ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12.01.2026 Справа № 914/3561/23

Господарський суд Львівської області у складі судді Никон О.З., за участю секретаря судового засідання Тарас Ю.Р., розглянувши подання приватного виконавця Голойди Андрія Володимировича про обмеження у праві виїзду за межі України керівника Товариства з обмеженою відповідальністю ДВ ВЕЙСТ-ГРУП Поврозника Петра Павловича

у справі № 914/3561/23

стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю АТБ-Маркет, м. Дніпро

боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю ДВ ВЕЙСТ-ГРУП, с. Сокільники Львівської області

За участю представників:

від органу виконавчої служби: не з`явився

ВСТАНОВИВ

Рішенням Господарського суду Львівської області від 17.04.2024 у справі № 914/356/23 позов задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 175 801, 62 грн збитків та 2 684, 00 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

20.05.2024 суд видав наказ про примусове виконання рішення Господарського суду Львівської області від 17.04.2024.

На адресу Господарського суду Львівської області надійшло подання приватного виконавця Голойди Андрія Володимировича про обмеження у праві виїзду за межі України керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «ДВ ВЕЙСТ-ГРУП» - Поврозника Петра Павловича.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 08.01.2026 розгляд подання призначено на 12.01.2026.

У судове засідання 12.01.2026 приватний виконавець не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Розглянувши подання, суд встановив таке.

24.06.2024 приватний виконавець виніс постанову відкриття виконавчого провадження, пунктом 2 якої зобов`язано боржника подати декларацію про доходи, а також виніс постанову про арешт коштів боржника (ВП №75381916).

У відповіді МВС України зазначено, що за боржником транспортні засоби не зареєстровані; Державна фіскальна служба у відповідях повідомила про відсутність коштів на рахунках; Головне управління Держгеокадастру у Львівській області та Головне управління Держпраці у Львівській області зазначило про відсутність зареєстрованого майна.

Згідно з відповіддю Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області, за боржником зареєстровано майно, а саме: навантажувач телескопічний марки ЈСВ 540-70, 2001 року випуску, ДНЗ: НОМЕР_1 , заводський номер: НОМЕР_2 .

Приватний виконавець неодноразово викликав керівника Товариства з обмеженою відповідальністю ДВ ВЕЙСТ-ГРУП та зобов`язував надати пояснення, інформацію про місцезнаходження майна, а саме, навантажувача, однак поштова кореспонденція поверталась у зв`язку із закінченням терміну її зберігання.

12.09.2025 приватний виконавець звертався до Боринської селищної ради та просив під розписку передати депутату Боринської селищної ради Поворознику Петру Павловичу виклик приватного виконавця від 12.09.2025.

Крім того, приватний виконавець 05.11.2024 та 13.09.2025 складав акт про вихід за адресою: АДРЕСА_1 , в якому зазначено, що майна для опису та арешту, що належить боржнику не виявлено.

Державна міграційна служба повідомила приватного виконавця про наявність у ОСОБА_1 паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїду за кордон.

Державна прикордонна служба повідомила про відсутність відомостей щодо перетинання кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянином Поворозник Петром в період з 20.05.2023 по 21.10.2025.

Виконавець ствердив, що саме на Поворозник Петра Павловича, як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю ДВ ВЕЙСТ-ГРУП, покладено обов`язок виконання судового рішення, оскільки керівник юридичної особи наділений адміністративно-розпорядними функціями, здійснює управління юридичною особою та її господарською діяльністю.

Зазначив, що поведінка керівника боржника є проявом свідомої та недобросовісної бездіяльності щодо виконання судового рішення, а виїзд за кордон однозначно призведе до явного ускладнення виконання рішення суду, відсутність керівника матиме наслідком втрату суб`єктності юридичної особи як такої, адже саме сукупність свідомих дій керівника ототожнюються з напрямом діяльності самої юридичної особи.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті ухвали, висновки суду.

Статтею 337 Господарського процесуального кодексу України визначено, що тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Статтею 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Відповідно до статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до статті 313 Цивільного кодексу України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Із системного аналізу наведених правових норм вбачається, що тимчасове обмеження у праві виїзду фізичної особи - боржника за межі України є винятковим заходом забезпечення виконання судового рішення, застосування якого є правом, а не обов`язком суду.

Відповідно, для застосування такого заходу щодо боржника суд має отримати докази застосування виконавцем усіх можливих загальних заходів примусового виконання рішення, визначених Законом України «Про виконавче провадження», та встановити факт ухилення боржника від виконання судового рішення.

Однією з підстав для відмови у задоволенні подання, є неповнота вчинення виконавчих дій, відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань і відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Обов`язок щодо підтвердження цих обставин належними доказами покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

За змістом статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право на привід боржника у разі його нез`явлення на виклик, накладати штрафи, звертатись до відповідних органів з поданням про притягнення боржника до відповідальності.

Отже, неявка боржника на виклики державного виконавця та ненадання відомостей про доходи юридичної особи не є підставою для застосування до керівника юридичної особи такого виключного заходу, як обмеження виїзду за кордон керівника цього підприємства.

Свідоме небажання боржника виконати рішення суду не є тотожним поняттю неможливості його виконання за відсутності майна та коштів.

У матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують накладення державним виконавцем штрафів на боржника, звернення до правоохоронних органів з відповідними поданнями тощо.

Також долучені приватним виконавцем матеріали виконавчого провадження не містять ні запиту, ні відомостей з Реєстру речових прав щодо зареєстрованого майна за боржником.

Доказів накладення арешту на майно матеріали також не містять, як і не містять інформації які ж заходи вживались повноважними особами для розшуку навантажувача телескопічного.

Крім того, приватний виконавець долучив відповідь Державної митної служби щодо митного оформлення товарів згідно з експортно-імпортних операцій Фермерського господарства «Довгі Луки», яке не є боржником у межах виконавчого провадження №75381916.

Інформації щодо митного оформлення товарів згідно з експортно-імпортних операцій Товариства з обмеженою відповідальністю ДВ ВЕЙСТ-ГРУП суду не надано.

Суд вважає за необхідне також звернути увагу приватного виконавця, що подання про обмеження у праві виїзду за межі України скеровано на адресу суду 02.01.2026, водночас інформація щодо перетинання кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянином Поворозник Петром надана станом 21.10.2025.

У відповіді Державна прикордонна служба інформувала приватного виконавця, що такий має можливість самостійно безпосередньо за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження подавати до системи «Аркан» запити щодо перетинання державного кордону у відповідний період та отримувати відповіді на такі запити.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що приватний виконавець повинен подавати актуальну інформацію щодо перетинання державного кордону боржником.

Крім того, при розгляді такої категорії спорів виконавець повинен довести яким чином обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника - юридичної особи забезпечить виконання рішення суду у цій справі, адже застосування судом норми щодо обмеження фізичної особи у перетині кордону України не є за своєю правовою природою видом санкції, тобто покарання за невиконання боржником рішення, а лише має на меті забезпечити виконання цього рішення суду.

За змістом частини 2 статті 337 Господарського процесуального кодексу України, тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом, як виключний захід забезпечення виконання судового рішення.

Однак виконавець не навів належних обґрунтувань, яким чином обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника забезпечить виконання рішення суду у цій справі.

Враховуючи викладене у сукупності, підстави для задоволення подання приватного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України Поврозника Петра Павловича відсутні.

Керуючись статтями 234, 235, 337 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області приватного виконавця Голойди Андрія Володимировича про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України та оскаржується в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повна ухвала підписана 15.01.2026.

Суддя Никон О.З.