСР, до мереж якого вони приєднані. Для забезпечення розподілу електричної енергії іншим споживачам, а також для транспортування електричної енергії в мережі ОСР електричними мережами, що не належать ОСР, між ОСР та відповідним власником мереж, який не є ОСР (та ОМСР), відповідно до цього Кодексу укладається договір щодо спільного використання електричних мереж відповідно до Правил роздрібного ринку електричної енергії.

Згідно з пунктом 2.1.4 глави 2.1 розділу II Правил роздрібного ринку електричної енергії, у разі наявності у власника мереж (споживача або виробника) по одній площадці вимірювання точок підключення до різних операторів системи розподілу договір про надання послуг з розподілу електричної енергії укладається з тим оператором системи, від якого підключення за ступенем напруги більше. Якщо ступені напруги за точками підключення споживача від операторів системи рівні, договір укладається з оператором системи, від якого надходять більші обсяги електричної енергії. У разі наявності у цього власника мереж (споживача або виробника) субспоживача (субспоживачів) між оператором системи, який забезпечує транспортування електричної енергії цьому власнику мереж, та власником мереж укладається договір про спільне використання технологічних електричних мереж. Транспортування обсягів електричної енергії, які надійшли до власника електричних мереж та його субспоживачів, оплачується за тарифом оператора системи, з яким у власника мереж укладено договір про спільне використання технологічних електричних мереж, власником та його субспоживачами відповідно. Точки підключення до мереж власника мереж інших операторів системи вважати точками надходження/віддачі електричної енергії в мережі суміжного ліцензіата. Втрати в електричних мережах власника мереж, які використовуються оператором системи для забезпечення транспортування електричної енергії іншим споживачам та/або для транспортування електричної енергії в мережі оператора системи, розділяються між власником мереж та цим оператором системи пропорційно обсягам споживання власником електричних мереж та обсягам відпущеної електричної енергії в інші мережі відповідно.

Відповідно до пунктів 2.5.1-2.5.6 глави 2.5 розділу ІІ Правил роздрібного ринку електричної енергії:

2.5.1. Для забезпечення розподілу електричної енергії споживачам, а також для транспортування електричної енергії в мережі ОСР електричними мережами, що не належать цьому ОСР, укладається договір на основі Типового договору про спільне використання технологічних електричних мереж (додаток 1 до цих Правил) між ОСР та основним споживачем, до якого належить: 1) споживач - власник технологічних електричних мереж, оператором системи для якого є ОСР; 2) виробник, резервне живлення електроустановок якого забезпечується від електричних мереж цього ОСР (для випадків, коли до електричних мереж виробника приєднані електроустановки споживача(-ів)); 3) споживач - власник технологічних електричних мереж, оператором системи для якого є ОСП; 4) виробник, електроустановки якого приєднані до електричних мереж ОСП (за умови, що до цих електроустановок виробника приєднані електроустановки споживача(-ів) на ступені напруги 154кВ та нижче) у частині мереж виробника на ступені напруги 154кВ та нижче; 5) споживач, електроустановки якого приєднані до електричних мереж виробника, які приєднані до електричних мереж ОСП на ступені напруги 154кВ та нижче.

Для забезпечення передачі електричної енергії споживачу, електроустановки якого приєднані до електричних мереж виробника на ступені напруги вище 154кВ, які приєднані до електричних мереж ОСП, між ОСП та цим виробником укладається договір на основі Типового договору про спільне використання технологічних електричних мереж (додаток 1 до цих Правил) у частині мереж виробника на ступені напруги вище 154 кВ.

2.5.2. Основний споживач не має права відмовити оператору системи, на території здійснення ліцензованої діяльності якого розташовані його мережі, в укладенні (переукладенні) договору про спільне використання технологічних електричних мереж. Власник технологічних електричних мереж (основний споживач) зобов`язаний належно утримувати технологічні електричні мережі та не обмежувати право оператора системи вимагати від власника технологічних електричних мереж відшкодування нанесених оператору системи збитків.

2.5.3. Оператори системи, які використовують технологічні електричні мережі основних споживачів для розподілу (передачі) електричної енергії іншим споживачам, а також для транспортування електричної енергії у свої мережі, сплачують основним споживачам плату за спільне використання технологічних електричних мереж, яка визначається відповідно до методики, затвердженої Регулятором.

2.5.4. Відшкодування витрат з утримання технологічних електричних мереж основного споживача оплачується відповідно до договору про спільне використання технологічних електричних мереж і обґрунтовується фактичними витратами основного споживача на утримання цих електричних мереж.

2.5.5. Порядок та розмір плати за спільне використання технологічних електричних мереж, умови спільного використання технологічних електричних мереж основного споживача з оператором системи зазначаються в договорі про спільне використання технологічних електричних мереж.

2.5.6. Обґрунтовані витрати на утримання технологічних електричних мереж відшкодовуються основному споживачу відповідно до його кошторису витрат на здійснення цієї діяльності. Кошторис витрат на утримання технологічних електричних мереж складається на підставі бухгалтерських документів про фактичні витрати на здійснення цієї діяльності впродовж базового періоду. До надання основним споживачем погодженого в установленому порядку кошторису витрат на утримання технологічних електричних мереж, які використовуються для розподілу (передачі) та/або транспортування електричної енергії, ці технологічні витрати покладаються на основного споживача. До витрат на утримання технологічних електричних мереж належать лише ті витрати, які безпосередньо стосуються вказаного виду діяльності. Величина витрат основного споживача не може перевищувати граничної величини витрат, визначених відповідно до нормативів витрат за об`ємом умовних одиниць електроустановок, які складаються за результатами діяльності оператора системи, на території здійснення ліцензованої діяльності якого приєднані електроустановки основного споживача. У разі використання електричних мереж основного споживача для електрозабезпечення електроустановок декількох суб`єктів господарювання величина витрат на утримання цих електричних мереж розподіляється пропорційно обсягам електричної енергії, що надійшла в мережі відповідних суб`єктів господарювання, та обсягу електричної енергії, спожитої основним споживачем, відповідно до фактичного балансу за розрахунковий період, що минув. У разі використання оператором системи на своїй території здійснення ліцензованої діяльності електричних мереж споживача (основного споживача) останній погоджує кошторис обґрунтованих витрат зі структурним підрозділом Регулятора на відповідній території. Узгоджений зі структурним підрозділом Регулятора на відповідній території кошторис витрат є невід`ємним додатком до договору про спільне використання технологічних електричних мереж.

Пунктом 2.5 Методики обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж, передбачено, що кошторис витрат на утримання технологічних електричних мереж спільного використання з обґрунтуванням щодо кожної статті витрат та розрахунок плати за спільне використання технологічних електричних мереж подаються основним споживачем щороку на погодження до відповідного територіальному органу НКРЕКП. У разі обґрунтованих змін статей витрат на утримання технологічних електричних мереж спільного використання, наслідком яких є зміна суми витрат за кошторисом більше ніж на 5%, складу (конфігурації) електричних мереж, топології однолінійних схем, що відбулися протягом року, основний споживач зобов`язаний подати на погодження зміни до кошторису. Кошторис витрат на утримання технологічних електричних мереж спільного використання та/або зміни до нього розглядаються відповідним територіальним органом НКРЕКП не більше 30 календарних днів. Узгоджений зі територіальним органом НКРЕКП кошторис витрат на утримання технологічних електричних мереж спільного використання (та/або зміни до нього), який є невід`ємним додатком до договору про спільне використання технологічних електричних мереж, подається оператору системи основним споживачем (його уповноваженою особою) протягом 30 календарних днів від дати погодження безпосередньо або поштовим зв`язком (рекомендованим листом з повідомленням про вручення). Кошторис витрат вважається поданим з дати його безпосереднього подання оператору системи або з дати відправлення рекомендованого листа. Кошторис витрат діє протягом одного року від дати його подання основним споживачем (його уповноваженою особою) оператору системи. Якщо впродовж цього року основним споживачем не поданий оператору системи новий погоджений кошторис витрат на наступний рік, відшкодування витрат оператором системи основному споживачу припиняється. У разі надання основним споживачем узгодженого з територіальним органом НКРЕКП кошторису витрат або змін до діючого кошторису витрат, відшкодування витрат на утримання технологічних електричних мереж спільного використання, у тому числі із врахуванням змін до кошторису витрат, здійснюється з 01 числа наступного календарного місяця від дати подання кошторису (змін до нього) основним споживачем (його уповноваженою особою) оператору системи.

Пунктом 1.3 Методики обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж визначено, що витрати основного споживача визначаються щодо тих електричних мереж, які використовуються основним споживачем спільно з іншим користувачем та виділені на однолінійній схемі, яка є невід`ємним додатком до договору про спільне використання технологічних електричних мереж.

В період з вересня 2021 року по травень 2022 року позивач направляв акти-прийому передачі наданих послуг, в яких зазначались згенеровані обсяги електричної енергії, які передані в мережі Компанії, проте, відповідач заперечував саме щодо всього обсягу електричної енергії, посилаючись на те, що оплата послуг з утримання технологічних електричних мереж спільного використання має здійснюватися за обсяги електричної енергії, спожиті субспоживачем, а не за обсяги всієї згенерованої електричної енергії, про що відповідачем надавались відмови щодо підписання актів та здійснення оплати, оскільки в них були внесені завідомо некоректні дані щодо обсягу переданої електричної енергії суб`єктам господарювання, що живляться від технологічних електричних мереж ПрАТ «Укргідроенерго».

В свою чергу, як встановлено судом, відповідач не заперечує щодо виконання умов, укладеного договору, у частині здійснення оплати послуги з утримання технологічних електричних мереж спільного використання за обсяги електричної енергії, безпосередньо спожиті субспоживачами, однак не за обсяги всієї згенерованої електричної енергії позивачем.

Крім того, суд враховує, що НКРЕКП листом від 22.05.2023 №5420/20.3/7-23 на звернення ПрАТ «Укргідроенерго» надано роз`яснення щодо розрахунку плати за спільне використання технологічних електричних мереж основного споживача - виробника електричної енергії.

Згідно з положеннями пункту 2.5.6 глави 2.5 розділу ІІ ПРРЕЕ, до витрат на утримання технологічних електричних мереж належать лише ті витрати, які безпосередньо стосуються вказаного виду діяльності.

Таким чином, під час розрахунку плати за спільне використання технологічних електричних мереж основного споживача - виробника електричної енергії має прийматися обсяг електричної енергії, який надійшов у відповідні мережі спільного використання (які використовуються для транспортування електричної енергії до електроустановок споживача, приєднаного до мереж виробника) та обсяг електричної енергії, який віддано з мереж спільного використання в електричні мережі (електроустановки) споживача (субспоживача), приєднаного до електричних мереж виробника.

Отже, оплата послуги з утримання технологічних електричних мереж спільного використання має здійснюватися за обсяги електричної енергії, спожиті субспоживачем, а не за обсяги всієї згенерованої електричної енергії.

З огляду на викладене, з урахуванням приписів пункту 2.5.6 глави 2.5 розділу ІІ ПРРЕЕ, пункту 1.3 Методики обрахування плати, господарський суд дійшов висновку, що наявні у справі докази в сукупності підтверджують, що позивачем має здійснюватись нарахування відповідачу оплата послуги з утримання технологічних електричних мереж спільного використання за обсяги електричної енергії, спожиті субспоживачем, а не за обсяги всієї згенерованої електричної енергії. Доводи відповідача в цій частині знайшли своє підтвердження під час розгляду справи з огляду на приписи статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України та не були спростовані позивачем.

З урахуванням наведеного, господарський суд дійшов висновку, що заявлений позивачем обсяг електричної енергії в розрахунку плати за спільне використання технологічних мереж за договором не відповідає пунктам 2.5.1 2.5.6 глави 2.5 розділу ІІ ПРРЕЕ, пункту 1.3 Методики обрахування плати, а також умовам договору, адже у вказаному розрахунку помилково застосовано згенерований загальний обсяг електричної енергії, а не саме спожитий споживачами відповідача.

Відповідно до частини першої статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Суд відзначає, що у розумінні закону суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи скористатися заходами правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Крім того, за змістом процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 поняття "охоронюваний законом інтерес" слід розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних та колективних потреб, які не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Так, інтерес позивача має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано у резолютивній частині зазначеного Рішення Конституційного Суду України.

При цьому позивач самостійно визначає та обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 78 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

У рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 №18-рп/2004 зазначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зокрема, з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Суд виходить із того, що у принципі добросовісності, а саме: при реалізації прав і повноважень, закладений принцип неприпустимості зловживання правом, згідно з яким здійснення прав та свобод однієї особи не повинне порушувати права та свободи інших осіб. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Господарський суд наголошує, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 №132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України та змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надання достатнього обсягу доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї їх кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

За результатами аналізу всіх наявних у справі доказів в їх сукупності суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами порушення відповідачем умов спірного договору в частині зменшення ціни на електроенергію

Враховуючи всі вказані вище обставини, суд приходить до висновку, що докази на підтвердження правомірності вимог позивача є менш вірогідними, ніж наявні в матеріалах докази на їх спростування, у зв`язку з чим, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Стосовно інших доводів сторін суд зазначає наступне.

Враховуючи положення частини першої статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 р. (заява №4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи позивача і відповідача та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень сторін судом до уваги не береться, оскільки не спростовують наведених вище висновків.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору за подання позову слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77 79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго" до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" про стягнення заборгованості в загальному розмірі 907565,72грн, з якої: 720068,35грн основного боргу, 140801,44грн інфляційних втрат, 46695,93грн трьох відсотків річних.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 12.01.2026.

Суддя В.О. Татарчук