За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «АКРОН СЕРВІС»
про ухвалення додаткового рішення (розподіл судових витрат)
про стягнення 32 735, 37 грн
Суддя Бондаренко-Легких Г. П.
Без виклику представників сторін.
Товариство з обмеженою відповідальністю «АКРОН СЕРВІС» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТБУДГАЛИЧИНА» про стягнення 3% річних та інфляційних втрат у загальному розмірі 32 735, 37 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про виконання робіт №2.07./20 від 02.07.2020, за договором про надання послуг з обслуговування та ремонту обладнання системи контролю доступу до ліфта №9.07/20 від 09.07.2020, за договором про надання послуг з обслуговування та ремонту обладнання системи контролю доступу до ліфта №29.09/20 від 01.10.2020, що встановлено рішенням Господарського суду міста Києва від 28.07.2025 у справі №910/6226/25.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.12.2025 позовні вимоги задоволені. Стягнуто з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 6 517, 06 грн, інфляційні втрати у розмірі 26 218, 31 грн та судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн.

В позовній заяві позивач заявив, що має намір подати докази понесення судових витрат на підставі частина 8 стаття 129 Господарського процесуального кодексу України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у справі.

26.12.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява (сформована в системі - 25.12.2025) про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3 частина 1 стаття 244 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Суд, розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, вказує наступне.

Позивач на виконання вимог частини 1 статті 124 та пункту 9 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України в позовній заяві зазначив орієнтовані витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10.000, 00 грн.

До заяви про ухвалення додаткового рішення позивач надав докази понесення вищезазначених витрат.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (стаття 123 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частинами 2-5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5).

Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити, у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16).

З метою відшкодування витрат на професійну правничу допомогу позивач надав:

- копію ордера серії ВІ №1359785 від 25.12.2025;

- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №4090 від 26.07.2022;

- копію договору про надання професійної правничої допомоги №25/25 від 27.01.2025;

- копію додаткової угоди №13 від 16.09.2025;

- копію рахунка-фактури №284 від 13.10.2025 та №285 від 13.10.2025;

- копію акта про прийняття-передачу наданої правничої допомоги від 23.12.2025;

- копію платіжної інструкції №1411 від 24.12.2025 та №1412 від 24.12.2025.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

27.01.2025 між Адвокатським бюро «Дмитра Штепи» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АКРОН СЕРВІС», як клієнтом (позивач) укладено договір про надання професійної правничої допомоги №25/25.

Відповідно до пункту 4.1. договору №25/25 від 27.01.2025, розмір гонорару, який клієнт сплачує бюро за надану у межах договору правничу допомогу, визначається сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього договору. Така додаткова угода може бути викладена у формі додатку до договору, який набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін.

16.09.2025 між сторонами укладено додаткову угоду №13 до договору №25/25 від 27.01.2025, яка визнає порядок оплати послуг бюро за надання професійної правничої допомоги у спорі про стягнення з ТОВ «ІНВЕСТБУДГАЛИЧИНА» на користь клієнта компенсаційних нарахувань за наступними договорами: (1) №2.07./20 від 02.07.2020; (2) №9.07/20 від 09.07.2020; (3) №29.09/20 від 01.10.2020.

Пунктом 2 додаткової угоди №13 від 16.09.2025 до договору №25/25 від 27.01.2025 встановлено, що вартість послуг з професійної правничої допомоги становить 10 000, 00 грн.

Згідно пункту 3 додаткової угоди №13 від 16.09.2025 до договору №25/25 від 27.01.2025, оплата послуг з надання правничої допомоги здійснюється частинами у наступному порядку:

- 4 000, 00 грн сплачується до 30.09.2025;

- 3 500, 00 грн сплачується до 31.10.2025;

- 2 500, 00 грн сплачується протягом 30 днів після набрання рішення у справі законної сили.

Згідно пунктів 5.1. та 5.2. договору №25/25 від 27.01.2025, правнича допомога вважається наданою після підписання акту приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги, який підписується сторонами та скріплюється печатками (за наявності). Бюро надає клієнту акт приймання-передачі наданої професійної правничої (правової) допомоги, в якому зазначається зміст наданої професійної (правової) допомоги, розмір гонорару, який підлягає сплаті відповідно до умов договору. Аналогічні застереження зазначені також в пункті 7 додаткової угоди №13 від 16.09.2025 до договору №25/25 від 27.01.2025.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19).

Також, як відзначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.12.2020 по справі №640/18402/19, гонорар адвоката може бути погодинний або фіксований. Останній є більш зручним не лише для клієнтів (дає можливість чітко розрахувати суму витрат на суд), але й для цілей відшкодування витрат на його оплату. Розмір гонорару адвоката, встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача. Тому в цьому випадку подавати опис робіт, виконаних адвокатом, не обов`язково.

Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові №922/445/19 від 03.10.2019 дійшла висновку, що витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частина 1 стаття 126 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, сторони в додатковій угоді №13 від 16.09.2025 до договору №25/25 від 27.01.2025 узгодили фіксований розмір оплати гонорару адвоката за надані послуги та узгодили, що повна оплата клієнтом здійснюється протягом 30 днів після набрання рішення у справі законної сили.

23.12.2025 сторони підписали акт про прийняття-передачу наданої правничої допомоги відповідно до договору №25/25 від 27.01.2025, згідно якого адвокат витратив 25 годин на надання наступних послуг:

- детальне вивчення матеріалів, що посвідчують характер господарських відносин між ТОВ «Акрон сервіс» та ТОВ «ІНВЕСТБУДГАЛИЧИНА» ретельно вивчено порядок надання послуг (виконання робіт) та порядок їх оплати за договорами, які укладені між позивачем та відповідачем;

- проаналізовано рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2025 у справі №910/6226/25;

- здійснення розрахунку компенсаційних нарахувань по договору №2.07./20 від 02.07.2020;

- здійснення розрахунку компенсаційних нарахувань по договору №9.07/20 від 09.07.2020;

- здійснення розрахунку компенсаційних нарахувань по договору №29.09/20 від 01.10.2020;

- вивчення судової практики з аналогічних питань;

- написання позовної заяви та її подання через підсистему електронний суд ЄСІТС.

Вартість вказаних послуг становить 10 000, 00 грн.

Адвокатське бюро 13.10.2025 виставило клієнту (позивача) рахунки-фактури №284 на суму 4 000, 00 грн та №285 на суму 3 500, 00 грн, які позивач оплатив 24.12.2025, що підтверджується платіжною інструкцією №1411 та №1412.

Суд звертає увагу, що акт про надання послуг, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі за рахунок іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

В розумінні положень згаданих норм законодавства (зокрема, частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України), зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, якщо на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у вищенаведеній нормі.

Слід зауважити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Частиною 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7 та 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Висновки, аналогічні відображеним вище, викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

Позивачем у справі підтверджено понесення витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000, 00 грн.

Проте, суд наголошує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (правовий висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладений у постанові від 24.01.2022 у справі №911/2737/17).

Вивчивши надані позивача докази понесених ним судових витрат на правничу допомогу, застосувавши критерії частини 4 статті 126 та на підставі частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність підстав для їх зменшення.

Суд констатує, що дана справа є не складною, розгляд справи здійснювався в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, а сама справа є малозначною.

Суд зазначає, що зміст позовних вимог свідчить про те, що правова позиція щодо спору, який виник між сторонами є сталою, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалось, нових висновків Верховного Суду, які б кардинально змінили правову позицію щодо даного спору в період розгляду справи прийнято не було.

Загалом справа містить ознаки типовості; у справі немає складних правових позиції та врегульована чіткими приписами чинного законодавства; справа не потребувала дослідження складних за своєю суттю доказів та не потребувала залучення до справи інших учасників.

Крім того, судом взято до уваги, що представником позивача у справі №910/6226/25 був адвокат, який представляє інтереси позивача у даній справі (№910/11933/25), у зв`язку з чим дії представника з детального вивчення матеріалів, що посвідчують характер господарських відносин між учасниками справи №910/11933/25 та аналіз рішення у справі №910/6226/25 в часових рамках на переконання суду є значно завищеними.

За таких обставин, з огляду на вищезазначені обставини та з урахуванням ціни позову (32 735, 37 грн), складністю справи (малозначна), розмір витрат на надання професійної правничої допомоги, які просить стягнути позивач у розмірі 10 000, 00 грн в межах даної справи на переконання суду не відповідає критерію розумної необхідності таких витрат та є не співмірним з предметом спору, складністю справи та ціною позову.

Тому, суд, з огляду на вище встановлені обставини, вважає справедливим зменшити розмір витрат на правову допомогу позивача, що покладається на відповідача, та покласти на відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000, 00 грн.

Керуючись статтями 74, 76-80, 124, 126, 129, 236-238, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АКРОН СЕРВІС» про ухвалення додаткового рішення (розподіл судових витрат) - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТБУДГАЛИЧИНА» (01011, м. Київ, вул. Печерський узвіз, буд. 19; ідентифікаційний код: 36520848) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АКРОН СЕРВІС» (01133, м. Київ, вул. Євгена Коновальця, буд. 32; ідентифікаційний код: 41923392) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) 00 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г.П. Бондаренко - Легких