УХВАЛА

ПРО ВІДМОВУ У ВІДКРИТТІ ПРОВАДЖЕННЯ

м. Київ

09.01.2026Справа № 910/16542/25

Господарський суд міста Києва у складі судді ДЖАРТИ В. В., розглянувши

позовну заяву ОСОБА_1

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "АРКАДА-ЖИТЛОСЕРВІС"

2) ОСОБА_2 ,

про визнання недійсними рішень зборів співвласників багатоквартирного будинку, договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком та зобов`язати здійснити перерахунок,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2025 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АРКАДА-ЖИТЛОСЕРВІС" та ОСОБА_2 про:

- визнання недійсним рішення зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , оформлене протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку від 22.01.2024, з питань обрання уповноваженої особи співвласників під час укладання, внесення змін та розірвання договору з управителем, здійснення контролю за його виконання та обрання ТОВ «Аркада-Житлосервіс» управителем в багатоквартирному будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнання недійсним договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_1 , укладений 01.05.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АРКАДА-ЖИТЛОСЕРВІС» та співвласниками багатоквартирного будинку, в особі ОСОБА_2 ;

- застосування наслідків недійсності правочину, зобов`язавши Товариство з обмеженою відповідальністю «АРКАДА-ЖИТЛОСЕРВІС» здійснити перерахунок вартості ціни (вартості) послуг з управління багатоквартирним будинком, нарахованих ОСОБА_1 , як власниці квартири АДРЕСА_2 за період з 01.05.2024 по 04.12.2025 включно, змінивши в розрахунках за даний період вартість послуг виходячи з дії тарифу, встановленого на умовах раніше укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «АРКАДА-ЖИТЛОСЕРВІС» та ОСОБА_1 Договору № П7/243 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 13.11.2017.

Дослідивши подані матеріали, суд дійшов до висновку, що вказаний позов не підлягає прийняттю до розгляду, зважаючи на наступне.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Разом з тим, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до положень частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

За статтею 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу. Так пунктом 3 частини 1 вказаної статті передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Наведене свідчить про те, що одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також запроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є: наявність між сторонами господарських відносин, урегульованих Цивільним та Господарським кодексами України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 Господарського процесуального кодексу України.

Судом встановлено, що предметом спору у межах цієї справи є оскарження рішення зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , оформлене протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку від 22.01.2024, та визнання недійсним відповідний договір, на укладення якого було уповноважено ОСОБА_2 загальними зборами співвласників.

Пунктом 5 частини 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" передбачено, що співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку.

Співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів та прийняття відповідних рішень здійснюються згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків (частина 1 статті 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку").

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначається Законом України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку".

Статтею 1 вказаного Закону визначено, що об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

З доданих до позовної заяви документів вбачається, що спірне рішення приймалось співвласниками без створення відповідного об`єднання, яке згідно з законом є юридичною особою.

Відтак спір, що є предметом розгляду даної справи є спором між співвласниками, а не спором між членами об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, який охоплюється поняттям «управління юридичною особою».

Системне тлумачення наведеного дає підстави для висновку, що співвласник у багатоквартирному будинку, в якому відсутнє зареєстроване в законному порядку відповідне об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, яке є юридичною особою, не наділений правомочностями, які б у повному обсязі відповідали ознакам поняття корпоративних прав, а спори між ним та співвласниками не є такими, що виникають із корпоративних відносин.

Наведена позивачем у тексті позовної заяви судова практика Верховного Суду (постанова від 31.03.2021 у справу № 755/4488/19) не є релевантною у межах даного спору, оскільки в наведеній судовій справі оскарженню підлягало рішення саме об`єднання співвласників багатоквартирного будинку.

Беручи до уваги вказане, на переконання суду, даний спір за позовом ОСОБА_1 за предметною ознакою не може розглядатись в порядку господарського судочинства, а підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства. Водночас суд на виконання положень частини 6 статті 175 Господарського процесуального кодексу України роз`яснює позивачу, що позовні вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин суд повертає позивачеві позовну заяву і додані до неї документи.

На підставі викладеного та керуючись 2, 4-5, 175, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У прийнятті позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "АРКАДА-ЖИТЛОСЕРВІС" та ОСОБА_2 про визнання недійсними рішень зборів співвласників багатоквартирного будинку, договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком та зобов`язати здійснити перерахунок відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили 09.01.2026 та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 253-259 Господарського процесуального кодексу України.

СУДДЯ ВІКТОРІЯ ДЖАРТИ