ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"09" січня 2026 р. м. Київ Справа № 911/3990/25

Суддя господарського суду Київської області Рябцева О.О., розглянувши заяву Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» (07053, Київська обл., Вишгородський р-н, селище міського типу Красятичі(з), вул.Воздвиженська, будинок 7, код 34002938) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Дівичківської сільської ради (08456, Київська обл., Бориспільський р-н, село Дівички, вул.Сонячна, будинок 1а, код 04361491) заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Комунальне некомерційне підприємство Київської обласної ради «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» звернулось до господарського суду Київської області з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Дівичківської сільської ради заборгованості.

За змістом статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 2 статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Заявник звернувся із вимогою про стягнення з Дівичківської сільської ради (код 04361491) заборгованості за договором № 06022023 від 06.02.2023 р. про надання медичних послуг та договором № 06022023/1 від 06.02.2023 р. про надання медичних послуг з установлення факту смерті людини.

Проте, вказані договори укладені заявником та КНП «АПМД» Фурсівської сільської ради (код 42408329), тобто, з іншою юридичною особою, а не з особою, яку заявник визначає боржником.

Отже, заявником не надано до заяви про видачу судового наказу договору в письмовій/електронній формі, за яким заявлено вимогу про стягнення з Дівичківської сільської ради заборгованості. Також, заявник не дотримався вимог ч. 1 ст. 148 ГПК України (до заяви про видачу судового наказу додано договір, стороною якого не є Дівичківська сільська рада, тобто заявником не доведено що заявлено вимогу про стягнення з боржника грошової заборгованості за договором).

Крім того, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві повинно бути зазначено:вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

Заявником не дотримано вказаних вимог. Заявником суперечливо викладені вимоги заяви, позаяк на першій сторінці заяви заявником вказано суму до стягнення - 17035,83 грн, в той час коли сукупна сума заявлених до стягнення коштів, визначена у прохальній частині заяви, становить 21234,75 грн.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано із порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

За таких обставин, оскільки заява не відповідає приписам ч. 1 ст. 148 та ч. ч. 2 та 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу за заявою Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф».

Відповідно до ч. 2 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст. 148, п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 152, ст.ст. 153, 234 Господарського процесуального кодексу України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Комунальному некомерційному підприємству Київської обласної ради «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Дівичківської сільської ради заборгованості.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.О. Рябцева