ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"06" січня 2026 р. Справа № 916/5398/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В., розглянувши матеріали заяви (вх.№ 5543/25 від 31.12.2025) Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, № 25, ) про видачу судового наказу до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Земельне кадастрове бюро» (вул. Решата Аметова, № 11, м. Одеса, 65044, ) про стягнення 54 068,33 грн.

ВСТАНОВИВ:

31.12.2025 Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» звернулося до Господарського суду Одеської області із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Земельне кадастрове бюро» заборгованості в розмірі 54068,33 грн, яка складається з пені в сумі 2433,60 грн, авансу в сумі 27040,00 грн, сукупного індексу інфляції та 3% від простроченої суми в загальному розмірі 24594,73 грн.

Частиною першою ст. 12 ГПК України передбачено, що господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного).

Відповідно до частини другої ст. 12 ГПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів слідує, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів слідує пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні. Разом із тим лише той факт, що договірні зобов`язання не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право.

Отже, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів. Звертаючись із заявою про видачу судового наказу, заявник повинен, в тому числі, подати документи, що свідчать про безспірність його вимог.

Наведене зумовлено тим, що під час розгляду заяви про видачу судового наказу суд не розглядає справу по суті, не встановлює обставин справи та не здійснює оцінку доказів щодо їх змагальності та достовірності, адже наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у господарському судочинстві, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу, зокрема, додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості та інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як встановлено судом, стягувач, обґрунтовуючи надану заяву, посилається на договір № 14-2/1148-19 від 23.05.2019 щодо розробки документації із землеустрою, подачі на внесення до Державного земельного кадастру та отримання витягів з Державного земельного кадастру згідно з розробленою документацією із землеустрою, подачі на внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та отримання витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на земельні ділянки під ПЛ заходу на ПС 220 кВ «Центроліт» Південного ТУОМ на території м. Одеси та Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області.

При цьому, до заяви про видачу судового наказу стягувачем надано додаткові угоди №№ 1-15, укладені до договору у період з 10.02.2020 по 26.08.2025, а також листування між сторонами щодо стану виконання спірного договору.

Водночас, як встановлено судом, заявником не надано суду договір № 14-2/1148-19 від 23.05.2019 щодо розробки документації із землеустрою. Також, суд звертає увагу заявника, що ним до заяви також не надано обґрунтованого та детального розрахунку суми в розмірі 24594,73 грн, яку останній визначає як сукупний індекс інфляції та 3% від простроченої суми, що позбавляє суд можливості перевірити її обґрунтованість та вірність.

Враховуючи наведене, суд зазначає про невідповідність поданої заяви про видачу судового наказу вимогам п.3 ч.3 ст.150 ГПК України.

Наведені вище обставини згідно з пунктами 1, 8 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України є підставами для відмови заявнику у видачі судового наказу.

За ч.2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Згідно з частиною 2 статті 154 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

За таких обставин, враховуючи, що заявником в обґрунтування заявлених вимог не надано укладений між сторонами договір, за якими останній просить суд стягнути заборгованість у сумі 54068,33 грн, суд, керуючись нормами п.1 ч.1 ст. 152 ГПК, дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (частина 1 статті 153 Господарського процесуального кодексу України).

За наведених обставин, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» у видачі судового наказу за грошовими вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Земельне кадастрове бюро» про стягнення заборгованості за договором № 14-2/1148-19 від 23.05.2019 щодо розробки документації із землеустрою, подачі на внесення до Державного земельного кадастру та отримання витягів з Державного земельного кадастру згідно з розробленою документацією із землеустрою, подачі на внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та отримання витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на земельні ділянки під ПЛ заходу на ПС 220 кВ «Центроліт» Південного ТУОМ на території м. Одеси та Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області у загальній сумі 54068,33 грн.

Керуючись ст.ст. 150, 152, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (вх. №5543/25 від 31.12.2025) про видачу судового наказу за грошовими вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Земельне кадастрове бюро» про стягнення заборгованості у сумі 54068,33 грн - відмовити.

2. До уваги заявника, згідно ч.2 ст.151 ГПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Ухвала набирає законної сили 06.01.2026 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-західного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Суддя О.В. Цісельський