ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" січня 2026 р. Справа №914/3681/23

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді МАТУЩАКА О.І.

суддів КРАВЧУК Н.М.

СКРИПЧУК О. С.

за участю секретаря судового засідання ТЕЛИНЬКО Я. П.

представники учасників справи від:

від ініціюючого кредитора Савон О.Ю. (адвокат);

від кредитора Версала ЛТД Бровко О.М. (адвокат);

від боржника Воробець С.І. (адвокат);

арбітражний керуючий Ткачук О.В.;

розглянувши апеляційну скаргу Версала ЛТД (Versala LTD) (вх.ЗАГС №01- 05/2960/25 від 13.10.2025)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 25.09.2025 (повна ухвала - 02.10.2025, суддя Цікало А.І.)

за заявою Публічного акціонерного товариства Укрнафта

про вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів шляхом припинення повноважень виконавчого органу боржника та покладення його обов`язків на розпорядника майна, а також заборони суб`єктам державної реєстрації вчиняти реєстраційні дії щодо боржника

у справі № 914/3681/23

за заявою Публічного акціонерного товариства Укрнафта, м. Київ

про банкрутство Публічного акціонерного товариства Нафтопереробний комплекс - Галичина, м. Дрогобич, Львівська область

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою від 26.12.2023 Господарський суд Львівської області відкрив провадження у справі № 914/3681/23 про банкрутство ПАТ «Нафтопереробний комплекс-Галичина»; визнав вимоги кредитора - ПАТ «Укрнафта» у сумі 828 165 429,95 грн заборгованості, 60 300,00 грн авансування винагороди арбітражного керуючого та 26 840,00 грн судового збору; ввів мораторій на задоволення вимог кредиторів і процедуру розпорядження майном боржника; розпорядником майна боржника призначив арбітражного керуючого Ткачука Олександра Вікторовича.

Повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство ПАТ «Нафтопереробний комплекс-Галичина» оприлюднено на офіційному веб-порталі судової влади України 27.12.2023 за № 72171.

29.08.2025 представник ПАТ «Укрнафта» подав до суду клопотання про припинення повноважень виконавчого органу боржника та покладення його обов`язків на розпорядника майна.

Вказане клопотання мотивоване неналежним виконанням виконавчим органом боржника своїх обов`язків, що створює перешкоди у здійсненні розпорядником майна покладених на нього повноважень, зокрема шляхом ненадання необхідної документації та невжиття заходів зі стягнення дебіторської заборгованості.

Крім того, покликався на те, що склад правління боржника є неповноважним, а голова правління понад два роки перебуває за межами України та фактично не здійснює належного керівництва. Сукупність наведених обставин, на думку заявника, свідчить про затягування процедури розпорядження майном і порушення прав та законних інтересів кредиторів.

Ухвалою суду першої інстанції від 25.09.2025 вказане клопотання ПАТ «Укрнафта» задоволено частково; припинено повноваження виконавчого органу та членів правління боржника.

Зазначена ухвала мотивована тим, що виконавчим органом боржника допущено перешкоджання виконанню повноважень розпорядника майна, зокрема шляхом ненадання у повному обсязі правовстановлюючих документів, необхідних для визначення вартості активів боржника, а також невжиття заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості.

Судом встановлено порушення виконавчим органом вимог ч. 7 ст. 82 Закону України «Про акціонерні товариства» щодо особистого виконання повноважень, що створює загрозу збереженню майна боржника та порушує права і законні інтереси кредиторів.

Зазначені обставини свідчать про наявність підстав, передбачених ч. 2 ст. 40 Кодексу України з процедур банкрутства (надалі - КУзПБ) для припинення повноважень виконавчого органу боржника та покладення їх виконання на розпорядника майна.

Не погоджуючись із цією ухвалою, кредитор Версала ЛТД (Versala LTD) подало апеляційну скаргу, у якій просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 25.09.2025 в частині задоволення клопотання ПАТ «Укрнафта» та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні такого клопотання.

В апеляційній скарзі скаржник покликається на те, що висновки суду першої інстанції про нібито перешкоджання керівника розпоряднику майна ґрунтуються лише на припущеннях, оскільки матеріали справи не містять належних доказів таких дій. Зазначає, що судом визнано порушення керівником закону щодо особистого виконання обов`язків, проте матеріали справи не містять доказів передачі електронних ключів або доступу до клієнт-банкінгу третім особам. При цьому, дистанційна робота голови правління законодавством та статутом не заборонена. З огляду на зазначене, на думку апелянта, оскаржувана ухвала прийнята без всебічного аналізу доказів і ґрунтується на припущеннях, що порушує вимоги ч. 1, 5 ст. 236 ГПК України, а тому підлягає скасуванню.

ПАТ «Укрнафта» 23.10.2025 подало відзив на апеляційну скаргу, у якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Покликається на такі обставини:

- після відкриття провадження у справі про банкрутство розпорядником майна виконуються передбачені КУзПБ заходи (інвентаризація, аналіз фінансового стану, залучення оцінювача), однак їх завершення унеможливлене через ненадання боржником правовстановлюючих документів на майно;

- виконавчий орган ПАТ «НПК-Галичина» є неповноважним, оскільки правління сформоване не у повному складі, а його члени зобов`язані здійснювати повноваження особисто;

- керівництво боржника не вживає дієвих заходів щодо стягнення значної дебіторської заборгованості, відкликає заяви про банкрутство контрагентів, чим позбавляє боржника можливості поповнити активи та покращити фінансовий стан;

- голова правління фактично відсутній в Україні, здійснює повноваження дистанційно, при цьому дії від імені товариства з використанням ЕЦП виконуються невідомими особами, що свідчить про перешкоджання роботі розпорядника майна, затягування процедури та порушення прав кредиторів;

- рішення про припинення повноважень виконавчого органу та покладення їх на розпорядника майна прийняте комітетом кредиторів в інтересах усіх кредиторів, відповідає ст. 40, ч. 12 ст. 44 КУзПБ і правовим висновкам Верховного Суду;

- з урахуванням встановленого спільного контролю над ПАТ «НПК-Галичина» і Версала ЛТД (Versala LTD) однією особою, Версала ЛТД (Versala LTD) є заінтересованим кредитором у розумінні ст. 1 КУзПБ та не довела відсутності такої заінтересованості.

Отже, апеляційне оскарження ухвали з боку Версала ЛТД (Versala LTD) є проявом суперечливої процесуальної поведінки, зумовленої її заінтересованістю щодо боржника.

Інших клопотань чи заяв, передбачених ст. 207 ГПК України, учасниками справи не подано.

08.01.2026 у судовому засіданні взяли участь представники: боржника, ініціюючого кредитора, апелянта та арбітражний керуючий, які навели свої доводи та заперечення по суті апеляційної скарги.

Інші учасники у справі в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи зазначене, а також те, що явка представників учасників у справі в судове засідання не визнавалася обов`язковою, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представників учасників справи, які не з`явилися.

Колегія суддів Західного апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши застосування норм матеріального і процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУзПБ, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 44 КУзПБ, під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення його збереження, ефективного використання майнових активів, здійснення аналізу фінансового стану боржника, а також визначення подальшої процедури - санації чи ліквідації.

Як було зазначено вище, ухвалою суду від 26.12.2023 введено процедуру розпорядження майном боржника ПАТ «Нафтопереробний комплекс - Галичина», а розпорядником майна призначено Ткачука О. В.

Статтею 1 КУзПБ визначено, що розпорядник майна - це арбітражний керуючий, призначений господарським судом для здійснення процедури розпорядження майном.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 12 КУзПБ, арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право: звертатися із запитами арбітражного керуючого, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, у тому числі банків, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей, депозитарних установ та інших професійних учасників ринків капіталу, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб.

Згідно із ч. 2 цієї ж ст. 12 КУзПБ, арбітражний керуючий зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися вимог законодавства; 2) здійснювати заходи щодо захисту майна боржника; 3) проводити аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника та подавати результати такого аналізу до господарського суду разом з документами, що підтверджують відповідну інформацію; 4) подавати відомості, документи та інформацію щодо діяльності арбітражного керуючого у порядку, встановленому законодавством; 5) подавати відомості (інформацію) про фінансовий стан боржників, стосовно яких відкрито провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), та про хід провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) до Єдиного реєстру боржників, відносно яких відкрито провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), до закритої частини якого забезпечується доступ конкурсних і забезпечених кредиторів, інвесторів, а також поточних кредиторів (з моменту прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури або процедури погашення боргів боржника), та забезпечувати оновлення такої інформації в порядку та строки, визначені державним органом з питань банкрутства. До інформації про фінансовий стан боржника та хід провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) належить інформація про:

значні правочини чи правочини із заінтересованістю, укладені боржником або від його імені (найменування сторін, суть зобов`язань, вартість майна, що передається за правочином, строк виконання зобов`язань);

інвентаризацію майна боржника (дати початку та закінчення інвентаризації);

дебіторів боржника, розмір заборгованості яких перевищує 5 відсотків сукупних вимог конкурсних кредиторів (зазначається найменування або ім`я, місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності) та розмір заборгованості);

обтяження майна боржника (об`єкт обтяження, вид обтяження, орган або особа, в інтересах якої накладено обтяження, підстави накладення обтяження);

реєстр вимог кредиторів;

строки виконання плану санації (для керуючого санацією) або плану реструктуризації (для керуючого реструктуризацією);

аналіз фінансово-господарської діяльності боржника;

дату, час і місце проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів (зазначається не пізніше ніж за три робочі дні до дня проведення таких зборів);

тексти рішень зборів та комітету кредиторів (вносяться протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення);

текст затвердженого судом плану санації або плану реструктуризації (вноситься протягом трьох робочих днів з дня затвердження плану судом);

декларацію про майновий стан боржника - фізичної особи;

6) створювати умови для проведення перевірки додержання арбітражним керуючим вимог законодавства; 7) здійснювати заходи щодо забезпечення охорони державної таємниці відповідно до встановлених законодавством вимог; 9) вживати заходів до недопущення будь-якої можливості виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів та невідкладно повідомляти суду про наявність такого конфлікту інтересів; 10) надсилати до правоохоронних органів, органів, спеціально уповноважених у сфері протидії корупції, та Служби безпеки України повідомлення про факти порушення законодавства, виявлені в діяльності працівників підприємств та організацій, що містять ознаки дії (бездіяльності), переслідуваної у кримінальному чи адміністративному порядку; 11) виконувати інші повноваження, передбачені законодавством.

Згідно з ч.ч. 1 - 3 ст. 12-1 КУзПБ, запит арбітражного керуючого - це письмове або у формі електронного документа звернення арбітражного керуючого, призначеного господарським судом розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором, керуючим реструктуризацією, керуючим реалізацією, до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ, у тому числі банків, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей, депозитарних установ та інших професійних учасників ринків капіталу, організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань, фізичних осіб про надання інформації, копій документів, необхідних арбітражному керуючому для здійснення повноважень у справі про банкрутство (неплатоспроможність) щодо боржника, а також членів сім`ї боржника - фізичних осіб, визначених абзацом 2 ч. 5 ст. 116 цього кодексу, стосовно якого арбітражний керуючий здійснює повноваження розпорядника майна керуючого санацією, ліквідатора, керуючого реструктуризацію або керуючого реалізацією.

До запиту арбітражного керуючого додається посвідчена арбітражним керуючим копія судового рішення про призначення його у справі про банкрутство (неплатоспроможність) розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором, керуючим реструктуризацією або керуючим реалізацією. Вимагати від арбітражного керуючого надання разом із запитом арбітражного керуючого інших документів забороняється.

Запит арбітражного керуючого не може стосуватися надання консультацій і роз`яснень положень законодавства.

Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, у тому числі банків, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей, депозитарних установ та інших професійних учасників ринків капіталу, організацій, громадських об`єднань, фізичні особи, яким направлено запит арбітражного керуючого, зобов`язані не пізніше десяти робочих днів з дня отримання запиту надати арбітражному керуючому відповідну інформацію, у тому числі таку, що становить банківську таємницю, таємницю надавача платіжних послуг або емітента електронних грошей, крім таємної та/або службової інформації та копій документів, у яких міститься таємна та/або службова інформація, копії документів.

У разі якщо запит арбітражного керуючого стосується надання значного обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, строк розгляду запиту арбітражного керуючого може бути продовжено до 20 робочих днів з обґрунтуванням причин такого продовження, про що арбітражному керуючому письмово повідомляється не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту арбітражного керуючого.

Задоволення запиту арбітражного керуючого може бути здійснено шляхом надання відповідної інформації, копій документів у формі електронного документа.

У разі якщо задоволення запиту арбітражного керуючого передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як десять сторінок, арбітражний керуючий зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. Розмір таких витрат не може перевищувати граничних норм витрат на копіювання та друк, встановлених відповідно до законодавства.

Відмова в наданні інформації на запит арбітражного керуючого, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання недостовірної інформації тягнуть за собою відповідальність згідно із законом, крім випадків відмови в наданні таємної та/або службової інформації.

Метою процедури розпорядження майном боржника є створення умов для збереження та ефективного використання його майна, аналізу фінансового стану та визначення подальших оптимальних процедур банкрутства (санація, мирова угода, ліквідація) для повного чи часткового задоволення вимог кредиторів. Ця процедура забезпечує нагляд та контроль за діяльністю боржника, запобігає неправомірним діям керівництва та створює основу для відновлення платоспроможності або врегулювання вимог кредиторів.

Як вбачається з матеріалів справи, боржником за погодженням з розпорядником майна у 2024 році проведено інвентаризацію майна боржника, із уточненням у 2025 році.

Розпорядником майна проведено аналіз фінансово-господарської діяльності ПАТ «НПК-Галичина» на предмет виявлення ознак неплатоспроможності, дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства та доведення до банкрутства.

З метою визначення вартості майнових активів боржника, розпорядником майна укладено договір з суб`єктом оціночної діяльності для визначення вартості активів (майна) боржника.

Для проведення оцінки майна боржника, необхідні правовстановлюючі документи щодо такого майна.

З метою отримання правовстановлюючих документів, необхідних для проведення оцінки майна боржника, розпорядник звернувся до керівництва боржника з відповідним запитом для надання таких документів. Однак, керівництвом боржника не надано розпоряднику майна всіх документів, що унеможливлює визначення вартості майна боржника.

Доводи апелянта про те, що висновки суду першої інстанції щодо перешкоджання розпоряднику майна ґрунтуються на припущеннях, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Як правильно встановив місцевий господарський суд, для здійснення оцінки майна боржника, яка є обов`язковою складовою процедури розпорядження майном, розпоряднику необхідні правовстановлюючі документи на відповідні активи. Факт звернення розпорядника майна до керівництва боржника з вимогою надати такі документи скаржником не заперечується.

Водночас боржником не надано доказів надання розпоряднику майна повного обсягу запитуваної документації, що унеможливлювало завершення оцінки активів боржника. Саме на боржника, який заперечує факт ненадання документів, відповідно до статей 73-77 ГПК України, покладається обов`язок довести ці обставини належними та допустимими доказами.

Ненадання таких доказів свідчить про необґрунтованість заперечень боржника та апелянта.

Враховуючи викладене вище, висновок суду першої інстанції про перешкоджання керівництвом боржника виконанню обов`язків розпорядника майна є логічним, обґрунтованим та таким, що ґрунтується на встановлених фактах, а не на припущеннях.

Посилання скаржника на те, що проведення інвентаризації та фінансового аналізу у 2024- 2025 роках свідчить про відсутність будь-яких перешкод з боку керівника боржника, не спростовує встановлених судом порушень.

Сам по собі факт часткового виконання окремих дій у процедурі розпорядження майном не виключає можливості одночасного перешкоджання виконанню інших обов`язків розпорядника майна, зокрема щодо визначення вартості активів та вжиття заходів зі стягнення дебіторської заборгованості.

Судом першої інстанції встановлено, що в боржника обліковується значна дебіторська заборгованість, однак у матеріалах справи відсутні будь-які докази вчинення керівництвом боржника реальних дій, спрямованих на її стягнення. Доводи боржника про неефективність звернення до дебіторів не підтверджені жодними альтернативними заходами щодо погашення заборгованості.

Окрім цього, апеляційний господарський суд звертає увагу, що на виконання рішення комітету кредиторів ПАТ НПК-Галичина, з метою повернення дебіторської заборгованості, боржником було подано заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ Юнайтед Енерджі, ТОВ Інтекс Інвест, ПрАТ "Синтез Ойл" та ТОВ Альянс Еволюшн.

Однак наділ після подання заяв до суду, головою правління ПАТ НПК-Галичина Барадним Б.С. було подано до Господарського суду Одеської області та Господарського суду м. Києва заяви про відкликання раніше поданих ним заяв з посиланням на те, що він їх нібито не підписував.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.08.2025 у справі №910/8078/25 було задоволено заяву ПАТ «НПК-Галичина» про повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ Юнайтед Енерджі та повернено її заявнику разом з доданими до неї матеріали, через що провадження у справі про банкрутство ТОВ Юнайтед Енерджі не було відкрито.

Внаслідок таких дій боржнику було завдано збитки, зокрема, у зв`язку із безпідставною сплатою судового збору за подання таких заяв.

Така поведінка керівника боржника об`єктивно порушує інтереси кредиторів, оскільки зменшує активи боржника та призводить до затягування процедури банкрутства.

Згідно статуту ПАТ «НПК-Галичина» виконавчим колегіальним органом є правління.

Відповідно до п. 2.1. Положення про правління ПАТ «НПК-Галичина», складається із 5 членів, які обираються наглядової радою на три роки.

Станом на час розгляду справи до складу правління ПАТ «НПК-Галичина» входять: Барадний Богдан Стефанович - голова правління, генеральний директор; Жуковська Олена Геннадіївна - член правління, заступник генерального директора; Пудлик Галина Михайлівна - член правління, головний бухгалтер.

Щодо твердження ПАТ «Укрнафта» про неповноважність складу правління ПАТ «НПК-Галичина», оскільки до нього входять три члени, а не п`ять, як передбачено положенням, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 Закону України «Про акціонерні товариства», кількісний склад виконавчого органу, порядок призначення його членів визначаються статутом акціонерного товариства. Порядок скликання та проведення засідань колегіального виконавчого органу встановлюється статутом акціонерного товариства або положенням про виконавчий орган акціонерного товариства.

Згідно з ч. 4 ст. 82 Закону України «Про акціонерні товариства», засідання колегіального виконавчого органу є правомочним, якщо у ньому бере участь більше половини його складу, якщо інше не передбачено статутом акціонерного товариства.

Відповідно до п. п. 9.3.1. 9.3.2. статуту ПАТ «НПК-Галичина», правління є виконавчим органом товариства, який здійснює керівництво його поточною діяльністю. Правління складається з 5 членів (в тому числі голова правління), які обираються наглядовою радою товариства.

Згідно з п. 5.3, п. 5.4, п. 5.7 положення про правління ПАТ «НПК-Галичина», засідання правління проводиться у міру необхідності. Засідання правління скликаються його головою за особистою ініціативою, на вимогу не менше як 3 членів правління. Кожен член правління при голосуванні має один голос. Рішення правління приймаються простою більшістю голосів членів правління, присутніх на засіданні.

Відповідно до п. 5.5 положення про правління ПАТ «НПК-Галичина», засідання правління вважається правомочним, якщо в ньому беруть участь не менше 3 (трьох) членів діючого складу правління.

Судом встановлено та не заперечується представником боржника, що голова правління ПАТ «НПК-Галичина» з 17.04.2023 фактично не перебуває на території України, про що свідчить наказ ПАТ «НПК-Галичина» № 199-К, а всі ключові управлінські дії від імені товариства здійснюються з використанням його електронного цифрового підпису та системи клієнт-банкінгу. При цьому, боржник не надав жодних пояснень або доказів, які б підтверджували особисте використання цих інструментів керівником та спростовували твердження про можливе користування ними третіми особами.

Частина 7 ст. 82 Закону України «Про акціонерні товариства» містить імперативну норму, відповідно до якої член колегіального виконавчого органу зобов`язаний виконувати свої обов`язки особисто та не має права передавати їх іншим особам. Тривала фізична відсутність керівника та відсутність контролю за використанням його ЕЦП обґрунтовано оцінені судом як такі, що створюють загрозу збереженню майна боржника та порушують інтереси кредиторів.

Посилання апелянта на положення ст. 602 КЗпП України щодо дистанційної роботи є необґрунтованим, оскільки трудове законодавство не може нівелювати спеціальні вимоги корпоративного законодавства щодо особистого здійснення повноважень членом виконавчого органу акціонерного товариства.

Апелянт стверджує, що наявність трьох членів правління (замість п`яти, передбачених статутом) робить його повноважним та свідчить про відсутність порушень.

Суд першої інстанції встановив, що статутом ПАТ «НПК-Галичина» та Положенням про правління передбачено повний склад правління у кількості п`яти членів; фактична наявність трьох членів забезпечує кворум для прийняття рішень (більше половини складу), тобто формально засідання правління є правомочним; проте наявність кворуму не звільняє членів правління від виконання обов`язків особисто та не звільняє від відповідальності за перешкоджання розпоряднику майна, як встановлено ч. 7 ст. 82 Закону України «Про акціонерні товариства».

Отже, факт того, що правління формально здатне ухвалювати рішення, не усуває юридичної проблеми: керівництво, перебуваючи частково за кордоном та здійснюючи ключові дії дистанційно, фактично не забезпечує особисте виконання своїх обов`язків і перешкоджає процедурі розпорядження майном.

Тому довід апелянта про повноважність правління не спростовує висновків суду першої інстанції та не може бути підставою для скасування ухвали. Висновки суду ґрунтуються на реальних ризиках для збереження майна боржника та прав кредиторів, а не на припущеннях.

Відтак часткове надання відповіді на запити розпорядника майна не спростовує порушення керівником боржника положень ст. 11 КУзПБ, адже несвоєчасне або неповне надання витребуваної інформації також тягне за собою передбачену відповідальність та може слугувати підставою для припинення повноважень керівника боржника в судовому порядку.

Враховуючи зазначене, а також те, що через відсутність інформації та документів боржника у повному обсязі розпорядник майна позбавлений можливості провести інвентаризацію, аналіз фінансово-господарського стану боржника та визначити його реальний фінансовий стан, а також виконати інші обов`язки, передбачені КУзПБ, то така бездіяльність боржника створює перешкоди виконанню розпорядником майна його повноважень та призводить до затягування судового процесу, що порушує права інших учасників провадження у цій справі.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає правомірними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що задля уникнення порушення законних прав та інтересів боржника і кредиторів, забезпечення збереження майна боржника, усунення перешкод у належному виконанні розпорядником майна свої повноважень, визначених КУзПБ, необхідним є припинення виконавчого органу боржника та покладення виконання обов`язків керівника боржника на розпорядника майна арбітражного керуючого Ткачука О.В..

При цьому, відповідає вимогам закону висновок суду про зобов`язання директора боржника протягом трьох днів з дня постановлення ухвали передати розпоряднику майна бухгалтерську та іншу документацію боржника, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності товариства.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Відповідно ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правомірних та обґрунтованих висновків місцевого господарського суду, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала - без змін.

Судові витрати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням наведеного, апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення судового збору за подання апеляційної скарги за апелянтом.

Керуючись ст. ст. 129, 269-270, 275-276, 281-284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Версала ЛТД (Versala LTD) залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу Господарського суду Львівської області від 25.09.2025 у справі №914/3681/23 - без змін.

2. Судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції залишити за апелянтом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до Верховного Суду.

Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Повна постанова складена та підписана 19.01.2026.

Головуючий (суддя-доповідач) О.І. МАТУЩАК

Судді Н.М. КРАВЧУК

О.С. СКРИПЧУК