ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2026 Справа № 917/1897/25

Господарський суд Полтавської області у складі судді Мацко О.С., розглянувши після виходу з відпустки у спрощеному провадженні матеріали справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Вольво Україна», 03680, м. Київ, вул. Кільцева дорога, 20, корпус 1А, ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Джет-Х», 39600, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Халаменюка Олександра, 8, кім. 508, ,

про стягнення 1 285 268,16 грн,

Представники сторін: не викликались.

Суть спору:

Розглядається позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Вольво Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Джет-Х» про стягнення 1 285 268,16 грн, з яких 945 139,68 грн заборгованість за договором про надання послуг, виконання робіт та/або купівлю-продаж товарів № SA 5739 від 23.01.2023 р., 138 691,92 грн пеня, 94 513,97 грн штраф, 82 233,42 грн втрати від інфляції, 24 689,17 грн 3 % річних.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 14.10.2025 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; визнано справу малозначною, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Аргументи учасників справи:

Викладені в позовній заяві вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач не виконав оплату за договором про надання послуг, виконання робіт та/або купівлю-продаж товарів № SA 5739 від 23.01.2023 р., чим порушив умови господарського зобов`язання, встановлені зазначеним договором та законом.

Також позивач просить стягнути з ТОВ «Скай Джет-Х» витрати ТОВ «Вольво Україна» на правову допомогу.

Відповідач у визначеному господарським процесуальним законодавством порядку на позов не відреагував, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи (довідка про доставку ухвали від 14.10.2025 р. в електронний кабінет Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Джет-Х» міститься в матеріалах справи).

Згідно із ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Водночас суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Під час розгляду справи по суті суд дослідив усі письмові докази, що містяться в матеріалах справи та встановив, що їх достатньо для вирішення спору, у зв`язку з чим вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Виклад обставин справи, встановлених судом:

23.01.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Вольво Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Скай Джет-Х» було укладено договір про надання послуг, виконання робіт та/або купівлю-продаж товарів № SA 5739 (а.с. 76-78), відповідно до п. 1.1 якого Виконавець (ТОВ «Вольво Україна») зобов`язується надавати послуги з технічного обслуговування і ремонту транспортних засобів Замовника (ТОВ «Скай Джет-Х»), а Замовник зобов`язується приймати і оплачувати надані послуги і виконані роботи.

Також пунктом 1.2 договору № SA 5739 від 23.01.2023 р. передбачено, що Виконавець може постачати Замовнику оригінальні запасні частини VOLVO та RENAULT для транспортних засобів Замовника.

Згідно з п. 4.5 вказаного договору після закінчення робіт представники Сторін підписують акт виконаних робіт.

Продаж запасних частин зі складу Виконавця здійснюється з оформленням видаткової накладної, що надається Замовнику (п. 4.6 договору).

Пунктом 4.3.1 договору визначено, що оплата/прийняття/підписання Акту виконанних робіт/видаткової накладної/рахунку Замовником підтверджує, що Замовник згоден із вказаною у них вартістю (ціною) та засвідчив, що у нього відсутні будь-які претензії щодо вартості (ціни) виконаних/наданих/поставлених робіт/послуг/товарів за цим договором.

Відповідно до п. 5.1 договору підставою для оплати за технічне обслуговування та/або ремонт, а також продані запасні частини, на розсуд Виконавця, є:

- рахунок на передплату, що оформлюється Виконавцем на підставі заявки та Наряд-замовлення Замовника у разі попередньої оплати;

- рахунок, що оформлюється Виконавцем на підставі видаткової накладної або акту виконаних робіт у разі надання відстрочки платежу;

Згідно з п. 5.2 договору у разі оформлення Виконавцем рахунку для подальшої оплати, Сторони даним договором визначають строк оплати таких рахунків складає 30 (тридцять) календарних днів з моменту виконання робіт/надання послуг/поставки Товару.

Позивач вказує, що відповідач в порушення умов договору за виконану роботу та поставлені товари розрахувався не в повному обсязі, з огляду на що заявив до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Джет-Х» 1 285 268,16 грн, з яких 945 139,68 грн заборгованість за договором про надання послуг, виконання робіт та/або купівлю-продаж товарів № SA 5739 від 23.01.2023 р., 138 691,92 грн пеня, 94 513,97 грн штраф, 82 233,42 грн втрати від інфляції, 24 689,17 грн 3 % річних.

Перелік доказів, якими позивач обґрунтовує наявність обставин, що є предметом доказування у даній справі: договір про надання послуг, виконання робіт та/або купівлю-продаж товарів № SA 5739 від 23.01.2023 р., акти виконаних робіт № 2419154 від 04.09.2024 р., № 2419805 від 30.09.2024 р., № 2419876 від 30.09.2024 р., № 2419937 від 03.10.2024 р., № 2419946 від 03.10.2024 р., № 2420052 від 05.10.2024 р., № 2420061 від 05.10.2024 р., № 2419936 від 07.10.2024 р., № 2419997 від 07.10.2024 р., № 2420030 від 07.10.2024 р., № 2420059 від 07.10.2024 р., № 2420062 від 07.10.2024 р., № 2420064 від 07.10.2024 р., № 2420162 від 09.10.2024 р., № 2420258 від 12.10.2024 р., № 2420257 від 13.10.2024 р., № 2420230 від 14.10.2024 р., № 2420773 від 21.10.2024 р., № 2420775 від 22.10.2024 р., № 2420781 від 23.10.2024 р., № 2420840 від 23.10.2024 р., № 2420768 від 25.10.2024 р., № 2420933 від 28.10.2024 р., № 2421027 від 31.10.2024 р., № 2421256 від 25.11.2024 р., № 2421459 від 25.11.2024 р., № 2421785 від 25.11.2024 р., № 2421994 від 30.11.2024 р., № 2422164 від 09.12.2024 р. та № 2422347 від 16.12.2024 р., видаткова накладна № 2420285 від 14.10.2024 р., рахунки на оплату та ін.

Докази відповідача в спростування вимог Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Вольво Україна» в матеріалах справи відсутні.

Оцінка аргументів учасників справи з посиланням на норми права, якими керувався суд:

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Вольво Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Скай Джет-Х» було укладено договір № SA 5739 від 23.01.2023 р., який містить елементи договору підряду та договору поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною 1 статті 853 ЦК України визначено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч. 1 ст. 854 ЦК України).

Також відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтями 526 та 525 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Позивач належним чином та в повному обсязі виконав зобов`язання за договором № SA 5739 від 23.01.2023 р. щодо виконання робіт на суму 905 843,46 грн та поставки товару на суму 39 296,22 грн.

Так, у пунктах 4.5 та 4.6 договору сторони узгодили, що виконання робіт та поставка товару оформляються актом виконаних робіт та видатковою накладною відповідно.

Як зазначено вище, пунктом 4.3.1 договору визначено, що оплата/прийняття/підписання Акту виконанних робіт/видаткової накладної/рахунку Замовником підтверджує, що Замовник згоден із вказаною у них вартістю (ціною) та засвідчив, що у нього відсутні будь-які претензії щодо вартості (ціни) виконаних/наданих/поставлених робіт/послуг/товарів за цим договором.

Згідно з п. 4.12 договору № SA 5739 від 23.01.2023 р. протягом п`яти робочих днів з моменту отримання Акту виконаних робіт Замовник зобов`язаний підписати та повернути його Виконавцеві або у цей же строк направити письмову мотивовану відмову від прийняття виконаних робіт.

У випадку немотивованої відмови від підписання або неповернення Акту виконаних робіт, або неповідомлення про результати розгляду Акту у зазначений в п. 4.12 строк, роботи та послуги по договору вважаються наданими Виконавцем належним чином та прийнятими Замовником у повному обсязі (п. 4.13 договору).

Також у статті 9 договору Сторони домовилися з метою підвищення оперативності обміну юридично значущими документами при виконанні умов цього договору здійснювати обмін у формі електронних документів наступними документами:

- видатковими накладними, актами здачі-приймання робіт (надання послуг), рахунками-фактурами, актами звірки взаєморозрахунків;

- замовленнями і специфікаціями, що погоджують обсяг і умови поставки товару;

- офіційними листами та повідомленнями.

В рамках реалізації досягнутої домовленості Сторони вирішили використовувати Систему електронного документообігу «M.E.Doc» для обміну електронними документами, підписаними з використанням Кваліфікованого електронного підпису, згенерованого програмою криптографічного захисту.

Сторони підтверджують, що відправлені однією Стороною і отримані другою Стороною електронні документи, завірені Кваліфікованим електронним підписом в повній відповідності з цим договором, за наявності всіх інших обов`язкових реквізитів, є повноцінним аналогом первинного документа, складеного в паперовому вигляді та власноруч підписаного офіційними представниками Сторін. Факт відправки та отримання документа фіксує підтверджуючий центр і відбивається в статусах документа.

Електронні документи вважаються підписаними і набирають чинності з моменту підписання з використанням Кваліфікованого електронного підпису Стороною-одержувачем електронного документу, отриманого від Сторони-відправника з нанесеним нею Кваліфікованим електронним підписом.

Судом досліджено акти виконаних робіт № 2419154 від 04.09.2024 р., № 2419937 від 03.10.2024 р., № 2419946 від 03.10.2024 р., № 2420052 від 05.10.2024 р., № 2420061 від 05.10.2024 р., № 2419936 від 07.10.2024 р., № 2419997 від 07.10.2024 р., № 2420030 від 07.10.2024 р., № 2420059 від 07.10.2024 р., № 2420062 від 07.10.2024 р., № 2420064 від 07.10.2024 р., № 2420162 від 09.10.2024 р., № 2420258 від 12.10.2024 р., № 2420257 від 13.10.2024 р., № 2420230 від 14.10.2024 р., № 2420773 від 21.10.2024 р., № 2420775 від 22.10.2024 р., № 2420781 від 23.10.2024 р., № 2420840 від 23.10.2024 р., № 2420768 від 25.10.2024 р., № 2420933 від 28.10.2024 р., № 2421027 від 31.10.2024 р., № 2421256 від 25.11.2024 р., № 2421459 від 25.11.2024 р., № 2421785 від 25.11.2024 р., № 2421994 від 30.11.2024 р. та № 2422164 від 09.12.2024 р. на загальну суму 794 629,35 грн та встановлено, що вони мають всі необхідні реквізити, підписані електронними підписами сторін, тож приймаються судом у якості належних доказів виконання позивачем умов договору № SA 5739 від 23.01.2023 р. на вищевказану суму.

Також, як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору № SA 5739 від 23.01.2023 р. позивач направляв відповідачу за допомогою Системи електронного документообігу «M.E.Doc» акти виконаних робіт № 2419805 від 30.09.2024 р., № 2419876 від 30.09.2024 р. та № 2422347 від 16.12.2024 р. на суму 111 214,11 грн та видаткову накладну № 2420285 від 14.10.2024 р. на суму 39 296,22 грн.

Відповідач в порушення п. 4.12 договору не підписав вказані документи та не направив позивачу письмову мотивовану відмову від їх підписання, а отже, з огляду на положення п.п. 4.3.1 та 4.13 договору № SA 5739 від 23.01.2023 р. вони є оформленими належним чином, а вартість вказаних у цих документах робіт та товарів є такою, що узгоджена сторонами.

Крім того, в матеріалах справи міститься належним чином засвідчена копія Акту звірки взаєморозрахунків між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Вольво Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Скай Джет-Х» за період з 01.01.2025 р. по 31.01.2025 р. (а.с. 74), згідно з яким заборгованість відповідача перед позивачем станом на 31.01.2025 р. складала 945 139,68 грн.

Позивачем було направлено на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Джет-Х» рахунки на оплату заборгованості за виконані роботи та поставлений товар на загальну суму 945 139,68 грн (а.с. 6-43), які відповідачем, всупереч вимогам договору № SA 5739 від 23.01.2023 р., оплачені не були.

Враховуючи викладене, з огляду на встановлені законом принципи змагальності сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та вірогідності доказів, згідно з яким наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 945 139,68 грн заборгованості за договором про надання послуг, виконання робіт та/або купівлю-продаж товарів № SA 5739 від 23.01.2023 р. підтверджені документально та нормами матеріального права, не спростовані відповідачем, а тому в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України (чинний на момент виникнення і існування спірних правовідносин) є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Пунктом 5.3 договору про надання послуг, виконання робіт та/або купівлю-продаж товарів № SA 5739 від 23.01.2023 р. визначено, що рахунок, оформлений Виконавцем на умовах відстрочки платежу, неоплачений Замовником у вказаний в п. 5.2 цього Договору строк, розглядається Виконавцем як порушення умов цього Договору і дає право Виконавцеві стягнути із Замовника пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожен день прострочення. При частковій оплаті штрафні санкції застосовуються до неоплаченої частини рахунку.

Також згідно з п. 5.4 договору у випадку виникнення заборгованості більше, ніж 180 днів за цим Договором, Виконавець має право додатково стягнути із Замовника штраф у розмірі 10% від суми такої заборгованості.

Позивачем наведено розрахунок пені за порушення грошових зобов`язань за договором про надання послуг, виконання робіт та/або купівлю-продаж товарів № SA 5739 від 23.01.2023 р. в розмірі 138 691,92 грн та штрафу в розмірі 94 513,97 грн (розрахунок в матеріалах справи, а.с. 79).

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 94 513,97 грн штрафу, суд прийшов до висновку, що зазначені вимоги відповідають вимогам чинного законодавства, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Водночас, як зазначено вище, у п. 5.2 договору № SA 5739 від 23.01.2023 р. сторони узгодили, що у разі оформлення Виконавцем рахунку для подальшої оплати, Сторони даним договором визначають строк оплати таких рахунків складає 30 (тридцять) календарних днів з моменту виконання робіт/надання послуг/поставки Товару.

Також частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Інших строків нарахування пені, ніж передбачені вказаною нормою Господарського кодексу України, у договорі № SA 5739 від 23.01.2023 р. не встановлено.

При цьому застосування в тексті господарського договору формулювання «за кожен день прострочення» не можна вважати установленням іншого, ніж визначеного частиною шостою статті 232 ГК України, строку нарахування штрафних санкцій (зокрема, пені). Таке формулювання лише повторює вирізняльну характеристику пені (поденне її нарахування) та характеризує механізм її визначення (розрахунку), однак жодним чином не впливає на можливість зменшення або збільшення строку нарахування пені, визначеного законом чи договором.

До вказаних висновків дійшла Велика палата Верховного Суду у своїй постанові від 16.10.2024 р. у справі № 911/952/22.

Врахувавши викладене, суд здійснив перерахунок пені за несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором про надання послуг, виконання робіт та/або купівлю-продаж товарів № SA 5739 від 23.01.2023 р. та дійшов висновку про задоволення вказаних вимог позивача в сумі 136 289,92 грн (розрахунок в матеріалах справи).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем приведено розрахунок 3% річних за прострочення здійснення оплати за договором про надання послуг, виконання робіт та/або купівлю-продаж товарів № SA 5739 від 23.01.2023 р. в розмірі 24 689,17 грн та інфляційних втрат в розмірі 82 233,42 грн (а.с. 79-80).

Здійснивши перевірку розрахунку інфляційних втрат у зв`язку з простроченням здійснення оплати за договором № SA 5739 від 23.01.2023 р., суд встановив, що їхній розмір становить суму, більшу за суму інфляційних втрат, заявлену Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Вольво Україна» у даній справі, однак, з огляду на передбачену ч. 2 ст. 237 ГПК України заборону виходити у рішенні суду за межі позовних вимог, дійшов висновку про визнання правомірними вказаних вимог саме в розмірі, зазначеному в позовній заяві ТОВ «Вольво Україна».

Також суд, з урахуванням положень п. 5.2 договору № SA 5739 від 23.01.2023 р., здійснив перерахунок розміру відсотків річних за несвоєчасне здійснення платежів за договором про надання послуг, виконання робіт та/або купівлю-продаж товарів № SA 5739 від 23.01.2023 р. та дійшов висновку про задоволення вказаних вимог позивача в сумі 24 664,44 грн (розрахунок в матеріалах справи).

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України).

Відповідно до частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Крім того, згідно зі ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010 р. № 4241/03 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до ч. 23 рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» за заявою № 63566/00 суд нагадує, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

У даному випадку, дослідивши та оцінивши докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Вольво Україна» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Джет-Х» 945 139,68 грн заборгованість за договором про надання послуг, виконання робіт та/або купівлю-продаж товарів № SA 5739 від 23.01.2023 р., 136 289,92 грн пеня, 94 513,97 грн штраф, 82 233,42 грн втрати від інфляції, 24 664,44 грн 3 % річних. В решті позовних вимог слід відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив із наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в сумі 15 394,10 грн.

Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне:

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому, як зазначено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19, за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У позовній заяві ТОВ «Вольво Україна» у даній справі міститься попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат.

Також до вказаної позовної заяви було додано належним чином засвідчені копії додаткової угоди № 6 від 01.10.2025 р. до договору про надання правової допомоги № 93 від 08.06.2021 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Вольво Україна» та Адвокатським об`єднанням «АВЕЛ ЛЄКС» та ордера серія АА № 1631812 від 07.10.2025 р. на надання адвокатом Осколковим Іваном Леонідовичем правової допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Вольво Україна» за договором № 93 від 08.06.2021 р.

Відповідно до п. 1 додаткової угоди № 6 від 01.10.2025 р. до договору про надання правової допомоги № 93 від 08.06.2021 р. Клієнт доручає, а Об`єднання бере на себе зобов`язання надати правничу (правову) допомогу Клієнту щодо представництва інтересів Клієнта під час розгляду Господарським судом Полтавської області судової справи за позовом Клієнта до Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Джет-Х» про стягнення заборгованості, що включає у себе наступний перелік послуг:

- підготовка та подання до Господарського суду Полтавської області заяви по суті справи;

- підготовка та подання процесуальних документів у вищевказаній господарській справі, в тому числі, але не виключно, пояснень у справі, клопотання про відшкодування судових витрат, заяв та інших клопотань тощо;

- представництво інтересів Клієнта у всіх судових засіданнях у рамках вищевказаної господарської справи у Господарському суді Полтавської області;

- здійснення всіх процесуальних дій, необхідних для належного супроводу вказаної господарської справи у Господарському суді Полтавської області у відповідності до вимог Господарського процесуального кодексу України, в тому числі, але не виключно: ознайомлення з матеріалами справи, отримання копій судових рішень тощо.

Згідно з п. 3 угоди гонорар Об`єднання за супроводження справи Клієнта у Господарському суді Полтавської області становить 80 000,00 грн (вісімдесят тисяч гривень нуль копійок), в т.ч. ПДВ 20 %.

У пункті 4 угоди Сторони домовилися, що у разі досягнення позитивного результату для Клієнта (повне або часткове задоволення позову) у справі, з приводу якої Адвокат надає правову допомогу, Клієнт сплачує Адвокату додаткову винагороду «гонорар успіху».

Пунктом 5 угоди визначено, що розмір гонорару успіху становить 10 % від суми гонорару Об`єднання за супроводження справи Клієнта у Господарському суді Полтавської області, визначеної п. 3 даної угоди.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону).

Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є:

1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;

4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні;

5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;

6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;

7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань;

9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.

Згідно з ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові № 640/18402/19 від 28.12.2020 р., якщо договором з адвокатом передбачено фіксовану вартість правової допомоги, то детальний опис робіт не є обов`язковим, оскільки в такому разі розмір гонорару адвоката не залежить від обсягу послуг і часу, витраченого адвокатом, а, отже, є визначеним.

Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 р. у справі № 922/1964/21 зазначено, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Крім того, суд звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 р. у справі № 904/4507/18 дійшла висновку про можливість існування «гонорару успіху» як форми оплати винагороди адвокату, визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як «гонорар успіху», що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини.

При цьому при визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу (в т.ч. гонорару успіху як форми оплати винагороди адвокату) суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Суд дійшов висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу у вигляді встановленого договором фіксованого розміру гонорару (80 000,00 грн) та гонорару успіху в розмірі 10 % від суми гонорару (8 000,00) належать до витрат, компенсація яких передбачена чинними нормами законодавства України.

За змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

Клопотання про зменшення розміру вказаних витрат від відповідача до суду не надходило.

Водночас відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Беручи до уваги те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вольво Україна» в даній справі задоволено частково, а саме в розмірі 945 139,68 грн заборгованості за договором про надання послуг, виконання робіт та/або купівлю-продаж товарів № SA 5739 від 23.01.2023 р., 136 289,92 грн пені, 94 513,97 грн штрафу, 82 233,42 грн втрат від інфляції, 24 664,44 грн 3 % річних, сума витрат позивача на професійну правничу допомогу, пропорційна розміру задоволених позовних вимог, складає 87 833,85 грн. Враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати позивача у вказаному розмірі підлягають відшкодуванню відповідачем.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 237, 238, 252 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Джет-Х» (39600, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Халаменюка Олександра, 8, кім. 508, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Вольво Україна» (03680, м. Київ, вул. Кільцева дорога, 20, корпус 1А, ) 945 139,68 грн заборгованість за договором про надання послуг, виконання робіт та/або купівлю-продаж товарів № SA 5739 від 23.01.2023 р., 136 289,92 грн пеня, 94 513,97 грн штраф, 82 233,42 грн втрати від інфляції, 24 664,44 грн 3 % річних; 15 394,10 грн судового збору, 87 833,85 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

3. Видати наказ з набранням чинності цим рішенням.

4. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку і строки, встановлені ст.ст.256,257 ГПК України.

Повне рішення складено 14.01.2026 р.

Суддя О.С. Мацко