ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" січня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/4718/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу №916/4718/25

за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "ІНТЕР-ПОЛІС" (01033, м. Київ, вул. Володимирська, буд.69, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІВНІЧ ТРАНС" (65111, м. Одеса, Старокоївської дороги 21 км, )

про стягнення 37 866,64 грн.

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВНІЧ ТРАНС» завданих збитків в порядку регресу у розмірі 37 866,64 грн. та сплаченого судового збору у розмір 2422,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що позивачем на користь потерпілої особи здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 37 866,64 грн. у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою за участю транспортного засобу відповідача, цивільно-правова відповідальність за яким застрахована згідно укладеного з позивачем договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № EP-218184413.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.12.2025 позовну заяву Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "ІНТЕР-ПОЛІС" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження. В ухвалі сторонам встановлено строки на подання суду заяв по суті справи, а також роз`яснено про можливість звернення до суду з клопотанням про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст.252 ГПК України.

Відповідача про розгляд даної справи повідомлено шляхом надіслання ухвали суду від 01.12.2025 до електронного кабінету, про що в матеріалах справи наявна довідка про доставку електронного документу від 02.12.2025 №916/4718/25/70020/25.

Проте, відповідач відзив на позов до суду не надав.

Клопотання про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст. 252 ГПК України, від сторін до суду також не надходило.

Отже, враховуючи, вжиття господарським судом всіх залежних від нього заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд даної справи, та забезпечення реалізації відповідачем своїх прав на судовий захист, в тому числі шляхом надання відповідних заяв по суті справи, а також враховуючи строки розгляду даної справи, господарський суд визнав за можливе вирішити справу за наявними матеріалами справи відповідно до ч. 9 ст.165 ГПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Обставини справи встановлені судом.

Згідно з наявним у справі Полісом №218184413 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, між Приватним акціонерним товариством Страхова компанія "ІНТЕР-ПОЛІС" (Страховик, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПІВНІЧ ТРАНС" (Страхувальник, відповідач) укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, умовами якого забезпечено транспортний засіб БАЗ А079.14, номерний знак НОМЕР_1 із страховою сумою на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 320 000 грн., за шкоджу, заподіяну майну - 160 000 грн., розмір франшизи - 0 грн.

15.03.2024 сталась дорожньо-транспортна пригода, а саме водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автобусом БАЗ А079.14, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись на ділянці 19 км Старокиївського шосе (М14) по напрямку від вул. Паустовского до КП «Централіт» в Одеському районі Одеської області, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_2 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» OМP, та ІНФОРМАЦІЯ_3 від отриманих травм через ДТП загинув в КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» OМP.

16.03.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено запис про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України та присвоєно номер кримінального провадження 0000345.

16.04.2024 позивачем отримано від матері загиблого пішохода ОСОБА_3 повідомлення від 14.04.2024 про дорожньо-транспортну пригоду та заяву від 14.04.2024, в якій мати загиблого просила відповідно до ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснити відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з довідкою про склад сім`ї станом на момент смерті на утриманні померлого ОСОБА_2 знаходилися непрацездатні особи: мати ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 , піклувальником якого відповідно до рішення Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області від 26.07.2023 №256 призначено ОСОБА_3 .

31.05.2024 Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області винесено постанову про закриття кримінального провадження, згідно з якою кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000345 від 16.03.2024, - закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України.

У вказаній постанові зазначено наступне:

1. «Згідно показів водія автобуса «БАЗ Еталон» реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_5 , наданих під час допиту у якості свідка встановлено: З 1990 року ОСОБА_1 працює водієм в ТОВ «Південь- транс». Наразі працює на маршруті № 59 «Марсельська-Красносьолка».

- 15.03.2024 з 06:00 ранку до 18:30 вечора ОСОБА_1 виконав 6 ходок по указаному маршруті на автобусі «БАЗ А079.14», реєстраційний номер НОМЕР_1 та закінчивши всі рейсі в с. Красносьолка направився до місця зберігання автобусних ТЗ в ТОВ «Південь-транс».

- Близько о 19:55 15.03.2024 водій проїхав ТЦ «Епіцентр», в цей день та час-була похмура погода, опади у вигляді дощу та туману, дорожнє покриття вологе та чисте без вибоїн та пошкоджень. Водій рухався в кабіні ТЗ самостійно без пасажирів та вантажу з увімкненим ближнім світлом фар, яким обладнаний автобус з заводу, додаткових освітлювальних пристроїв не було, зі швидкістю близько 60 км/год. постійно в крайній лівій смузі трохи ближче до розділової смуги що розділяє транспортні потоки, так як на краю проїзної частини були калюжі за ходом руху в бік. с. Світле. По переду керованого свідком автобуса рухались вантажівки в попутному напрямку, зустрічних ТЗ не було.

- Через погані погодні умови була погана видимість, проїхавши ТЦ «Епіцентр», я відчув якийсь хлопок по кузову свого автобусу, проїхавши близько 30 м. водій зупинився, вийшов з ТЗ поглянув довкола, нічого не побачив та направився далі за своїм напрямком. Водій вирішив що, з вантажних ТЗ щось відлетіло по кузову автобусу.

- Коли ОСОБА_1 прибув в гараж, через освітлення вуличними ліхтарями побачив що автобус яким він керував пошкоджений, а саме: тріснуте лобове скло з правого боку, розбиту праву фару та правий показник повороту.

- Далі водій поставив ТЗ зателефонував старшому та повідомив про пошкодження. Після чого останній направився за місцем проживання. Через деякий час ОСОБА_1 зателефонували та повідомили що він здійснив наїзд на пішохода за ТЦ «Епіцентр».»

2. «Згідно висновку експерта № 24-2008 автотехнічної експертизи обставин ДТП встановлено:

- В умовах пригоди дії водія автобуса БАЗ А079.14 р/н НОМЕР_1 регламентувалися вимогами п.п. 12.3 ПДР України відповідно до з моменту виявлення небезпеки для руху зменшити швидкість руху аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

- Водій автобуса БАЗ А079.14 р/н НОМЕР_1 в умовах події шляхом виконання вимог п. 12.3 ПДР не мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода та його дії не знаходяться в причинному зв`язку з виникненням пригоди.»

3. «Беручи до уваги викладене, а також враховуючи що в процесі досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, яке ґрунтувалось на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, в рамках якого проведено вичерпний перелік та обсяг можливих процесуальних слідчих дії, спрямованих на встановлення істини по справі, встановлення винуватості учасників пригоди, оцінуючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, з урахування здобутих доказів, встановлених фактичних обставин та фактів під час проведення досудового розслідування, враховуючи висновок судової авто-технічної експертизи за обставинами дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до якого дії водія автобуса «БАЗ А079.14» р/н НОМЕР_1 не перебувають у причинному зв`язку із фактом настання дорожньо-транспортної пригоди, отже в діях водія вказаного автобуса ОСОБА_1 відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ст. 286 КК України.»

16.05.2025 позивачем сплачено ОСОБА_3 37 866,64 грн. страхового відшкодування, про що в матеріалах справи наявна платіжна інструкція №524 від 16.05.2024 із призначення платежу - страхове відшкодування за договором ОСЦПВВНТЗ №ЕР-218184413 від 30.11.2023, страховий акт №1497/18424/59/25 від 16.05.2025.

У претензії від 25.09.2025 №18424/ІНС позивач просив відповідача перерахувати 37 866,64 грн. у місячний термін з моменту отримання цього листа на банківський рахунок позивача із посиланням на те, що 15.03.2024 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу БАЗ А079.14, НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та пішоходом, та постановою ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 122-4 КУпАП та ст.124 КУпАП.

У відповідь на претензію відповідач листом від 20.10.2025 №987-Т повідомив про ненадання на підтвердження зазначеного у претензії жодного належного та допустимого доказу та просив надати такі докази.

Позивачем вказаний лист відповідача залишено без відповіді та задоволення.

Висновки суду.

Предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача завданих збитків в порядку регресу у розмірі 37 866,64 грн., із посиланням на наявне право у позивача на подачу регресного позову на підставі пп.в) п.38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», чинного станом на час скоєння дтп, оскільки водій забезпеченого транспортного засобу після дтп залишив місце пригоди.

При цьому позивач зазначає, що:

- у постанові про закриття кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_1 покинув місце ДТП;

- відповідно до постанови суду водій забезпеченого транспортного засобу після дорожньо-транспортної природи залишив місце пригоди;

- відповідно до постанови суду встановлено, що відповідач є винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з пп.в) п.38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», чинного станом на час скоєння дтп, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, що керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Спір між двома суб`єктами господарювання, потерпілим та власником автомобіля, повинен вирішуватися за правилами господарського судочинства.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 426/16825/16-ц (провадження № 14-497цс18).

Таким чином, для стягнення з відповідача завданих збитків в порядку регресу, на підставі яку вказано позивачем - самовільне залишення місця ДТП водієм, який спричинив таку пригоду, необхідною умовою є підтвердження належними та допустимими доказами існування факту як спричинення водієм дорожньо-транспортної пригоди, так і залишення ним місця ДТП.

Так, позивачем до матеріалів справи на підтвердження факту спричинення водієм відповідача дорожньо-транспортної пригоди та залишення ним місця ДТП надано постанову Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області від 31.05.2024 про закриття кримінального провадження, згідно з якою кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000345 від 16.03.2024, - закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України.

При цьому у вказаній постанові зазначено, що згідно висновку експерта № 24-2008 автотехнічної експертизи обставин ДТП встановлено:

- В умовах пригоди дії водія автобуса БАЗ А079.14 р/н НОМЕР_1 регламентувалися вимогами п.п. 12.3 ПДР України відповідно до з моменту виявлення небезпеки для руху зменшити швидкість руху аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

- Водій автобуса БАЗ А079.14 р/н НОМЕР_1 в умовах події шляхом виконання вимог п. 12.3 ПДР не мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода та його дії не знаходяться в причинному зв`язку з виникненням пригоди.

Також постанова Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області про закриття кримінального провадження від 31.05.2024 містить покази водія автобуса «БАЗ Еталон» реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_5 , які надані під час допиту у якості свідка, та з яких, зокрема, вбачається, що через погані погодні умови була погана видимість, проїхавши ТЦ «Епіцентр», водій відчув якийсь хлопок по кузову свого автобусу, проїхавши близько 30 м. водій зупинився, вийшов з ТЗ поглянув довкола, нічого не побачив та направився далі за своїм напрямком. Водій вирішив що, з вантажних ТЗ щось відлетіло по кузову автобусу. Коли ОСОБА_1 прибув в гараж, через освітлення вуличними ліхтарями побачив що автобус яким він керував пошкоджений, а саме: тріснуте лобове скло з правого боку, розбиту праву фару та правий показник повороту. Далі водій поставив ТЗ зателефонував старшому та повідомив про пошкодження. Після чого останній направився за місцем проживання. Через деякий час ОСОБА_1 зателефонували та повідомили що він здійснив наїзд на пішохода за ТЦ «Епіцентр».

Згідно з ч.1 ст. 74 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом..

Згідно з ч.6 ст.75 ГПК України обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність у випадку залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Проте до матеріалів справи не надано відповідної постанови суду про притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за залишення місця дорожньо-транспортної пригоди.

Водночас постанова Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області про закриття кримінального провадження від 31.05.2024 не приймається до уваги господарським судом в якості допустимого доказу на підтвердження факту залишення водієм відповідача місця ДТП, оскільки в силу вимог ст.75 ГПК України такі обставини мають бути підтверджені саме постановою суду, а не слідчого управління. При цьому, господарський суд також зауважує, що матеріалів кримінального провадження, з яких можна встановити обставини залишення водієм відповідача місця ДТП до суду також не надано.

Посилання позивача на те, що відповідно до постанови суду водій забезпеченого транспортного засобу після дорожньо-транспортної природи залишив місце пригоди та на те, що відповідно до постанови суду встановлено, що відповідач є винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди, господарський суд не приймає до уваги, оскільки до матеріалів справи таких постанов суду не надано.

За таких обставин, враховуючи, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено наявного у нього права регресної вимоги до відповідача на підставі пп.в) п.38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», чинного станом на час скоєння дтп, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витраті позивача щодо сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1.Відмовити Приватному акціонерному товариству Страхова компанія "ІНТЕР-ПОЛІС" у задоволенні позову до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІВНІЧ ТРАНС" про стягнення 37 866,64 грн. у справі №916/4718/25.

2.Судові витрати по сплаті судового збору покласти на Приватне акціонерне товариство Страхова компанія "ІНТЕР-ПОЛІС".

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 13.01.2026.

Суддя Г.Є. Смелянець