УХВАЛА

12 січня 2026 року

м. Київ

cправа № 917/819/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кролевець О.А. - головуючий, Баранець О.М., Мамалуй О.О.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Фізичної особи-підприємця Корень Оксани Олександрівни

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.12.2025

(головуючий - Хачатрян В.С., судді Склярук О.І., Тихий П.В.)

та рішення Господарського суду Полтавської області від 21.07.2025

(суддя - Тимощенко О.М.)

у справі №917/819/25

за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго»,

до Фізичної особи-підприємця Корень Оксани Олександрівни

про стягнення 76 380,94 грн заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У 2025 році до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до Фізичної особи-підприємця Корень Оксани Олександрівни про стягнення заборгованості за індивідуальним договором №5265 від 01.11.2022 про надання послуг з постачання теплової енергії у розмірі 76380,94 грн, з яких: 65643,91 грн - основна заборгованість, 171,71 грн - пеня, 2349,78 грн - 3% річних, 8215,54 грн - інфляційні втрати.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 21.07.2025 у справі №917/819/25, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 11.12.2025, позов задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Корень Оксани Олександрівни на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» 65 643,91 грн основного боргу; 171,37 грн пені; 2348,19 грн 3% річних, 8215,54 грн інфляційних втрат та 2422,33 грн судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

05.01.2026 Фізична особа-підприємець Корень Оксана Олександрівна звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.12.2025 та рішення Господарського суду Полтавської області від 21.07.2025 у справі №917/819/25.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Фізичної особи-підприємця Корень Оксани Олександрівни, Суд дійшов висновку, що слід відмовити у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, передбачених підпунктами "а-г" цієї норми.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом ч. 7 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2025 року встановлений у розмірі 3028,00 грн.

У п. 1 ч. 1 ст. 163 ГПК України зазначено, що ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом спору у справі №917/819/25 є стягнення 76 380,94 грн заборгованості. Оскільки предметом спору в цій справі є стягнення суми меншої, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 2025 рік - 302 800,00 грн), то у розумінні ГПК України ця справа є малозначною.

Водночас у п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України передбачено випадки наявності підстав для перегляду в касаційному порядку судових рішень у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Скаржник у касаційній скарзі зазначає про наявність підстав для перегляду в касаційному порядку оскаржуваних судових рішень, які передбачені пп. пп. "а", "б", "в" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України. Необхідність відкриття касаційного провадження у справі скаржник обґрунтовує тим, що справа має виняткове значення для відповідача, адже позовні вимоги позивача стосуються стягнення грошових коштів у загальному розмірі 76 379,01 грн, що становить значний розмір, а також дана справа потребує повного і всебічного дослідження обставин справи, адже наразі відповідач перебуває у стані невизначеності в частині того, що її приміщення було фактично від`єднано від централізованого теплопостачання та відповідач використовує індивідуальне опалення, однак відповідач продовжує отримувати рахунки на оплату за опалення відповідного приміщення, як споживач, який немає індивідуального засобу обліку та використовує централізоване опалення, тому розгляд даної справи судом касаційної інстанції має також значення для подальших правовідносин між позивачем та відповідачем. Окрім того вказує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки, наразі відсутні єдині правові висновки щодо спірних правовідносин, тому суди застосовують цілком різні висновки. Також, звертаємо увагу на те, що особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ГПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи, адже оскаржуваними судовими рішеннями безпідставно було встановлено те, що відповідне приміщення відповідача по вул. Лейтенанта Покладова, 6/24 у м. Кременчуці не було відключено від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, а також, що відповідний комерційний вузол обліку теплової енергії встановлений у вказаному приміщенні не було прийнято на абонентський облік, що фактично буде наслідком того, що позивач і надалі буде направляти відповідачу рахунки на оплату заборгованості у цілком безпідставно нарахованому розмірі, а відповідач враховуючи вже встановлення таких обставин у цій справі буде позбавлений можливості оскаржити таке безпідставне нарахування з підстав неможливості спростування таких обставин відповідно до приписів ч. 4-5 ст. 75 ГПК України.

Проте Суд вважає, що наведені у касаційній скарзі доводи, не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки зазначені доводи зводяться до заперечення встановлених судами обставин справи з одночасним тлумаченням стороною власного викладення обставин справи, до переоцінки доказів, які були здійсненні судами під час розгляду справи по суті і в цілому до заперечення результату розгляду справи.

Окрім того, Верховний суд вказує, що зазначення у касаційній скарзі загальної вказівки на те, що прийняте у справі рішення позбавляє скаржника можливості спростувати обставини, встановлені оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи без належного обґрунтування та без зазначення номера справи, при розгляді якої він позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскаржуваними судовими рішеннями, недостатньо для висновку про наявність підстав, що підпадають під дію виключень з п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Крім того, посилання скаржника, що справа №917/819/25 має виняткове значення для скаржника визнаються необґрунтованими, оскільки вищевказані доводи зводяться до незгоди із судовими рішеннями судів попередніх інстанцій і в цілому до заперечення результату розгляду справи, що не може свідчити про винятковість справи для скаржника.

Суд зазначає, що незгода із рішеннями судів попередніх інстанцій не свідчить про їх незаконність, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття таких рішень, оскільки настання таких наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь скаржника є звичайним передбачуваним процесом.

Рекомендацією №R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomez de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Таким чином, у Верховного Суду є право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у ч. 1 ст. 293 ГПК України, і це повністю узгоджується з положеннями ст. 129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.

Оскільки предметом спору у справі №917/819/25 є стягнення суми, що є меншою, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а в касаційній скарзі не наведено іншого обґрунтування щодо наявності підстав, передбачених пп. "а-г" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, то касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Корень Оксани Олександрівни подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Враховуючи вищевикладене, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця Корень Оксани Олександрівни на постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.12.2025 та рішення Господарського суду Полтавської області від 21.07.2025 у справі №917/819/25 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 293 ГПК України, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1.Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця Корень Оксани Олександрівни на постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.12.2025 та рішення Господарського суду Полтавської області від 21.07.2025 у справі №917/819/25.

2.Копії ухвали надіслати учасникам справи.

3.Надіслати скаржнику касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами. Копію касаційної скарги залишити у Верховному Суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.А. Кролевець

Судді О.М. Баранець

О.О. Мамалуй