ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.01.2026 Справа № 914/3387/25

за позовом: Фізичної особи-підприємця Крука Олега Івановича, м. Львів,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Львів-Буд 2", м. Сколе Львівської області,

про стягнення 72'509,34 грн. заборгованості.

Суддя Б. Яворський.

Справа розглядалася без виклику учасників процесу.

Відводів складу суду сторонами не заявлялося.

Суть спору. На розгляд Господарського суду Львівської області через систему "Електронний суд" Фізична особа-підприємець Крук Олег Іванович подав позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Львів-Буд 2" про стягнення 72'509,34 грн. заборгованості за договором №10/05/2025 про надання послуг від 12.05.2025, з яких: 63'360,00 грн основний борг, 8'038,26 грн пеня, 333,18 грн інфляційні втрати та 777,90 грн 3% річних. У позовній заяві позивач також зазначив, що очікує понести витрати за надання правової (правничої) допомоги в розмірі 8'000,00 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 04.11.2025 справу № 914/3387/25 передано на розгляд судді Б. Яворському.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 10.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників процесу; надано відповідачу строк на подання відзиву - протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі та встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву; встановлено відповідачу строк для подання заперечень - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив. Повідомлено сторін, що клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. Ухвала суду була надіслана сторонам електронним судом. Докази про що знаходяться в матеріалах справи.

05.01.2026 позивач подав додаткові пояснення, де інформував суд, що заборгованість не погашена і він підтримує позов.

Аргументи позивача.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг на суму 63'360,00 грн. За неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань позивачем нараховано 8'038,26 грн пені, 333,18 грн інфляційних втрат та 777,90 грн 3% річних, які просить стягнути з відповідача.

Аргументи відповідача.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, доказів спростування наведених позивачем обставин до матеріалів справи не надав.

Стаття 114 ГПК України визначає, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Суд розглядає справи у порядку спрощеного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ч.1 ст.248 ГПК України).

Згідно ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно з ч.2 та ч.8 ст.252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх пояснення. Судові дебати не проводяться. З моменту відкриття провадження у справі минуло більше 30 днів, відповідач повідомлявся про наявність даного спору, однак відзиву на позовну заяву не подав. Зважаючи на це суд розглянув справу за наявними матеріалами.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

12 травня 2025 року Фізичною особою-підприємцем Крук Олегом Івановичем (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Львів-Буд 2" (замовник) укладено договір №12/05/2025 про надання послуг, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується за завданням замовника надати послуги за допомогою спецтехніки, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначені послуги.

Послуги за цим договором будуть надаватись виконавцем власною спецтехнікою, а також у разі необхідності іншою спецтехнікою, яка буде залучена виконавцем на договірних умовах (п.1.1 договору).

За умовами п.3.1 договору оплата за послуги здійснюється згідно з цінами, які додатково погоджуються та підтверджуються актом наданих послуг (виконаних робіт). Акт наданих послуг (виконаних робіт) є підтвердженням фактичного надання послуги виконавцем. Усі акти підписуються представниками кожної зі сторін. В акті наданих послуг (виконаних робіт) вказується обсяг послуги (роботи) і її вартість. Акт наданих послуг (виконаних робіт) вручається замовнику особисто під розписку або надсилається поштою з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення або надсилається на електронну адресу, якщо така вказана замовником в договорі. Сторони погодили, що всі зазначені способи надання актів наданих послуг (виконаних робіт) та рахунків є належним підтвердженням їх вручення. У випадку не підписання та/або неповернення замовником акту наданих послуг (виконаних робіт) впродовж 7 календарних днів з моменту його отримання та/або відсутності в цей період письмової вмотивованої відмови від його підписання, послуга/робота вважаються наданою/виконаною та прийнятою без зауважень. Оплата проводиться в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця. Строки оплати погоджені сторонами у п.3.2 договору - упродовж 3 банківських днів після підписання актів наданих послуг (виконаних робіт), в яких зазначаються відпрацьовані мотогодини за відповідний період (п. 3.2.1 договору). Відповідно до п. 4.3 договору у разі недотримання строків розрахунків замовник сплачує пеню у розмірі 1% (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Пунктом 5.1 договору визначено, що даний договір діє з 12.05.2025 і до 11.05.2026, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

На виконання умов укладеного договору позивачем було надано послуги спецтехнікою на загальну суму 63'360,00 грн, що підтверджується долученими до матеріалів справи актами наданих послуг №54 від 21.05.2025 на суму 25200,00 грн.; №58 від 05.06.2025 на суму 24480,00 грн.; №59 від 17.06.2025 на суму 13680,00 грн. Первинні документи підписані сторонами без зауважень, проте відповідач вартість отриманого товару не оплатив.

11.10.2025 позивач засобами поштового зв`язку скерував відповідачу вимогу щодо оплати заборгованості, проте така залишена без відповіді та задоволення.

Позивач стверджує, що відповідач порушив свої зобов?язання за договором, розрахунки не провів. Згідно розрахунку за договором у відповідача наявна основна заборгованість у розмірі 63'360,00 грн, на яку нараховано 8'038,26 грн пені, 333,18 грн інфляційних втрат та 777,90 грн 3% річних, які просить суд стягнути з відповідача.

ОЦІНКА СУДУ.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст.ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом кожній стороні була надана розумна можливість, представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, прийняти участь у досліджені доказів, надати пояснення, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини (ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Між сторонами виникли взаємні права та обов`язки на підставі укладеного договору №12/05/2025 про надання послуг від 12.05.2025. Доказів розірвання договору або визнання його недійсним матеріали справи не містять.

Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.903 ЦК України).

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України). Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ЦК України).

За умовами укладеного договору сторони погодили, що оплата послуг здійснюється упродовж 3 (трьох) банківських днів після підписання актів наданих послуг (виконаних робіт), в яких зазначаються відпрацьовані мотогодини за відповідний період (п. 3.2.1 договору).

Відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань щодо оплати наданих послуг.

З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань з оплати, відтак, позовна вимога про стягнення 63'360,00 грн заборгованості є обґрунтованою, адже розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується належними доказами.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних нарахувань, суд зазначає наступне.

Приписами ч.1 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу, не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якої пов`язано його початок (ст.253 ЦК України).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, з урахуванням вказаних позивачем дат виникнення заборгованості, суд встановив, що до стягнення з відповідача підлягає заявлені ним 333,18 грн інфляційних втрат та 777,90 грн 3% річних.

Щодо вимог позивача про стягнення 8'038,26 грн пені, суд враховує таке.

Відповідно до частин 1-3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У разі недотримання строків розрахунків замовник сплачує пеню у розмірі 1% (але не більше подвійної облікової ставки НБУ» що діяла в період, за який сплачується пеня) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (п. 4.3 договору).

Як уже відзначалося, 11.10.2025 позивач засобами поштового зв`язку скерував відповідачу вимогу щодо оплати заборгованості, проте така залишена без відповіді та задоволення.

Здійснивши перевірку розрахунку пені та враховуючи приписи ст.253 ЦК України, суд встановив, що до стягнення з відповідача підлягає заявлена позивачем сума пені у розмірі 8'038,26 грн.

З урахуванням викладеного суд відзначає правомірність позовних вимог в частині стягнення основного боргу у розмірі 63'360,00 грн, 8'038,26 грн пені, 333,18 грн інфляційних втрат та 777,90 грн 3% річних.

Оскільки відповідач доводів позивача не спростував, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, які досліджені в ході судового розгляду, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Сплата позивачем судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджується платіжною інструкцією №1738 від 04.11.2025 на суму 2'422,40 грн. Згідно п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги суд задовольняє, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 12, 13, 42, 46, 73-80, 123, 129, 221, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Львів-Буд 2» (82600, Львівська область, Стрийський район, м. Сколе, вул. І. Франка, 38/6; ідентифікаційний код 41972518) на користь Фізичної особи-підприємця Крука Олега Івановича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 63'360,00 грн основного боргу, 8'038,26 грн пені, 333,18 грн інфляційних втрат, 777,90 грн 3% річних та 2422,40 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Яворський Б.І.