ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

16.01.2026 Справа № 917/4/26

Суддя Господарського суду Полтавської області Паламарчук В.В., розглянув матеріали

за заявою ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи

Встановив: ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Полтавської області з заявою (вхід. №4/26 від 02.01.2026) про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність відповідно до статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства.

В обґрунтування заяви посилається на те, що не має можливості виконати грошові зобов`язання своєчасно та в повному обсязі.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2026 року справі присвоєно єдиний унікальний номер 917/4/26 та визначено головуючим суддю Паламарчука В.В.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 113 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених Книгою 4 Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно з частини 3 статті 37 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд залишає без руху заяву про відкриття провадження у справі з підстав, передбачених статтею 174 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням вимог цього Кодексу.

Вимоги до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність містяться, зокрема, у статтях 115, 116 Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до частини 1 статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність подається боржником за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, а саме підстав, визначених у частині 2 статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства.

Дослідивши заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, судом встановлено, що заявником не додано доказів, визначених вищевказаними нормами Кодексу України з процедур банкрутства.

1. Відповідно до ст. 116 КУзПБ обов`язок подання документів, на підставі яких виникла заборгованість заявника, покладено на заявника. Саме заявник, звертаючись до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи, повинен розкрити повну та вичерпну інформацію про загальну суму заборгованості та строк виконання зобов`язань, а також документально підтвердити таку інформацію належними та допустимими доказами у розумінні вимог ст. 76-77 ГПК України, що також передбачено п. 3, 14 ч. 3 ст. 116 КУзПБ.

У п. 14 ч. 3 ст. 116 Кодексу вказано, що Заявник до заяви про відкриття провадження у справі повинен надати документи, що підтверджують наявність підстав, визначених статтею 115 цього Кодексу.

Заявниця зазначає, що у неї наявна заборгованість перед ГУ ДПС у Полтавській області на загальну суму 9 854 469,87грн.

В обґрунтування заяви посилається на акт перевірки ГУ ДПС у Полтавській області від 03.07.2025, податкові повідомлення рішення за №№5,5,5 від 24.07.2025, проте до матеріалів заяви зазначені документи не додані.

2. ОСОБА_1 у заяві про відкриття провадження у справі не зазначено відомостей, визначених ч. 5 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства.

При цьому, до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, заявником надано суду заяву-згоду арбітражного керуючого Гриценко Ігоря Івановича, (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора №1216 від 04.07.2013р.) про участь у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

На виконання п. 12 ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства, заявником надано договір про надання послуг арбітражного керуючого №11-12/01 від 11.12.2025, укладеного між арбітражним керуючим Гриценко Ігорем Івановичем та ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 1.1. укладеного договору вбачається, що ОСОБА_1 зобов`язується здійснити оплату праці, сплату винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого.

Згідно з п.4.1. укладеного договору вбачається, що ОСОБА_1 оплату праці арбітражного керуючого здійснює на підставі наданих рахунків щомісячно у розмірі трьох мінімальних заробітних плат; п.4.2. оплата за перший та останній місяць здійснюється у розмірі перерахованої до фактичної кількості робочих днів; п.4.3. подальша оплата праці арбітражного керуючого здійснюється щомісячно 30числа звітного місяця, однак доказів наявності у заявника коштів (з урахуванням побутових/щомісячних витрат в сумі 10168,00 грн. та погашення вимог кредиторів згідно плану реструктуризації боргів в сумі 1620,21 грн) для оплати витрат у справі суду не надано.

З урахуванням зазначеного, суд зазначає, що доказів можливості виконання договору про оплату праці арбітражного керуючого, укладеного між ОСОБА_1 та арбітражним керуючим Гриценко Ігорем Івановичем не надано.

Відомостей щодо походження коштів на оплату винагороди арбітражного керуючого та для покриття витрат, пов`язаних з провадженням у справі про неплатоспроможність суду не надано.

У зв`язку з чим, суд зобов`язує, заявника надати докази наявності майна, достатнього для покриття витрат, пов`язаних з провадженням у справі.

3. Крім того, відповідно до ч.2 ст.164 Господарського процесуального кодексу України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом (ч.2 ст.91 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ч.5 ст.91 Господарського процесуального кодексу України учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

При цьому, суд зауважує, що засвідчується кожен аркуш поданої копії (поданий окремо або роздрукований на зворотній стороні аркушу).

За висновком щодо застосування норм права, який викладений у постанові Верховного суду від 11.07.2018 у справі № 904/8549/17, неналежним чином засвідчені документи є недопустимими доказами у справі.

В п. 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2020" встановлено, що відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів Згідно з оригіналом (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії.

Посвідченню підлягає кожен письмовий доказ.

Додані до заяви копії документів не містять дати засвідчення копії документів на відповідність їх оригіналам.

Згідно з ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 37 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд залишає без руху заяву про відкриття провадження у справі з підстав, передбачених ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки на стадії прийняття господарським судом та перевірки форми та змісту заяви про неплатоспроможність, а також на етапі вирішення питання щодо можливості призначення підготовчого засідання встановлено, що зміст заяви не відповідає вимогам ч. 3 ст. 162 ГПК України та ст. ст. 115, 116 КУзПБ, зазначена заява не може бути прийнята до розгляду та підлягає залишенню без руху до виправлення недоліків та подання суду відповідних доказів.

Керуючись статтями 37, 113, 116 Кодексу України з питань банкрутства, статтями 174, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

Ухвалив:

1. Заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність - залишити без руху.

2. Встановити строк на усунення недоліків - 5 (п`ять) днів з дня вручення ухвали про залишення заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність без руху.

3. Запропонувати заявнику усунути недоліки заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у встановлений строк, надавши суду:

- докази наявності майна, достатнього для покриття витрат, пов`язаних з провадженням у справі;

- додати докази, на які заявник посилається у заяві, але які до заяви не додані.

- належно засвідчити копії документів, наданих до заяви.

Роз`яснити заявнику, що у випадку невиконання заявником вимог суду про усунення недоліків заяви у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із заявою.

4. Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили 16.01.2026 та не підлягає оскарженню

Суддя Паламарчук В.В.