РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.01.2026Справа № 910/837/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна"

про стягнення 21 107,59 грн.

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" про стягнення 25175,51 грн. відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, а також 491,25 грн. 3% річних, 3 319,59 грн. пені та 2 459,09 грн. інфляційних втрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як страховик винної у ДТП особи, не відшкодував позивачу в повному обсязі шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

У відзиві на позов відповідач зазначив, що виплатив на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 34 308,12 грн. з урахуванням зносу, визначеного в складеному на замовлення відповідача звіті. Також, відповідач заперечив проти нарахованих 3% річних, пені та інфляційних втрат, оскільки отримав від позивача заяву про страхове відшкодування без належного обґрунтування відшкодування шкоди на підставі ремонтної калькуляції. Крім того, позивачем не доведено направлення заяви про виплату страхового відшкодування в березні 2024 року та не надано доказів фактичного відновлення автомобіля.

У відповіді на відзив позивач наголосив, що калькуляція є належним доказом встановленої вартості відновлювального ремонту автомобіля, а звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, та позивачу не направлявся. Також, позивач звернув увагу на положення укладеного між сторонами договору про порядок взаємного врегулювання вимог. Одночасно, позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача 21 107,59 грн., з яких: 14 837,66 грн. - страхове відшкодування, 491,25 грн. - 3% річних, 3 319,59 грн. - пеня, 2 459,09 грн. - інфляційні втрати. Дана заява прийнята судом до розгляду, у зв`язку з чим розгляд справи здійснюється з урахуванням зменшеного розміру позовних вимог.

При розгляді справи судом враховано частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка визначає право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

18.09.2023 між позивачем, як страховиком, та ОСОБА_1 , як страхувальником, укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту AZEP 216887754 від 18.09.2023, предметом якого є страхування ризику настання збитків страхувальника, що спричинені пошкодженням, знищенням, втратою транспортного засобу марки Toyota Camry, державний номер НОМЕР_1 .

23.12.2023 о 14:05 год., у м. Києві по пр. Любомира Гузара, 3, сталася дорожньо-транспортна пригода за між транспортним засобом марки Opel Combo, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , та транспортним засобом марки Toyota Camry, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 05.03.2024 у справі № 760/507/24 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України.

Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу марки Toyota Camry, державний номер НОМЕР_1 , згідно калькуляції Аудатекс № 26917_40 від 09.01.2024 становить 82 831,10 грн.

Згідно зі страховим актом № 01319/40/924 від 17.01.2024 позивач визначив розмір страхового відшкодування в сумі 51 745,78 грн., що сплачене на рахунок страхувальника відповідно до платіжної інструкції від 19.01.2024 № 388273.

Цивільно-правова відповідальність винного у скоєнні ДТП водія ОСОБА_3 на момент скоєння ДТП застрахована у відповідача за полісом серії ЕР/215198560, що станом на дату ДТП був діючим.

28.02.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування № 00950/9224 в порядку суброгації, що згідно зі вхідним штемпелем на наданій відповідачем копії заяви отримана відповідачем 12.03.2024 року.

Відповідно до Звіту від 12.02.2025 №78-25К_SOS_-04 про оцінку вартості (розміру) матеріальних збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, складеного незалежним оцінювачем Парфенюк О., вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_3 , 2007 року випуску, становить 39 947,75 грн. (включаючи ПДВ на запасні частини, матеріали фарбування), коефіцієнт фізичного зносу становить 0,7.

У зв`язку з цим, відповідач виплатив на користь позивача страхове відшкодування в сумі 34 308,12 грн. (за вирахуванням 3 039,63 грн. ПДВ, 2 600 грн. - франшиза згідно №EP-216887754), що підтверджується платіжними інструкціями від 26.03.2024 № 00114437 на суму 23 970,27 грн. та на суму від 14.02.2025 № 00136259 на суму 10 337,85 грн.

За змістом статті 980 ЦК України, статті 4 Закону України "Про страхування" залежно від предмета договору страхування може бути особистим, майновим, а також страхуванням відповідальності.

Згідно з положеннями статті 999 ЦК України і статей 6, 7 Закону України "Про страхування" за вольовою ознакою страхування може бути добровільним і обов`язковим, тому кожен вид страхування має свої особливості правового регулювання.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Станом на час настання страхового випадку (ДТП) цивільно-правову відповідальність особи, винної у скоєнні ДТП, застраховано відповідачем на підставі полісу серії ЕР/215198560 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з пунктом 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Аналогічну позицію викладено в статті 9 Закону України «Про страхування».

За даними полісу серії ЕР/215198560 розмір франшизи становить 2600 грн., що вирахувана позивачем при визначені суми страхового відшкодування до стягнення в межах даного позову.

Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

У постанові від 06.07.2018 у справі №924/675/17 Верховним Судом викладено правовий висновок про те, що принципу інституту відшкодування шкоди притаманне повне відшкодування завданої шкоди. Цей принцип означає, що обсяг обов`язку відшкодувати шкоду визначається розміром цієї шкоди. З огляду на це, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, необхідно виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової авто-товарознавчої експертизи або відповідними документами щодо понесення витрат на ремонт. Звіт про оцінку - лише попередній оціночний документ, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення майна, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, наведених для відновлення пошкодженої речі.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 911/482/17 та від 03.07.2019 у справі № 910/12722/18.

Так, позивач наголошував, що звіт від 12.02.2025 №78-25К_SOS_-04 є лише попереднім оціночним документом, у зв`язку з чим необхідно враховувати для визначення розміру шкоди калькуляцію Аудатекс № 26917_40 від 09.01.2024, за якою вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу марки Toyota Camry, державний номер НОМЕР_1 , становила 82 831,10 грн.

При цьому, позивач посилався на умови укладеного з відповідачем договору про порядок взаємного врегулювання вимог, у пункті 3.1.1 якого погоджено, що відповідна Калькуляція вартості відновлювального ремонту автомобіля, зроблена за допомогою програмного комплексу системи АУДАТЕКС не може ставитись під сумнів за умови її правомірного використання.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (далі - Методика), затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092).

Відповідно до пункту 7.38 Методики значення Ез (коефіцієнт фізичного зносу) приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 7 років - для інших легкових КТЗ.

Пунктом 7.39 Методики визначено, що винятками стосовно використання зазначених вимог є: а) КТЗ експлуатується в інтенсивному режимі (фактичний середньорічний пробіг щонайменше вдвічі більший за середньорічний нормативний); б) складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ відновлювали ремонтом (крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова, усунення деформації методом видалення вм`ятин без пофарбування складової частини)); в) складові частини каркасу кузова, оперення кузова, кабіни та рами мають наскрізну корозію, що призвело до зниження витривалості і міцності матеріалу виготовлення цієї складової частини (складових частин) КТЗ; г) складові частини кузова, кабіни, рами КТЗ мають пошкодження у вигляді деформації, за винятком таких, що підпадають під визначення експлуатаційних пошкоджень відповідно до пункту 1.6 розділу I цієї Методики; ґ) КТЗ експлуатувався в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4 до цієї Методики.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки Toyota Camry, державний номер НОМЕР_1 , автомобіль 2007 року випуску.

У пункті 7.41 Методики значення коефіцієнта фізичного зносу, який підлягає усуненню, не може перевищувати 0,7. Для складників КТЗ зі строком експлуатації понад 12 років значення ЕЗ приймається рівним 0,7. Для КТЗ зі строком експлуатації понад 12 років у випадку виконання капітального ремонту КТЗ впродовж двох років до дати оцінки ЕЗ підлягає розрахунку за формулою (13) і його значення приймають не менше 0,5.

Як слідує зі Звіту від 12.02.2025 №78-25К_SOS_-04 про оцінку вартості (розміру) матеріальних збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, складеного незалежним оцінювачем Парфенюк О., вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_3 , 2007 року випуску, становить 39 947,75 грн. (включаючи ПДВ на запасні частини, матеріали фарбування), коефіцієнт фізичного зносу становить 0,7. При визначені коефіцієнту фізичного зносу враховано, зокрема, дату виробництва транспортного засобу, відсоток коригування середньої ринкової вартості по пробігу, процентний показник додаткового зменшення процентного показника ринкової вартості (пошкодження корозією).

Отже, суд вважає наданий відповідачем звіт від 12.02.2025 №78-25К_SOS_-04 належним та достатнім доказом для визначення розміру шкоди, зважаючи на наявність підстав для застосування коефіцієнту фізичного зносу.

При цьому, сторонами в договорі про порядок взаємного врегулювання вимог погоджено прийняття калькуляції вартості відновлювального ремонту автомобіля за умови її правомірного використання, у той час як у даному випадку фактичні обставини свідчать про необхідність застосування коефіцієнту фізичного зносу при визначені суми страхового відшкодування.

До того ж, у пункті 3.1.1 (і) договору про порядок взаємного врегулювання вимог сторонами також погоджено, що за наявності підстав у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Мін`Юсту, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092, сторони допускають застосування розрахунку зносу на запасні частини колісного транспортного засобу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 р. у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 р. у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 р. у справі № 902/761/18 та від 04.12.2019 р. у справі № 917/2101/17).

За положеннями ч. 2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виплати зменшується на визначену суму податку, лише в тому разі якщо виплата здійснюється на рахунок потерпілої особи.

Як установлено судом вище, виплата позивачем страхового відшкодування здійснена на рахунок страхувальника відповідно до платіжної інструкції від 19.01.2024 № 388273.

Ураховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про те, що сума страхового відшкодування, з урахуванням коефіцієнту, становить 39 947,75 грн., з якої відповідачем правомірно сплачено 34 308,12 грн. (39 947,75 грн. - 3 039,63 грн. ПДВ - 2 600,00 грн. франшиза).

Таким чином, позовна вимога про стягнення 14 837,66 грн. страхового відшкодування (з урахуванням зменшення розміру позовних вимог) задоволенню не підлягає.

Крім того, позивач просив стягнути нараховані на суму страхового відшкодування в розмірі 25175,51 грн. за період з 29.05.2024 до 29.11.2024 пеню в розмірі 3 319,59 грн., а також за період з 29.05.2024 до 21.01.2025 три проценти річних у сумі 491,25 грн., 2 459,09 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

Положеннями п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

За приписами п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: - у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; - у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Із матеріалів справи слідує, що позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування від 28.02.2024 № 00950/9224 у порядку суброгації, що згідно зі вхідним штемпелем на наданій відповідачем копії заяви отримана відповідачем 12.03.2024 року.

У додатках до вказаної заяви вказано про долучення копій наступних документів: договору добровільного страхування; заяви про страхову подію; посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу; документу, що встановлює вину; документів, що встановлюють розмір збитку; акту огляду пошкодженого ТЗ; заяви на виплату страхового відшкодування; страхового акту; платіжного доручення; довіреності.

Отже, суд відхиляє доводи відповідача про не отримання від позивача належних документів для визначення розміру відшкодування шкоди.

Відтак, строк на виплату повної суми страхового відшкодування тривав до 12.06.2024, у той час як відповідач сплатив 26.03.2024 суму 23970,27 грн. та 14.02.2025 суму 10337,85 грн.

У зв`язку з цим, суд здійснив арифметичний перерахунок з урахуванням визначеного позивачем періоду, за яким із відповідача підлягає стягненню нарахована на суму 10337,85 грн. за період із 13.06.2024 до 29.11.2024 пеня в сумі 1 248,73 грн., та за період із 13.06.2024 до 21.01.2025 інфляційні втрати в розмірі 1 145,95 грн. та 189,01 грн. трьох процентів річних.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 40; ідентифікаційний код 20782312) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (03117, м. Київ, проспект Берестейський, 65; ідентифікаційний код 30115243) 1 248 (одну тисячу двісті сорок вісім) грн. 73 коп. пені, 1 145 (одну тисячу сто сорок п`ять) грн. 95 коп. інфляційних втрат, 189 (сто вісімдесят дев`ять) грн. 01 коп. трьох процентів річних, а також 370 (триста сімдесят) грн. 64 коп. витрат зі сплати судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.В. Полякова