ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/4377/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Мусієнко О.О.,

розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Флай Ойл" (65078, м. Одеса, вул. Героїв Крут, буд. 15, офіс 201/5)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Алмаіл" (68003, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Олександрійська, буд. 18, кв. 226)

про стягнення 281 416, 66 грн

В С Т А Н О В И В:

1. Короткий зміст позовних вимог.

28.10.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Флай Ойл" (далі - ТОВ "Флай Ойл", позивач) звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом, сформованим в системі "Електронний суд" (вх. № 4499/25 від 29.10.2025), про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Алмаіл" (далі - ТОВ "Алмаіл", відповідач) суму заборгованості у розмірі 281 416, 66 грн, що складається з суми основної заборгованості за договором № 52/5 від 13.05.2025 у розмірі 255 595, 94 грн, суми 3% річних у розмірі 1963, 77 грн, суми пені у розмірі 23 856, 95 грн; витрат на отримання професійної правничої допомоги у розмірі 4000 грн та витрат по сплаті судового збору у розмірі 3377 грн.

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Вказаною ухвалою суду було запропоновано сторонам надати у відповідні строки заяви по суті спору, а також роз`яснено про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч. 7 ст. 252 ГПК України.

Ухвала суду від 11.11.2025 була доставлена позивачу до його електронного кабінету 12.11.2025, про що свідчить відповідна довідка про доставку електронного документу, сформована за допомогою Комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду".

Ухвала суду від 11.11.2025 була надіслана відповідачу на його адресу, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та отримана адресатом, про що свідчить відповідне рекомендоване повідомлення.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 7 ст. 6 ГПК України у господарських судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система. Суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Електронний кабінет - це персональний кабінет (веб-сервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу. Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Частиною 1 ст. 232 ГПК України передбачено, що судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази.

Днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення (ч. 6 ст. 242 ГПК України).

Згідно з ч. 11 ст. 242 ГПК України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Отже, ГПК України передбачено два способи надсилання судового рішення: (1) в електронній формі - через "Електронний кабінет" та (2) шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Тобто, ухвала суду від 11.11.2025 була надіслана позивачу та відповідачу у відповідності до вимог ГПК України.

Суд також бере до уваги, що сторони мали можливість ознайомитись з усіма процесуальними документами у справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua), який є відкритим для доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Таким чином, матеріали справи свідчать про належне повідомлення учасників справи про відкриття провадження у справі та встановлення процесуальних строків, а також створення учасникам судового процесу належних умов для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень.

З огляду на викладене господарський суд доходить висновку про належне повідомлення як позивача, так і відповідача про розгляд судом даного спору.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.

Водночас суд зауважує, що відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зі змісту ст. 165 ГПК України вбачається, що свої заперечення проти позову відповідач може викласти у відзиві на позовну заяву. При цьому, згідно з ч. 4 ст. 165 ГПК України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався, жодних заперечень проти позову не надав, з огляду на що суд вважає за можливе відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

У відповідності до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

3. Позиція учасників справи.

Доводи позивача - ТОВ "Флай Ойл".

Позовні вимоги обґрунтовані не виконанням відповідачем повного розрахунку за договором № 52/5 від 13.05.2025, у зв`язку з чим заборгованість ТОВ "Алмаіл" перед ТОВ "Флай Ойл" складає 255 595, 94 грн.

За прострочення виконання зобов`язань позивач нарахував 3 % річних в сумі 1963, 77 грн відповідно до ст. 625 ЦК України, а також пеню в сумі 23 856, 95 згідно з п. 5.2 договору № 52/5 нарахував пеню у розмірі 0, 1 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Правову позицію позивач обґрунтовує приписами ст. ст. 11, 526, 530, 627, 628, 692 ЦК України, ч. 7 ст. 193 ГК України.

Оскільки відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався, заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами до суду не надав, суд у відповідності до ч. 13 ст. 8, ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч. 5 ст. 252 ГПК України, враховуючи, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Між ТОВ "Флай Ойл" як постачальником та ТОВ "Алмаіл" як покупцем 13.05.2025 було укладено договір постави № 52/5 (далі - договір), п. 1.1. якого передбачено, що в порядку та на умовах, визначених цим договором, продавець зобов`язується передати нафтопродукти (далі - товар) у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти товар та повністю оплатити його вартість.

У відповідності до п 1.3. договору загальна кількість товару, що передаються за цим договором у власність покупця, сторонами не обмежується і визначається на підставі фактичного обсягу товару переданого у власність покупцю за цим договором.

Згідно з п. 2.1. договору загальна вартість (ціна) цього договору не обмежується і складається із вартості (ціни) окремих партій товару, що підлягають поставці за цим договором.

Пунктами 2.2., 2.3., 2.4. договору передбачено, що ціна (вартість) кожної окремої партії товару узгоджується сторонами та зазначається у рахунку-фактурі та відповідних видаткових накладних. Ціна (вартість) товару є ринковою та визначається на кожну окрему партію товару замовлену покупцем. Ціна (вартість) товару узгоджується сторонами до моменту поставки товару й визначається у рахунку-фактурі. У ціну (вартість) кожної окремої партії товару включається податок на додану вартість.

За умовами п. 2.5. договору оплата кожної окремої партії товару здійснюється покупцем за умовами і строками визначеними у рахунку-фактурі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Продавця. Рахунок-фактура надається покупцю засобами телекомунікаційного зв`язку.

Максимальний термін оплати, який може бути встановлений продавцем у рахунку-фактурі, за окрему партію товару за цим договором, не може перевищувати 5 банківських днів з дати поставки (передачі) товару покупцю (п. 2.5. договору).

У відповідності до п. 2.7. договору покупець здійснює оплату ціни (вартості) кожної окремої партії товару за умовами визначеними у п. 2.5. Невиконання цього обов`язку покупцем надає продавцеві право відмовитися від виконання своїх обов`язків за цим договором повністю або частково (у тому числі відмовитися від передачі у власність (поставки) товару).

Згідно з п. 3.3. договору товар передається покупцеві окремими партіями. На кожну окрему партію товару продавець надає покупцю рахунок-фактуру виходячи із узгодженої з продавцем заявки покупця щодо асортименту, номенклатури, кількості, якості, вартості, та строків (термінів) її поставки (передачі у власність).

Пунктом 3.4. договору передбачено, що строк поставки окремої партії товару погоджується сторонами та повинен складати не більше 48 годин з моменту подання заявки покупцем.

За умовами п. 3.5. договору факт поставки (передачі у власність) кожної партії товару в рамках цього договору підтверджується видатковими накладними, підписаними уповноваженими представниками обох сторін. Датою поставки (передачі у власність) партії товару вважається дата, що вказана у видатковій накладній. Продавець не несе відповідальності за пошкодження чи втрату партії товару з моменту поставки (передачі) її покупцеві відповідно до умов цього пункту.

Сторони погоджуються, що видаткова накладна на передану партію товару є документом, який засвідчує факт передачі у власність партії товару, а також засвідчує остаточно узгоджені сторонами назву, кількість, ціну (вартість) партії товару. Кожна видаткова накладна на передану партію товару є невід`ємною частиною цього договору. Право власності на товар (партію товару) виникає у покупця з моменту його передачі (поставки) та оформлення видаткової накладної в порядку, передбаченому положеннями цього договору та чинного законодавства України (п. п. 3.6, 3.7. договору).

У відповідності до п. 4.1.1. договору продавець має право отримувати кошти за переданий у власність (поставлений) товар в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі.

Згідно з п. 4.4.1 договору покупець зобов`язаний провести повністю розрахунок за кожну окрему партію товару на умовах вказаних у рахунку-фактурі.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що за невиконання та/або неналежне виконання умов цього договору винна сторона несе відповідальність в порядку, визначеному чинним законодавством України та цим договором.

У випадку порушення (невиконання та/або неналежного виконання) покупцем своїх зобов`язань по оплаті за товар, продавець в якості оперативно-господарської санкції вправі в односторонньому порядку призупинити передачу у власність (поставку) товарів покупцеві за цим договором. Кожна зі сторін, яка неналежним чином виконує свої грошові зобов`язання (зокрема, несвоєчасно розраховується за поставлений (переданий у власність) товар) за цим договором, повинна на вимогу і на користь іншої сторони сплатити пеню в розмірі 0,1% (нуль цілих однієї десятої) відсотка від несвоєчасно перерахованої (простроченої) суми за кожен день прострочення виконання (тобто за кожен день неперерахування цієї суми). Сторони домовились про таку послідовність погашення (сплати) сторонами своїх грошових зобов`язань за цим договором, при надходженні будь-яких оплат згідно цього договору: 1) пеня; 2) штраф; 3) прострочена (несвоєчасно сплачена), та/або частково несплачена, та/або несплачена сума - в послідовному (хронологічному) порядку виникнення, починаючи з першої; 4) плата за переданий у власність (поставлений) товар - в послідовному (хронологічному) порядку виникнення зобов`язань по оплаті, починаючи з першого (п. 5.2. договору).

За умовами п. 7.1. договору цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання сторонами та його скріплення печатками сторін (за умови наявності печатки у сторони).

Договір підписаний позивачем та відповідачем в електронному вигляді та скріплений електронними печатками останніх.

В якості доказів підписання сторонами зазначеного договору позивачем було додано в письмовій формі повідомлення про результат обробки документа, з яких вбачається, що отримувач: ТОВ "Алмаіл"; дата та час обробки документа: 20.10.2025 в 18:01; номер документа: договір; дата документа: 20.10.2025; документ затверджено - підписи: директор Чмуленко С.М., позначка часу: 20.10.2025 17:36; директор Солодчук Т.О., позначка часу: 20.10.2025 18:04; на час підписання перевірка сертифікатом сервером OCSP проведено вдало; також документ скріплений печатками ТОВ "Флай Ойл" та ТОВ "Алмаіл".

Між ТОВ "Флай Ойл" як постачальником та ТОВ "Алмаіл" як покупцем 13.05.2025 було укладено додаткову угоду до договору поставки № 52/5 від 13.05.2025, п. 2 якої передбачено, що сторони дійшли згоди доповнити розділ 4 договору пунктами 4.5.1., 4.5.2. та 4.5.3. в наступній редакції:

« 4.5.1 Документообіг між сторонами може здійснюватися через систему електронного документообігу шляхом обміну електронними оригіналами документів. Обмін документами відбувається через одну із вказаних програм: M.E. Doc, COTA, FlyDoc, FREDO, API.ПТАХ, ВЧАСНО або за посиланням на документ, який направляється Постачальником. Сторони погодили, що можуть обмінюватися в електронному вигляді такими електронними документами (далі - E-документ): видатковими накладними, податковими накладними, розрахунками коригування якісних та кількісних показників до податкової накладної, актами звірки, договорами, додатковими угодами, рахунками, які є електронними документами. Електронний документ набуває статус електронного оригінала документа з моменту його підписання кваліфікованим електронним підписом та (за наявності) кваліфікованою електронною печаткою (далі - «КЕП») або електронним цифровим підписом та (за наявності) електронною печаткою (далі - «ЕЦП»). Сторони визнають, що будь-які документи, складені та надані будь-якою Стороною іншій в електронному вигляді із застосуванням КЕП/ЕЦП засобами телекомунікаційного зв`язку або на електронних носіях, є оригіналами, що мають юридичну силу. Сторони визнають, що КЕП/ЕЦП має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису. Постачальник зобов`язаний належним чином скласти Е-документ та надіслати Е-документ (та вважається Стороною-відправником), а Покупець здійснює отримання Е-документа (та вважається стороною одержувачем). Покупець зобов`язаний щоденно слідкувати за надходженням Е-документів та своєчасно здійснювати їх приймання, перевірку та підписання. У випадку неможливості виконання зобов`язань визначених цим пунктом, Сторони негайно повідомляють про це одна одну. Сторони самостійно забезпечують збереження свого програмного забезпечення, яке використовується для обміну електронними документами, відкритих ключів КЕП/ЕЦП та зберігання Е-документів, розміщених на своїх комп`ютерах. 4.5.2. Сторони узгодили, що датою і часом відправлення електронного документа вважається дата і час, коли відправлення електронного документа направлено Покупцю та підтверджується сформованою системою квитанцією. Е-документ вважається одержаним адресатом з часу формування квитанції зі статусом «Доставлено контрагенту». Документ вважається підписаним з моменту формування квитанції зі статусом «Документ прийнято контрагентом». У випадку отримання квитанції зі статусом «документ не прийнято контрагентом» вважається, що адресат відхилив підписання документа. Сторони погодили, що Покупець має підписати електронний документ в день його отримання від Постачальника, крім випадків направлення обґрунтованого повідомлення про відмову в підписанні. Постачальник здійснює направлення не підписаного у погоджені строки Е-документа в паперовому вигляді, а Покупець в свою чергу зобов`язується його підписати в отриманому форматі та повернути Постачальнику протягом 5 (п`яти) робочих днів. 4.5.3.Всі документи, відправлені електронною поштою повинні бути відправлені в паперовому оригіналі рекомендованим листом протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів від дати відправлення електронною поштою, якщо інший строк не обумовлений умовами даного Договору. Електронна пошта Постачальника - Електронна пошта Покупця - Договір, додаткові угоди до нього, а також інші документи створені при його виконанні, які відправлені електронною поштою мають повну юридичну силу до моменту обміну оригіналами у паперових носіях, породжують права та обов`язки для сторін, можуть бути подані в судові інстанції в якості належних доказів і не можуть заперечуватися Сторонами. Сторони погодили, що дійсність будь-якого документа не може бути оскаржена виключно через його отримання/направлення з електронної адреси не вказаної в цьому пункті. Сторони домовилися, що у випадку не отримання оригіналів документів належним доказом факту поставки та отримання товару Покупцем є відповідні копії таких ята документів про зберігання товару: товарно-транспортна накладна, квитанція про прийняття товару до перевезення, та інші підтверджуючі документи надані перевізниками, які забезпечували транспортування товару, акт приймання товару на зберігання, документи про видачу товару зі зберігання видані складом зберігання тощо.».

Додаткова угода підписана позивачем та відповідачем в електронному вигляді та скріплений електронними печатками останніх.

В якості доказів підписання сторонами зазначеної додаткової угоди позивачем було додано в письмовій формі повідомлення про результат обробки документа, з яких вбачається, що отримувач: ТОВ "Алмаіл"; дата та час обробки документа: 20.10.2025 в 18:01; номер документа: договір; дата документа: 20.10.2025; документ затверджено - підписи: директор Чмуленко С.М., позначка часу: 20.10.2025 17:36; директор Солодчук Т.О., позначка часу: 20.10.2025 18:04; на час підписання перевірка сертифікатом сервером OCSP проведено вдало; також документ скріплений печатками ТОВ "Флай Ойл" та ТОВ "Алмаіл".

Разом з тим, позивачем надано докази, відповідно до яких на виконання укладеного сторонами договору позивач поставив товар, а відповідач прийняв товар за видатковими накладними на паливо № 10636 від 01.07.2025 на суму 18 800 грн з ПДВ, № 10715 від 02.07.2025 на суму 20 925, 00 грн з ПДВ, № 10772 від 03.07.2025 на суму 39 970, 94 грн з ПДВ, № 11123 від 08.07.2025 на суму 29 700 грн з ПДВ, № 12018 від 22.07.2025 на суму 30 000 грн з ПДВ, № 12142 від 24.07.2025 на суму 10 000 грн з ПДВ, № 12456 від 29.07.2025 на суму 46 550 грн з ПДВ, № 12757 від 02.08.2025 на суму 36 375 грн з ПДВ, № 13236 від 10.08.2025 на суму 18 800 грн з ПДВ, № 12923 від 05.08.2025 на суму 9600 грн з ПДВ, що загалом становить 260 720, 94 грн.

В якості доказів підписання сторонами зазначених видаткових накладних позивачем були додані в письмовій формі повідомлення про результат обробки документа, з яких вбачається, що отримувач: ТОВ "Алмаіл"; номер документа: 10636, 10715, 10772, 11123, 12018, 12142, 12456, 12757, 13236, 12923; дата документа: 01.07.2025, 02.07.2025, 03.07.2025, 08.07.2025, 22.07.2025, 24.07.2025, 29.07.2025, 02.08.2025, 19.08.2025, 05.08.2025; Постачальник - ТОВ «Флай Ойл», Покупець - ТОВ «Алмаіл», Договір № 52/5 від 13.05.2025, документ затверджено - підписи: директор Чмуленко С.М., директор Солодчук Т.О.; на час підписання перевірка сертифікатом сервером OCSP проведено вдало; також документ скріплений печатками ТОВ "Флай Ойл" та ТОВ "Алмаіл".

Також, видаткові накладні містять позначку «документ прийнятий контрагентом».

Відповідач оплатив вартість товару в сумі 65 000 грн, про що свідчать платіжні інструкції кредитового переказу коштів № 652 від 29.08.2025 на суму 25 000 грн, № 665 від 08.09.2025 на суму 15 000 грн, № 686 від 28.09.2025 на суму 25 000 грн.

Згідно акту звірки взаємних розрахунків по стану за період: 13.05.2025 - 26.10.2025 між ТОВ "Флай Ойл" та ТОВ "Алмаіл" за договором № 52/5 від 13.05.2025 заборгованість на користь ТОВ "Флай Ойл" 255 595, 94 грн.

Відповідно до акту звіряння взаємних розрахунків по стану за період: 01.07.2025 - 30.09.2025 між ТОВ "Флай Ойл" та ТОВ "Алмаіл" за договором № 52/5 від 13.05.2025 заборгованість на користь ТОВ "Флай Ойл" 255 595, 94 грн.

В якості доказів підписання сторонами акту звіряння позивачем було додано в письмовій формі повідомлення про результат обробки документа, з якого вбачається, що отримувач: ТОВ "Алмаіл"; номер документа: 2925; дата документа: 14.10.2025; документ затверджено - підписи: директор Чмуленко С.М., директор Солодчук Т.О.; на час підписання перевірка сертифікатом сервером OCSP проведено вдало; також документ скріплений печатками ТОВ "Флай Ойл" та ТОВ "Алмаіл" (а.с. 35).

Також, акт звіряння взаємних розрахунків по стану за період: 01.07.2025 - 30.09.2025 містить позначку «документ прийнятий контрагентом».

5. Позиція суду.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду (ст. 251 ЦК України).

В силу ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

За ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 265 ГК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

За приписами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Закон України "Про електронний документ та електронний документообіг" (стаття 5) визначає поняття електронного документа як документу, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до ст. 9 Закон України "Про електронний документ та електронний документообіг" електронний документообіг (обіг електронних документів) - сукупність процесів створення, оброблення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, використання та знищення електронних документів, які виконуються із застосуванням перевірки цілісності та у разі необхідності з підтвердженням факту одержання таких документів.

Порядок електронного документообігу визначається державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями всіх форм власності згідно з законодавством.

Згідно зі ст. 6 Закон України "Про електронний документ та електронний документообіг" електронний підпис має бути використаний для забезпечення юридичної чинності електронних документів. Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Порядок використання електронного підпису у банківській системі України та на ринках небанківських фінансових послуг, державне регулювання та нагляд за діяльністю яких здійснює Національний банк України, а також при наданні платіжних послуг визначається Національним банком України.

Стаття 7 Закон України "Про електронний документ та електронний документообіг" визначає, що електронний документ та електронний підпис мають таку ж юридичну силу, як паперові документи та власноручні підписи.

Частиною 7 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частинами 1 та 3 ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Приписами ст. ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно із ст. ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що позивач поставив, а відповідач прийняв товар на суму 260 720, 94 грн з ПДВ, що підтверджується видатковими накладними, доданими до позовної заяви та наявними в матеріалах справи, які підписані відповідачем без зауважень та заперечень в електронному вигляді у відповідності до умов додаткової угоди від 13.05.2025 до договору поставки № 52/5 від 13.05.2025.

Однак, відповідач за поставлений товар в повному обсязі не розрахувався, у зв`язку з чим розмір неоплаченої суми основної заборгованості становить 255 595, 94 грн.

Отже, оскільки сторони добровільно, на власний розсуд погодили умови договору, які передбачають порядок розрахунків, то з урахуванням приписів ст. ст. 525, 526 і 629 ЦК України щодо обов`язковості договору та недопустимості односторонньої відмови від зобов`язання, суд зазначає, що у ТОВ "Алмаіл" згідно з п. п. 2.5., 2.7. договору поставки виник обов`язок у повному обсязі здійснити оплату отриманого товару загальною вартістю 255 595, 94 грн.

Відповідач доказів виконання зобов`язань або неможливості такого виконання за договором поставки № 52/5 від 13.05.2025 щодо оплати в повному обсязі отриманого товару суду не надав, доказів урегулювання спору мирним шляхом не направив; заявлених до нього вимог не спростував, тому грошове зобов`язання не припинилося виконанням, проведеним належним чином.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд зазначає, що факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений, відтак позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 255 595, 94 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки в частині термінів оплати, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3 % річних у розмірі 1963, 77 грн та пеню у розмірі 23 856, 95 грн на підставі п. 5.2. договору.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Такі ж висновки викладені в постановах Верховного Суду від 22.07.2025 у справі № 910/4747/24, від 20.05.2025 у справі № 916/2098/24.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові 07.04.2020 у справі № 910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відтак, вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови).

Дослідивши та перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми трьох процентів річних в сумі 1963, 77 грн, судом встановлено, що такий розрахунок є арифметично вірним, відповідачем розрахунок не оспорено.

Відтак, з відповідача підлягають стягненню 3 % річних в сумі 1963, 77 грн.

Дослідивши та перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми пені у розмірі 23 856, 95 грн судом встановлено, що такий розрахунок є арифметично вірним, відповідачем розрахунок не оспорено.

Відтак, з відповідача підлягає стягненню пеня в розмірі 23 856, 95 грн.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ "Флай Ойл" цілком обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню повністю.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги задоволення позовних вимог в повному обсязі, витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу

Відповідно до ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

У позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

До позовної заяви та до заяви про усунення недоліків додано:

- договір про надання правничої допомоги № 23/10-25ПД2 від 23.10.2025, укладений між ТОВ "Юристи та партнери" та ТОВ "Флай Ойл", п. 1.1. якого передбачено, що в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов`язується надати замовнику визначені цим договором правничу допомогу (юридичні послуги) щодо: підготовки позовної заяви до Господарського суду Одеської області щодо стягнення з ТОВ "Алмаіл" суми заборгованості у розмірі 281 416, 66 грн за договором поставки № 52/5 від 13.05.2025 (з урахуванням суми пені та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України);

- рахунок - фактуру № 445 від 27.10.2025, згідно якого до сплати за правничу допомогу за договором № 23/10-25ПД2 від 23.10.2025 належить 4000 грн;

- платіжну інструкцію кредитового переказу коштів № 6934 від 28.10.2025, відповідно до якої ТОВ "Флай Ойл" було перераховано ТОВ "Юристи та партнери" 4000 грн із вказівкою призначення платежу - сплата за послуги про надання правничої допомоги зг. рахунку № 445 від 27.10.2025 та дог. № 23/10-25ПД2 від 23.10.2025 без ПДВ;

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю;

- детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги ТОВ "Флай Ойл" за позовною заявою про стягнення заборгованості з ТОВ "Алмаіл";

- акт № 2810-ПД/2025/2 здавання-прийняття робіт з надання правничої допомоги за договором № 23/10-25ПД2 від 23.10.2025;

- ордер на надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Ч. 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд зазначає, що вимога щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 26.05.2023 у cправі № 910/13813/21).

П. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України передбачено, що однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч. 1 ст. 16 ГПК України).

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 16 ГПК України).

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю (постанова Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19).

При цьому, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19).

Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Ч. 3 ст. 126 ГПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Ч. 6 ст. 126 ГПК України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відшкодування витрат позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, зокрема на підставі: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У постанові Верховного Суду від 01.05.2025 у справі №910/9107/20 викладено висновок, відповідно до якого, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Верховний Суд вказав, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, 16.11.2022 у справі № 922/1964/21; постанови Верховного Суду 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, 27.02.2024 у справі № 916/2239/22, 05.03.2024 № 912/3432/23, 15.05.2024 у справі № 922/2738/21, 15.04.2025 у справі № 910/6138/24; додаткова постанова Верховного Суду у складі колегії судді Касаційного господарського суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20, 12.07.2024 у справі № 913/205/23).

При визначенні розміру суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Зокрема, визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та в додатковій ухвалі Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Суд зауважує, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.12.2021 у справі № 923/560/17, від 10.11.2021 у справі № 329/766/18, від 19.07.2022 у справі № 910/6807/21.

Верховний Суд у постанові від 30.01.2023 у справі № 910/7032/17 акцентує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат стороні, пов`язаних із прибуттям до суду, необхідно виходити з конкретних обставин справи, зважаючи на вид транспорту, яким скористалась особа, а також документи, подані нею на підтвердження здійснення цих витрат. Якщо на підтвердження здійснених стороною витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, подано документи щодо проїзду транспортом загального користування, то такі витрати повинні бути відшкодовані у розмірі вартості квитка, з урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством. Такі витрати також можуть бути відшкодовані у розмірі витрат на пально-мастильні матеріали, з урахуванням встановлених норм за 1 кілометр пробігу, якщо вони підтверджені документально (правовий висновок викладено у додаткових постановах Верховного Суду від 01.08.2024 у справі № 904/2768/23 та від 25.09.2025 у справі № 916/4532/24).

Верховний Суд у постановах від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19, від 20.07.2021 у справі № 922/2604/20, від 18.05.2022 у справі № 910/4268/21, від 26.10.2022 у справі № 910/4277/21, від 18.04.2023 у справі № 903/378/22, від 23.03.2023 у справі № 921/434/21, від 25.04.2023 у справі № 910/21424/21, від 01.12.2021 у справі № 641/7612/16-ц, від 10.08.2022 у справі № 369/3817/19, від 27.04.2023 у справі № 280/4115/20 неодноразово виснував про те, що такі стадії як прибуття до суду чи іншої установи та очікування є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта. З урахуванням наведеного час, який адвокат витрачає на дорогу для участі в судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами (такий самий висновок викладено в додатковій постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.11.2023 у справі № 914/2355/21).

Зокрема в пунктах 3.45-3.47 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19 викладено такий правовий висновок:

"Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Таким чином, беручи на себе обов`язок щодо здійснення представництва інтересів клієнта в суді, адвокат бере на себе відповідальність не лише за якусь одну дію, наприклад, написання процесуального документа чи виступ у суді, а бере на себе обов`язок зі вчинення комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації та захисту прав і обов`язків клієнта.

Отже, участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні".

Судом встановлено, що представником ТОВ "Флай Ойл" на підтвердження факту надання правничої допомоги та понесення витрат на професійну правову допомогу адвоката в сумі 4000 грн надано: договір про надання правничої допомоги № 23/10-25ПД2 від 23.10.2025; детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги ТОВ "Флай Ойл" за позовною заявою про стягнення заборгованості з ТОВ "Алмаіл"; акт № 2810-ПД/2025/2 здавання-прийняття робіт з надання правничої допомоги за договором № 23/10-25ПД2 від 23.10.2025; рахунок - фактуру № 445 від 27.10.2025; платіжну інструкцію кредитового переказу коштів № 6934 від 28.10.2025.

Суд бере до уваги, що заява про усунення недоліків позову, розрахунки 3% річних та пені підписані адвокатом Коневим К.С.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Алмаіл" (68003, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Олександрійська, буд. 18, кв. 226; ідентифікаційний код юридичної особи: 44964049) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Флай Ойл" (65078, м. Одеса, вул. Героїв Крут, буд. 15, офіс 201/5; ідентифікаційний код юридичної особи: 42467625) основну заборгованість за договором № 52/5 від 13.05.2025 у розмірі 255 595, 94 грн (двісті п`ятдесят п`ять тисяч п`ятсот дев`яносто п`ять гривень, дев`яносто чотири копійки), суму 3% річних у розмірі 1963 грн (одна тисяча дев`ятсот шістдесят три гривні), суму пені у розмірі 23 856, 95 грн (двадцять три тисячі вісімсот п`ятдесят шість гривень, дев`яносто п`ять копійок), та судовий збір у розмірі 3377 гривень (три тисячі триста сімдесят сім гривень) та витрати на правничу допомогу в сумі 4000 грн (чотири тисячі гривень).

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст. 256 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя О.О. Мусієнко