УХВАЛА

15 січня 2026 року

м. Київ

cправа № 910/12364/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мамалуй О.О. - головуючий, Баранець О.М., Кролевець О.А.,

розглянувши матеріали касаційної скарги державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго»

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2025

у складі колегії суддів: Михальська Ю.Б. - головуючий, Мальченко А.О., Тищенко А.І.

та на рішення господарського суду міста Києва від 14.07.2025

суддя: Літвінова М.Є.

у справі № 910/12364/24

за позовом приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

до державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1. Акціонерне товариство «ДТЕК Донецькі електромережі»

2. Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі»

3. Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські регіональні електромережі»

4. Акціонерне товариство «ДТЕК Одеські електромережі»

5. Акціонерне товариство «Херсонобленерго»

6. Державне підприємство «Регіональні електричні мережі»

7. Приватне акціонерне товариство «ПЕМ-Енерговугілля»

8. Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Високовольтні мережі»

9. Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпровські електромережі»

10. Акціонерне товариство «Прикарпаттяобленерго»

11. Приватне акціонерне товариство «Волиньобленерго»

12. Акціонерне товариство «Полтаваобленерго»

13. Приватне акціонерне товариство «Кіровоградобленерго»

14. Акціонерне товариство «Укрзалізниця»

15. Акціонерне товариство «Харківобленерго»

16. Публічне акціонерне товариство «Черкасиобленерго»

17. Акціонерне товариство «Тернопільобленерго»

про стягнення грошових коштів

та за зустрічним позовом державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго»

до приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2025 та на рішення господарського суду міста Києва від 14.07.2025 у справі № 910/12364/24.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з підпунктом 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (далі - Закон) за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду розмір ставки судового збору складає 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми.

Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону ставка судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру, становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; ставка судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви немайнового характеру, становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Частиною третьою статті 4 Закону встановлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позов у цій справі подано у 2024 році.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" з 01.01.2024 встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3 028,00 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 14.07.2025 у справі №910/12364/24, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2025, провадження у справі в частині стягнення основної заборгованості у розмірі 42 892 571,51 грн закрито. Позовні вимоги приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» про стягнення 2 509 124 588, 51 грн задоволено частково. Присуджено до стягнення з державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» заборгованість у розмірі 2 380 015 766, 54 грн, 3% річних у розмірі 13 142 486,83 грн, інфляційні втрати у розмірі 73 073 763,63 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 833 346,48 грн. В задоволенні зустрічних позовних вимог Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про зобов`язання вчинити дії відмовлено.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2025 та рішення господарського суду міста Києва від 14.07.2025 у справі № 910/12364/24 і направити справу на новий розгляд або ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов.

Отже, скаржник оскаржує судові рішення, якими частково задоволено первісний позов, що має майновий характер 2 466 232 017 грн та відмовлено в задоволенні зустрічного позову, що містить одну вимогу немайнового характеру.

Відповідно 1,5% від цих вимог майнового характеру з оспорюваної суми складає 36 993 480,255 грн., що є більше ніж 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 грн х 350 = 1 059 800 грн).

Таким чином, за подання вказаної касаційної скарги на рішення і постанову у цій справі державному підприємству зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» необхідно сплатити 1 700 524,80 грн ((3 028 грн х 350)+(3028)) х 200% х 0,8) судового збору.

Однак державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» до касаційної скарги додало платіжну інструкцію від 22.12.2025 №1607 про сплату судового збору лише в сумі 500 000 грн.

Водночас скаржник просить відстрочити сплату решти суми судового збору за подання даної касаційної скарги до 15.01.2026.

В обґрунтування клопотання, скаржник зазначає, що станом на дату подання касаційної скарги державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» не має фінансової можливості сплатити всю суму судового збору в розмірі 1 371 078,40 грн у повному обсязі одноразово. У зв`язку з цим касатором сплачено частину судового збору в розмірі 500 000,00 грн, що підтверджується платіжним документом, який додається. На думку скаржника, відстрочення сплати зазначеної частини судового збору не призведе до зволікання розгляду справи та не порушить прав інших учасників процесу, адже скаржник вже сплатив значну частину збору, що підтверджує його добросовісність та намір виконати фінансові зобов`язання перед судом у повному обсязі. Скаржник зазначає, що наразі підприємство перебуває у складному фінансовому становищі, зумовленому виконанням спеціальних обов`язків із забезпечення стабільного енергопостачання споживачів в умовах воєнного стану та кризових явищ на ринку електричної енергії, що об`єктивно обмежує можливість одномоментної сплати всієї суми судового збору. Надання короткострокової відстрочки дозволить уникнути надмірного фінансового навантаження, зберегти безперервність виконання покладених на підприємство функцій у сфері енергетики.

Розглянувши зазначене клопотання, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання з огляду на таке.

Відповідно до частини першої та другої статті 8 Закону враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу; або 2) особами, які подають позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу, є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю; або 4) заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) або боржника. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Перелік умов відстрочення, розстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати є вичерпним.

Отже, положення підпунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення підпункту 3 частини першої статті 8 цього Закону можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі №0940/2276/18).

З огляду на наведене, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору є дискреційним правом, а не обов`язком суду, можливість реалізації якого пов`язується з майновим станом особи.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту касаційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору.

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, у клопотанні скаржника про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2025 та на рішення господарського суду міста Києва від 14.07.2025 у справі № 910/12364/24 Суд відмовляє.

З огляду на викладене, Суд дійшов висновку, що касаційна скарга оформлена з порушенням вимог статті 290 ГПК України, оскільки скаржник не надав документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Згідно з приписами частини другої статті 292 ГПК України, зокрема, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Зі змісту частини другої статті 174 ГПК України вбачається, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Таким чином, суд касаційної інстанції зазначає, що скаржнику необхідно усунути недоліки касаційної скарги, а саме: надати документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 1200524,80 грн.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити державному підприємству зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

2. Касаційну скаргу державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2025 та на рішення господарського суду міста Києва від 14.07.2025 у справі № 910/12364/24 залишити без руху.

3. Надати державному підприємству зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» строк для усунення зазначених у цій ухвалі недоліків, який становить 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

4. Роз`яснити державному підприємству зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго», що в разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. О. Мамалуй

Судді О. М. Баранець

О. А. Кролевець