ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про забезпечення позову

"02" січня 2026 р. Справа № 916/5383/25
Господарський суд Одеської області у складі судді Нікітенка С.В., розглянувши заяву (Вх. № 4-87/25 від 31.12.2025) D. TRADING INTERNATIONAL SA про забезпечення позову до подання позовної заяви, у справі

за позовом: D. TRADING INTERNATIONAL SA (Neuhofstrasse 24, 6340 Baar, Switzerland (Нойгофштрассе 24, 6340 Баар, Швейцарія),

до відповідача: Reliable Shipping Group Inc (Floor, Adr. Building, Avenida Samuel Lewis Y Calle 58 Panama City, Republic of Panama (13-й поверх, будівля Adr., Авеніда Самуель Льюїс і Калле 58, Панама-Сіті, Республіка Панама),

про стягнення збитків у розмірі 6152589,17 грн,

ВСТАНОВИВ:

D. TRADING INTERNATIONAL SA звернулось до Господарського суду Одеської області із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить:

- Накласти арешт на судно GAS CATALINA, IMO НОМЕР_2, прапор Палау, яке перебуває в акваторії Ізмаїльського морського торговельного порту (68600, Ізмаїл, вул. Набережна Лукі Капікраяна, 4), Судновласником якого є компанія Reliable Shipping Group Inc. (РІЛАЙАБЛ ШИППІНГ ГРУП ІНК.), код ЄДРПОУ: відсутній, юридична особа не зареєстрована за законодавством України, IMO номер компанії: 011061613, Floor, Adr. Building, Avenida Samuel Lewis Y Calle 58 Panama City, Republic of Panama (13-й поверх, будівля Adr., Авеніда Самуель Льюїс і Калле 58, Панама-Сіті, Республіка Панама);

- Заборонити капітану морського порту Ізмаїл, Ізмаїльської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" оформлювати і надавати дозвіл на вихід з порту судна GAS CATALINA, IMO НОМЕР_2, прапор Палау, яке перебуває в акваторії Ізмаїльського морського торговельного порту (вул. Портова, 7, м. Ізмаїл, Одеська область, Україна, 68601), Судновласником якого є компанія Reliable Shipping Group Inc. (РІЛАЙАБЛ ШИППІНГ ГРУП ІНК.), код ЄДРПОУ: відсутній, юридична особа не зареєстрована за законодавством України, IMO номер компанії: 011061613, Floor, Adr. Building, Avenida Samuel Lewis Y Calle 58 Panama City, Republic of Panama (13-й поверх, будівля Adr., Авеніда Самуель Льюїс і Калле 58, Панама-Сіті, Республіка Панама).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.12.2025 заяву по справі № 916/5383/25 розподілено на розгляд судді Нікітенку С.В.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову Заявник зазначає, що 26.11.2025 між D. TRADING INTERNATIONAL SA (надалі - Вантажоодержувач або Заявник) та Reliable Shipping Group Inc (надалі - Судновласник або Боржник) виникли правовідносини морського перевезення вантажу, оформлені коносаментами, відповідно до яких здійснювалося перевезення вантажу - пропану у кількості 4319,920 метричні тони (53645,3 барелі) на борту «GAS CATALINA», IMO НОМЕР_2, прапор Палау з порту Зуветіна (Лівія, порт завантаження) до порту Ізмаїл або Рені, (Україна, порт розвантаження).

Відповідно до умов коносаментів, вантаж було прийнято Судновласником до перевезення у належному стані у компанії NATIONAL OIL CORPORATION (Вантажовідправник) та завантажено на борт судна GAS CATALINA, під прапором Республіки Палау. Вантажоодержувачем за коносаментом визначено D. TRADING INTERNATIONAL S.A. Коносаменти містять застереження «Чисто на борту» (Clean on Board), що згідно з усталеною міжнародною морською практикою підтверджує прийняття вантажу перевізником без будь-яких зауважень на момент завантаження. На підтвердження викладеного капітан судна GAS CATALINA підписав три (3) оригінальні примірники та двадцять п`ять (25) копій кожного з Коносаментів, що засвідчено печаткою судна із зазначенням реквізитів: Острів Малакал, капітан судна GAS CATALINA, прапор Палау, із зазначенням унікального ідентифікатора судна IMO НОМЕР_2.

Заявник також вказує на те, що згідно з Рахунком-фактурою, предметом поставки є пропан, який постачався на умовах FOB (відповідно до Incoterms), країна походження товару - Лівія, з датою відвантаження 26.11.2025. Загальна нетто-вага поставленого товару становила 4319,920 метричних тонн, ціна за одиницю - 480,00 доларів США за метричну тонну, а загальна вартість товару відповідно до Рахунку-фактури склала 2073561,60 доларів США.

29.11.2025, під час плавання територіальними водами Туреччини на шляху до порту вивантаження, судно «GAS CATALINA», IMO НОМЕР_2, прапор Палау через відмову двигуна почало дрейфувати та опинилося в небезпечному становищі біля узбережжя Каранджик Ліман (Karanlэk Liman) у протоці Дарданелли. У результаті рятувальної операції, здійсненої буксирами Генерального управління берегової безпеки, зазначене судно було безпечно відбуксироване до якірного району Каранджик Ліман (Karanlэk Liman).

Відповідно до інформації отриманої з відкритої бази даних Equasis «статус судна: в аварійному стані або на ремонті (з 29.11.2025); останнє оновлення 16.12.2025». Таким чином, Заявник стверджує, що інформація з відкритої бази даних Equasis підтверджує факт поломки судна та ремонтних робіт, що відбулися 29.11.2025.

Додатково, 29.11.2025 о 15:02 Заявник надсилав повідомлення наступного змісту: "Доброго дня! Я бачу, що судно Gas Catalina ошвартовано на аварійному рейді Дарданелл разом із двома буксирами. Які проблеми має судно? Просимо оновити інформацію щодо поточної ситуації".

У відповідь, 29.11.2025 о 15:43 Судновласник зазначив: «Шановні панове, доброго дня. Щодо GAS CATALINA: Сталося раптове відмовлення системи СРР, наразі триває усунення несправностей». 29.11.2025 о 17:05 Судновласник повідомив причини аварії: «Шановні панове, доброго дня. Щодо Gas Catalina: гніздо соленоїдного клапана було від?єднано, старший механік спустився та знову під?єднав штекер, судно відновило роботу на власному ходу».

З наведеного листування вбачається, що інцидент виник внаслідок технічної несправності суднового обладнання, а саме, від`єднання гнізда соленоїдного клапана системи СРР, що призвело до відмови двигуна. Як наслідок, судно почало дрейфувати та опинилося в небезпечному становищі. Таким чином, виникнення інциденту та необхідність залучення буксирів і проведення рятувальних заходів є прямим наслідком неналежного технічного стану судна та/або недостатнього контролю за його експлуатацією, за що відповідальність несе Судновласник.

У зв`язку з інцидентом, Генеральне управління берегової безпеки звернулося до Судновласника з повідомленням про рятування та заборону виходу судна.

Заявник вказує на те, що до моменту надання належного забезпечення вимог, що виникли у зв`язку з наданими рятувальними послугами, відповідно до пункту 3 статті 1315 Закону Турецької Республіки № 6102 «Турецький торговельний кодекс», який передбачає, що: «Врятовані транспортні засоби та інше майно не можуть бути виведені з першого порту або місця, куди вони прибули після завершення рятувальних робіт, без згоди рятівника, доти, доки не буде надано достатнє забезпечення вимог рятівника», вихід у рейс судна GAS CATALINA не дозволявся.

Заявник вказує, що звертався до Судновласника з метою отримання пояснень, проте, відповіді не були надані. У зв`язку з бездіяльністю Судновласника та враховуючи загальну вартість вантажу в розмірі 2073561,60 доларів США, Заявник був вимушений розпочати переговори з Генеральним управлінням берегової безпеки щодо звільнення судна з метою уникнення та/або зменшення потенційних збитків, що могли виникнути у зв`язку із затриманням судна у територіальних водах Туреччини. Всі дії здійснювалися без шкоди для права вимоги до Судновласника.

В результаті переговорів щодо врегулювання між посадовими особами Генерального управління берегової безпеки та представником Вантажоодержувача вантажу на борту судна, було укладено Протокол про врегулювання від 12.12.2025.

Відповідно до п. 1 Протоколу про врегулювання: "Вантажовласники сплачують загальну рятувальну винагороду у розмірі 145150,00 доларів США (сто сорок п`ять тисяч сто п`ятдесят доларів США) без урахування банківських комісій авансовим платежем на банківський рахунок Генерального управління берегової безпеки, реквізити якого наведено нижче, що покриває вантаж, який знаходиться на борту судна. Після зарахування повної суми платежу на рахунок Генерального управління берегової безпеки вантаж на борту судна буде допущений до подальшого прямування за маршрутом".

Вантажоодержувач повністю виконав умови та сплатив суму в розмірі 145150,00 доларів США на банківський рахунок Генерального управління берегової безпеки, що підтверджується підтвердженням оплати від 12.12.2025, ідентифікатор транзакції - 0005073.

Проте, відповідно до п. 3 Протоколу про врегулювання: "Цей Протокол про врегулювання не порушує та не обмежує будь-яких прав, які зацікавлені у вантажі сторони можуть заявляти щодо зацікавлених у судні осіб, фізичних або юридичних осіб, крім Генерального управління берегової безпеки". Отже, з огляду на положення п. 3 Протоколу про врегулювання, який прямо передбачає, що його умови не порушують та не позбавляють Заявника права звертатися з вимогами до Судновласника.

Таким чином, укладення та виконання Протоколу про врегулювання, а також сплата сум, пов`язаних із рятуванням судна, не припиняють, не погашають і не обмежують право Заявника на заявлення морської вимоги, що виникла з договору морського перевезення вантажу, про відшкодування витрат, вимушено понесених у зв`язку зі рятувальними операціями щодо судна.

31 грудня 2025 року Вантажоодержувач надіслав Претензію від 29.12.2025 на адресу Судновласника з вимогою про відшкодування витрат, вимушено понесених у зв`язку зі сплатою винагороди за рятування судна з метою звільнення вантажу, який перевозився на судні в розмірі 145150,00 доларів США (сто сорок п`ять тисяч сто п`ятдесят доларів США), 6151729,17 грн станом на 31.12.2025. Проте, Судновласник у встановлений строк не надав відповіді на зазначену претензію та не здійснив відшкодування заявлених витрат, у зв`язку з чим спір між сторонами не було врегульовано в досудовому порядку.

Отже, Заявник стверджує, що він має чинну морську вимогу до відповідача - Reliable Shipping Group Inc на підставі порушення умов договору перевезення вантажу у загальній сумі 145150,00 доларів США.

01 січня 2026 року до суду від Заявника надійшло клопотання про долучення доказів до заяви, в якому заявник просить суд долучити до матеріалів справи № 916/5383/25 та врахувати під час розгляду докази надсилання Претензії від 29.12.2025 разом з перекладом.

Вказане клопотання з додатком суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

Розглянувши заяву про вжиття заходів для забезпечення позову (морської вимоги) у вигляді арешту морського судна, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ст. 365 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 ГПК України справи про арешт судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням морського порту України, в якому перебуває або до якого прямує судно, або порту реєстрації судна.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду; забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи для того, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до пунктів 1, 9 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги.

Отже, арешт морського судна є окремим видом забезпечення позову у вигляді накладення арешту, відмінність якого полягає у специфіці об`єкту такого накладення.

Частиною 4 ст. 137 ГПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до ч. 4 цієї ж статті заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Порядок подання заяви про забезпечення позову встановлено ст. 138 ГПК України, відповідно до частини другої якої, заява про арешт морського судна подається за місцезнаходженням порту реєстрації судна або за місцезнаходженням морського порту, в якому судно знаходиться або до якого прямує, незалежно від того, чи має такий суд юрисдикцію щодо розгляду по суті справи щодо морської вимоги, яка є підставою для арешту.

Як з`ясовано судом, на час подання заяви судно «GAS CATALINA», IMO НОМЕР_2, прапор Палау, перебуває в акваторії морського порту Ізмаїл, що підтверджується у листі Капітана Морського порту Ізмаїл № 135/14-06-01-48 від 29.12.2025 щодо місця знаходження судна.

Умовами ч. 3 ст. 139 ГПК України встановлено, що заява про забезпечення позову у вигляді арешту морського судна подається в письмовій формі і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичної особи) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові для фізичної особи), що є відповідальною за морською вимогою, її місцезнаходження (для юридичної особи) або місце проживання чи перебування (для фізичної особи), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичної особи) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; розмір та суть морської вимоги, що є підставою для арешту судна; найменування судна, щодо якого подається заява про арешт, інші відомості про судно, якщо вони відомі заявнику.

Відтак, обґрунтування заявником належним чином необхідності забезпечення позову не є обов`язковою умовою для задоволення відповідної заяви в силу п. 3 ч. 3 ст. 139 ГПК України, про що зауважив Верховний Суд, зокрема у своїй постанові від 18.10.2019 у справі № 915/1301/19.

Положеннями ч. 2 ст. 140 ГПК України встановлено, що заява про забезпечення позову у вигляді арешту на морське судно розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження після її подання без повідомлення особи, яка подала заяву, та особи, яка є відповідальною за морською вимогою.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості є однією із основних засад судочинства.

Згідно з вимогами частин першої, третьої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до частини першої статті 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Разом з цим докази, які подаються до господарського суду, підлягають оцінці відповідно до статті 86 ГПК України, за якою суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідачів, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Таким чином, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. При цьому види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, відповідно до вимог ГПК України забезпечення судового процесу доказами покладено виключно на сторони у справі.

Суд зазначає, що порядок накладення арешту на морські судна врегульовано Міжнародною конвенцією з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна від 10.05.1952, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України №3702-VI від 07.09.2011 та яка набула чинності для України 16.05.2012 (далі - Конвенція 1952 року).

За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 1 - Конвенції 1952 року «морська вимога» означає вимогу, що виникає на підставі збитку, завданого будь-яким судном у результаті зіткнення або в інший спосіб; загибелі людей або тілесного ушкодження, що заподіяні будь-яким судном або пов`язані з його експлуатацією; рятування судна або вантажу; договору, що стосується використання або здачі будь-якого судна в наймання за договором про фрахтування або інакше; договору, що стосується перевезення вантажів будь-яким судном за договором про фрахтування або інакше; втрати вантажу або шкоди, завданої вантажу, в тому числі багажу, який перевозиться будь-яким судном; загальної аварії; морської позики; буксирування; лоцманства; поставок товарів або матеріалів, що здійснюються для судна з метою його експлуатації або технічного обслуговування, незалежно від того, де ці поставки здійснюються; будування, ремонту або спорядження судна чи докових зборів; заробітної плати капітанів, офіцерів чи екіпажу; витрат капітана, у тому числі витрат вантажовідправників, фрахтувальників чи агентів, що здійснені за дорученням судна або його власника; спорів, що стосуються права власності на морське судно; спорів між співвласниками будь-якого судна стосовно права власності на це судно, його експлуатації або доходів від його експлуатації; іпотеки або морської застави будь-якого судна.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Конвенції «арешт» означає затримання судна за ухвалою суду для забезпечення морської вимоги, але не включає конфіскацію судна на виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 2 Конвенції судно, яке ходить під прапором однієї з Договірних Держав, може бути заарештоване в межах юрисдикції будь-якої з Договірних Держав лише стосовно морської вимоги й жодної іншої, але ніщо в цій Конвенції не може розглядатися як розширення чи обмеження прав і повноважень, якими наділені уряди чи їхні установи, органи державної влади чи портові або докові власті згідно з їхніми чинними внутрішніми законами або правилами щодо арешту, затримання або іншого способу перешкоджання відходу суден, які перебувають у межах їхньої юрисдикції.

Відповідно до ст. 3 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна 1952 року з урахуванням положень пункту 4 цієї статті й статті 10, позивач може накласти арешт або на конкретне судно, щодо якого виникла морська вимога, або на будь-яке інше судно, власником якого є особа, яка була в момент виникнення морської вимоги власником конкретного судна, навіть якщо заарештоване судно готове до відплиття, але жодне судно, за винятком окремого судна, щодо якого виникла морська вимога, не може бути заарештоване стосовно будь-якої з морських вимог, перелічених у підпунктах «o», «p» або «q» пункту 1 статті 1.

Статтею 4 Конвенції визначено, що на судно може бути накладений арешт не інакше, як з дозволу суду або відповідного судового органу Договірної Держави, в якій здійснено арешт.

Частиною 2 ст. 6 Конвенції встановлено, що процесуальні норми, що стосуються арешту судна, клопотання про одержання дозволу, згаданого в статті 4, та всіх інших процесуальних питань, що можуть виникнути в зв`язку з арештом, визначаються правом Договірної Держави, в якій арешт був здійснений чи було подано клопотання щодо його здійснення.

Відповідно до ст. 7 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна 1952 року якщо суд, в межах юрисдикції якого було арештовано судно, не має компетенції розглядати справу по суті, то застава або інший вид забезпечення, надані відповідно до статті 5 для звільнення судна з-під арешту, прямо передбачають, що їх було надано як забезпечення виконання будь-якого судового рішення, яке згодом може бути оголошене судом, який має повноваження виносити таке рішення, а суд або інший відповідний судовий орган країни, в якій заарештовано судно, встановлює термін, протягом якого позивач повинен подати позов до суду, який має такі повноваження.

При цьому, згідно ст. 8 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна 1952 року судно, що ходить під прапором Держави, яка не є Договірною Державою Конвенції, може бути заарештоване в межах юрисдикції будь-якої з Договірних Держав щодо будь-якої з морських вимог, що перераховані у статті 1, чи будь-якої іншої вимоги, щодо якої закон цієї Договірної Держави дозволяє арешт.

З матеріалів заяви про забезпечення позову судом встановлено, що 26.11.2025 між Судновласником та Вантажоодержувачем виникли правовідносини морського перевезення вантажу, оформлені коносаментами, відповідно до яких здійснювалося перевезення вантажу - пропану у кількості 4,319.92 метричні тони (53,645.3 барелі) на борту «GAS CATALINA», IMO НОМЕР_2, прапор Палау з порту Зуветіна (Лівія, порт завантаження) до порту Ізмаїл або Рені, (Україна, порт розвантаження).

Відповідно до умов коносаментів, вантаж було прийнято Судновласником до перевезення у належному стані у компанії NATIONAL OIL CORPORATION (Вантажовідправник) та завантажено на борт судна GAS CATALINA, під прапором Республіки Палау. Вантажоодержувачем за коносаментом визначено D. TRADING INTERNATIONAL S.A.

Матеріали заяви свідчать, що 29.11.2025 під час плавання територіальними водами Туреччини на шляху до порту вивантаження, судно «GAS CATALINA», IMO НОМЕР_2, прапор Палау через відмову двигуна почало дрейфувати та опинилося в небезпечному становищі біля узбережжя Каранджик Ліман (Karanlэk Liman) у протоці Дарданелли. У результаті рятувальної операції, здійсненої буксирами Генерального управління берегової безпеки, зазначене судно було безпечно відбуксироване до якірного району Каранджик Ліман (Karanlэk Liman). Відповідно до інформації отриманої з відкритої бази даних Equasis "статус судна: в аварійному стані або на ремонті (з 29.11.2025 р.); останнє оновлення 16.12.2025 р.".

Додатково, з наданого між сторонами листування слідує, що інцидент виник внаслідок технічної несправності суднового обладнання. Між посадовими особами Генерального управління берегової безпеки та представником Вантажоодержувача вантажу на борту судна, було укладено Протокол про врегулювання від 12.12.2025.

Заявник виконав умови та сплатив суму в розмірі 145150,00 доларів США на банківський рахунок Генерального управління берегової безпеки, що підтверджується підтвердженням оплати від 12.12.2025, ідентифікатор транзакції - 0005073. Відповідно до п. 3 Протоколу про врегулювання: "Цей Протокол про врегулювання не порушує та не обмежує будь-яких прав, які зацікавлені у вантажі сторони можуть заявляти щодо зацікавлених у судні осіб, фізичних або юридичних осіб, крім Генерального управління берегової безпеки". Отже, з огляду на положення п. 3 Протоколу про врегулювання, який прямо передбачає, що його умови не порушують та не позбавляють Заявника права звертатися з вимогами до Судновласника.

31 грудня 2025 року Заявник (Вантажоодержувач) надіслав Претензію від 29.12.2025 на електронну адресу Судновласника - Reliable Shipping Group Inc з вимогою про негайне відшкодування Вантажоодержувачем не пізніше 16:00 за київським часом 31 грудня 2025 року заборгованість у розмірі 145150,00 доларів США та 10000,00 євро. Вказана претензія залишена Reliable Shipping Group Inc без відповіді та реагування.

Отже, Заявник має чинну морську вимогу до відповідача - Reliable Shipping Group Inc на підставі порушення умов договору перевезення вантажу у сумі 145150,00 доларів США (сто сорок п`ять тисяч сто п`ятдесят доларів США) та 10000,00 євро (десять тисяч євро).

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про арешт судна задля забезпечення морської вимоги. Поряд з цим суд зазначає, що, виходячи з приписів ч. 4 ст. 137 ГПК України в даному випадку для забезпечення морської вимоги співмірність запропонованих Заявником заходів із заявленими вимогами не має значення, а тому не враховується.

Окрім того, відповідно до пунктів 4.1, 4.2 Порядку оформлення приходу суден у морський порт, надання дозволу на вихід суден у море та оформлення виходу суден із морського порту, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України «Про затвердження Порядку оформлення приходу суден у морський порт, надання дозволу на вихід суден у море та оформлення виходу суден із морського порту» № 430 від 27.06.2013 капітан судна повинен сповістити капітана морського порту про запланований вихід судна з порту завчасно, але не пізніше ніж за 6 годин до запланованого часу виходу. У разі короткочасної (менше 6 годин) стоянки судна в порту повідомлення про вихід повинно надаватися не пізніше ніж за 2 години до виходу судна з порту. Вихід судна оформляється протягом 2 - 3 годин до виходу судна з порту після виконання необхідних процедур портовими властями та контролюючими органами після завершення завантаження і закріплення вантажу. При оформленні виходу судна на ньому обов`язково має бути присутня уповноважена особа Служби. Вихід з порту судна місцевого сполучення, тривалість стоянки якого не перевищує 12 годин, допускається оформляти з дозволу капітана морського порту одночасно з оформленням приходу його в порт.

Згідно із пунктом 10 Типової технологічної схеми пропуску через державний кордон осіб, автомобільних, водних, залізничних та повітряних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України «Питання пропуску через державний кордон осіб, автомобільних, водних, залізничних та повітряних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними» № 451 від 21.05.2012 капітан судна (представник судновласника, морський агент, оператор морського термінала, який обслуговує яхти) заздалегідь, щонайменше за чотири години до приходу або відходу судна, звертається з використанням наявних засобів комунікації до адміністрації порту, підрозділу охорони державного кордону, митного органу та інших контролюючих органів та надає документи, передбачені Конвенцією про полегшення міжнародного морського судноплавства 1965 року, для здійснення прикордонного, митного, санітарного, ветеринарного, фітосанітарного контролю. Контроль, як правило, здійснюється документально у приміщеннях контролюючих органів до прибуття (вибуття) судна до (із) порту.

Наразі вищенаведене свідчить про те, що станом на теперішній час судно може залишити акваторію морського порту Ізмаїл та територію України. Отже, враховуючи зазначене, суд вважає, що існує реальна загроза (наявність об`єктивно існуючої можливості) залишення судном акваторії морського порту Ізмаїл.

Отже, враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку, що заявником належними доказами доведено наявність морської вимоги до боржника, а також те, що судно, на яке заявник просить накласти арешт, входить до зони нагляду капітану порту Ізмаїл, а невжиття заявлених заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених прав заявника, а тому заявлені вимоги щодо забезпечення позову у вигляді арешту судна підлягають задоволенню.

При цьому, суд зазначає, що вжиття вказаних заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу. Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до вирішення спору по суті.

У відповідності до частин 2, 3 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову у вигляді арешту на морське судно розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження після її подання без повідомлення особи, яка подала заяву, та особи, яка є відповідальною за морською вимогою. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

Відповідно до абз. 2 ч. 6 ст. 140 ГПК України якщо на момент постановлення ухвали про арешт судна позов по суті морської вимоги до особи, яка є відповідальною за морською вимогою, не поданий, в ухвалі про арешт судна суд зазначає строк, протягом якого особа, що подала заяву про арешт морського судна, зобов`язана подати такий позов та надати відповідне підтвердження суду.

З огляду на положення ГПК України, враховуючи те, що на момент постановлення ухвали про арешт судна позов по суті морської вимоги до особи, яка є відповідальною за морською вимогою, не поданий, суд в ухвалі про арешт судна вважає за необхідне встановити Заявнику строк, протягом якого особа, що подала заяву про арешт морського судна, зобов`язана подати такий позов та надати відповідне підтвердження суду, а саме - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 144 ГПК України примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається Заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів. Ухвала про арешт морського судна є підставою для затримання судна або обмеження в його пересуванні в порту, де знаходиться або до якого прямує таке судно, до моменту скасування заходів із забезпечення позову у вигляді арешту морського судна. Після вручення копії ухвали про арешт судна капітан морського порту, де знаходиться судно, філія Адміністрації морських портів України в морському порту, де знаходиться судно, відповідні органи Державної прикордонної служби та митні органи зобов`язані вжити заходів, що унеможливлюють вихід арештованого судна з порту.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 30, 76, 79, 86, 136, 137, 138, 140, 234, 235, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву заяву (Вх. № 4-87/25 від 31.12.2025) представника іноземної компанії D. TRADING INTERNATIONAL SA про забезпечення позову до подання позовної заяви задовольнити.

2. Вжити заходи забезпечення позову наступним шляхом:

- Накласти арешт на судно GAS CATALINA, IMO НОМЕР_2, прапор Палау, яке перебуває в акваторії Ізмаїльського морського торговельного порту (68600, Ізмаїл, вул. Набережна Лукі Капікраяна, 4), Судновласником якого є компанія Reliable Shipping Group Inc. (РІЛАЙАБЛ ШИППІНГ ГРУП ІНК.), код ЄДРПОУ: відсутній, юридична особа не зареєстрована за законодавством України, IMO номер компанії: 011061613, Floor, Adr. Building, Avenida Samuel Lewis Y Calle 58 Panama City, Republic of Panama (13-й поверх, будівля Adr., Авеніда Самуель Льюїс і Калле 58, Панама-Сіті, Республіка Панама);

- Заборонити капітану морського порту Ізмаїл, Ізмаїльської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" оформлювати і надавати дозвіл на вихід з порту судна GAS CATALINA, IMO НОМЕР_2, прапор Палау, яке перебуває в акваторії Ізмаїльського морського торговельного порту (вул. Портова, 7, м. Ізмаїл, Одеська область, Україна, 68601), Судновласником якого є компанія Reliable Shipping Group Inc. (РІЛАЙАБЛ ШИППІНГ ГРУП ІНК.), код ЄДРПОУ: відсутній, юридична особа не зареєстрована за законодавством України, IMO номер компанії: 011061613, Floor, Adr. Building, Avenida Samuel Lewis Y Calle 58 Panama City, Republic of Panama (13-й поверх, будівля Adr., Авеніда Самуель Льюїс і Калле 58, Панама-Сіті, Республіка Панама).

3. Заявнику D. TRADING INTERNATIONAL SA протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову подати позов та надати відповідне підтвердження до Господарського суду Одеської області.

4. Стягувачем за ухвалою є: D. TRADING INTERNATIONAL SA (ДІ. ТРЕЙДІНГ ІНТЕРНЕШНЛ С.А.), реєстраційний номер компанії CHE-192.534.327 (Neuhofstrasse 24, 6340 Baar, Switzerland (Нойгофштрассе 24, 6340 Баар, Швейцарія).

5. Боржником за ухвалою є: Reliable Shipping Group Inc. (РІЛАЙАБЛ ШИППІНГ ГРУП ІНК.) Floor, Adr. Building, Avenida Samuel Lewis Y Calle 58 Panama City, Republic of Panama (13-й поверх, будівля Adr., Авеніда Самуель Льюїс і Калле 58, Панама-Сіті, Республіка Панама).

Ухвала з урахуванням п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" має статус виконавчого документа та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років із наступного дня після набрання нею законної сили. В силу ст. 129-1 Конституції України та ст. 144 ГПК України ця ухвала є обов`язковою для виконання всіма органами, організаціями та посадовими особами на всій території України."

Відповідно до приписів ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала набрала законної сили 02.01.2026.

На виконання вимог ст. 144 ГПК України, копію ухвали для виконання направити:

- капітану Ізмаїльського морського порту (ІНФОРМАЦІЯ_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІНФОРМАЦІЯ_7);

- Ізмаїльській Філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) (, );

- ІНФОРМАЦІЯ_1 на адресу (електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

- ІНФОРМАЦІЯ_3 ( НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 );

- Одеській митниці Держмитслужби (електронна адреса: ; Начальнику ВМО № 1 м/п "Рені" ).

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга у відповідності до ч. 1 ст. 256 ГПК України.

Ухвалу підписано 02.01.2026.

Суддя Нікітенко Сергій Валерійович