ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2026 р. м. Житомир Справа № 906/1318/19 (906/1549/25)

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Макаревича В.А.

секретаря судового засідання: Підгаєцькаої М.Ю.

за участю представників сторін:

- від позивача: адвокат Чайківська Н.М. - представник ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", посвідчення адвоката України №001299 від 17.05.2022, дов.№10 від 31.12.2024, свідоцтво на право здійснення адвокатською діяльністю №001299 - була присутня у судовому засіданні 16.12.2025;

- від відповідача: Венгловський Л.П. - директор ПАТ "Ушицький комбінат будівельних матеріалів", дов. №б/н від 11.07.2025, наказ №4-К від 14.01.2023, виписка з ЄДР, паспорт серії НОМЕР_1 від 30.04.1998, виданий Коростенським МРВ УМВС України в Житомирській області- був присутній у судовому засіданні 16.12.2025;

- вільний слухач Камінська М.В. - юрисконсульт ПАТ "Ушицький комбінат будівельних матеріалів", дов. №б/н від 11.07.2025, паспорт серії НОМЕР_2 від 21.08.2003, виданий Коростенським МРВУМВС України в Житомирській області- була присутня у судовому засіданні 16.12.2025;

- присутня Гурковська А.В. - представник Міністерства юстиції України, посвідчення серії АА №018831 від 28.07.2023 - була присутня у судовому засіданні 16.12.2025;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

до Приватного акціонерного товариства "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" (Житомирська область, Коростенський район, с. Гулянка)

про стягнення 630 954,81 грн

у межах справи № 906/1318/19 про банкрутство Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Житомирської області перебуває справа про банкрутство Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України".

Ухвалою суду від 14.03.2024, зокрема, введено процедуру санації Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (10003, м. Житомир, вул. Перемоги, 75, ) строком на 5 років до 14.03.2029.

25.11.2025 на електронну пошту суду, через систему "Електронний суд", від Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" надійшла позовна заява до Приватного акціонерного товариства "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" (Житомирська область, Коростенський район, с. Гулянка) про стягнення 630 954,81 грн.

Ухвалою суду від 01.12.2026 прийнято позовну заяву Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до Приватного акціонерного товариства "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" (Житомирська область, Коростенський район, с. Гулянка) про стягнення 630 954,81 грн до розгляду та відкрито провадження у справі щодо розгляду даної заяви у межах справи №906/1318/19 про банкрутство Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 16 грудня 2025 р. о 12:40 год.

10.12.2025 до суду від відповідача надійшов письмовий відзив, у якому відповідач заперечує проти позову та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав викладених у ньому.

У судовому засіданні 16.12.2025 представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі та звернула увагу, що відповідачем не було повернуто своєчасно орендоване майно для його подальшого використання - установки (яка складалась з установки Грохот ГІЛ-52 та конвейєра подачі дроблених матеріалів до нього) .

Присутній у судовому засіданні 16.12.2025 представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити у його задоволенні. Повідомив суд про те, що Дочірнім підприємством «Житомирський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» листом № 172 від 23.07.2024 було зазначено контакти т.в.о. начальника філії «Коростенська ДЕД ДП "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України» - Капустіна Василя Романовича та визначено останнього уповноваженим на прийняття орендованого майна та підписання акту приймання - передачі. ПАТ «Ушицький комбінат будівельних матеріалів» 26.09.2024, не дивлячись на складний фінансовий стан, здійснив доставку частини орендованого майна - установки (яка складалась з установки Грохот ГІЛ-52 та конвейєра подачі дроблених матеріалів до нього) а саме: установку Грохот ГІЛ-52 на вказану в листі - відповіді № 172 від 23.07.2024 адресу (с.Горщик Коростенського району Житомирської області). Однак, виявилось, що вказаний у листі представник Капустін В.Р. не має довіреності на право прийняття об`єкта оренди та підписання Акту приймання - передачі. Просив прийняти як належний доказ копію акта приймання-передачі від 26.09.2024, підписаний представником позивача про прийняття частини майна. Представник відповідача повідомив, що решта майна - конвеєр було повернуто позивачу 10.09.2025. Також, послався на воєнний стан та Закон України "Про торгово-промислові палати в Україні", відповідно до якого торгово-промислова палата України та уповноважені нею органи засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини.

У судовому засіданні 16.12.2025 було оголошено перерву до 10:00 год 05.12.2026.

У судове засідання 05.01.2026 представники сторін не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати.

Частиною 1 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. В силу приписів частини 2 вказаної статті господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.08.2019 між Дочірнім підприємством «Житомирський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» (позивач, орендодавець) та Приватним акціонерним товариством "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" (відповідач, орендар) укладено договір оренди майна (далі Договір), за умовами якого позивач передає, а відповідач приймає в строкове платне користування нерухоме майно, а саме: установку Грохот ГІЛ-52 та конвеєр подачі дроблених матеріалів (далі - майно) за адресою: Житомирська область. Коростенський район, с. Горщик, що знаходиться на балансі філії «Коростенська ДЕД» ДП «Житомирський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», вартість якого визначена згідно з незалежною оцінкою і становить станом на 06.08.2019 - 148 000 грн (а.с.16-18).

13.08.2019 ДП «Житомирський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» передало Приватному акціонерному товариству "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" зазначене в договорі оренди майно, що підтверджується актом приймання-передачі ( а.с. 19).

За умовами п.9.1 цей договір укладено строком на 2 роки та 11 місяців, який діє з моменту його підписання обома сторонами по 12.07.2022.

Відповідно до п.9.6 чинність цього договору припиняється внаслідок, зокрема, закінчення строку дії договору.

Пунктами 2.3, 2.4 розділу 2 Договору передбачено, що «у разі припинення цього Договору, майно повертається Орендарем Орендодавцю за Актом приймання- передачі в день закінчення дії Договору. Майно вважається повернутим Орендодавцю з моменту підписання сторонами Акта приймання-передачі. Обов`язок зі складання Акта приймання-передачі покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні Договору».

Відповідно до п. 4.12 даного Договору передбачено, що у разі закінчення терміну дії цього Договору, у разі дострокового розірвання або припинення Договору, орендар зобов`язаний повернути орендоване майно не пізніше дня припинення (розірвання) Договору з оформленням акту приймання-передачі в належному стані, не гіршому, ніж на час передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу і зі всіма виконаними в ньому поліпшеннями або відшкодувати Орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини Орендаря. До здачі орендованого майна за актом приймання-передачі Орендар не звільняється від сплати орендної плати та несе повну відповідальність за можливі пошкодження майна.

Проте, відповідач умов договору не виконав, орендоване майно для його подальшого використання - установку (яка складалась з установки Грохот ГІЛ-52 та конвейєра подачі дроблених матеріалів до нього) вчасно позивачу не повернув. Повернення ж частини орендованого майна не передбачено умовами договору та не може вважатися виконанням умов договору.

Строк дії договору сплив 12.07.2022.

Як вбачається з матеріалів справи, орендоване майно - установку (яка складалась з установки Грохот ГІЛ-52 та конвейєра подачі дроблених матеріалів до нього) повністю було повернуто позивачу 10.09.2025 за актом приймання-передачі про повернення майна (а.с. 14).

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 785 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Термін спливу строку дії договору оренди невиконання чи неналежне виконання обов`язку з негайного повернення речі свідчить про неправомірне користування майном, яке було дане в найм (оренду). Тому права та обов`язки наймодавця і наймача, що перебували у і регулятивних правовідносин, переходять у сферу охоронних правовідносин та регулюються правовим регулюванням за ч. 2 ст. 785 ЦК України, яка регламентує наслідки виконання майнового обов`язку щодо негайного повернення речі наймодавцеві.

Посилаючись на те, що відповідач не дотримався вимог п. 4.12 договору та в установлений п. 9.1 договору строк не повернув орендодавцеві орендоване майно за актом приймання - передачі за період з 13.07.2022 по 10.09.2025, позивач просить стягнути з відповідача неустойку, виходячи з розрахунку розміру подвійної орендної плати за користування орендованим майном за час прострочення його повернення у розмірі 630 954,81 грн.

Здійснюючи розрахунок неустойки, позивач зазначає, що орендна плата за липень 2022 року становила 8 300,84 грн.

Відповідно до п. 3.1. Договору орендна плата визначається на підставі незалежної оцінки і становить за базовий місяць розрахунку (місяць, на дату якого виконана незалежна оцінка - серпень 2019 року) 5000 грн (без врахування ПДВ, без врахування індексу інфляції).

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.

Однак, позивачем, при здійснені такого розрахунку, не було враховано положення статті 185, пункту 188.1 статті 188 ПК Податкового кодексу України (в редакції, яка діє з 01.01.2017, далі - ПК України), згідно яких, за загальним правилом неустойка не відноситься до бази оподаткування податком на додану вартість, тому на неустойку не може нараховуватися цей податок. Базовою ставкою орендної плати згідно пункту 3.1. Договору оренди є 5 000,00 грн., без урахування індексу інфляції та ПДВ. Тобто, орендна плата за липень 2022 року становила - 6 917,37 грн.

З урахуванням положень частин першої, другої статті 762 ЦК України та пункту 3.1 договору, орендна плата за користування майном створює додаткову вартість та має сплачуватися з урахуванням ПДВ. Однак, у випадку використання базової ставки орендної плати, як складової частини для розрахунку неустойки, податок на додану вартість не може включатися до складу базового платежу, оскільки відповідно до статті 185 ПК України штрафні санкції (неустойка, штраф) не є об`єктом оподаткування ПДВ. Аналогічні висновки, наведені у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 у справі № 916/1319/19, відповідно до яких при розрахунку розміру неустойки згідно з частиною 2 статті 785 ЦК за неповернення майна з оренди після припинення дії договору найму до її складу не включається податок на додану вартість, який мав би сплачуватися орендарем орендодавцю у випадку правомірного користування майном.

Такі висновки Верховного Суду ґрунтуються на тому, що застосування будь-яких заходів юридичної відповідальності за порушення господарських зобов`язань до юридичної особи не віднесено законодавцем до об`єктів оподаткування ПДВ. Основою для розрахунку ПДВ виступає додана вартість знов створена вартість підприємством за рахунок його власних факторів виробництва (землі, капіталу, робочої сили, підприємництва тощо). Додана вартість це різниця між вартістю продукції, яку випускає підприємство, та вартістю засобів виробництва, які ним використовуються; це вартість, яка додається в процесі виробництва товарів до вартості сировини, матеріалів, палива на кожній стадії руху товарів від виробника до споживача; це вартість послуги, яка надана юридичною особою до закупленої сировини та матеріалів своїми факторами виробництва; це чистий внесок фірми у створення товару.

Здійснивши власний розрахунок нарахування неустойки, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в сумі 525 795,93 грн.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача в частині посилання на виконання поставки 26.09.2024 позивачу орендованого майна - установки (яка складалась з установки Грохот ГІЛ-52 та конвейєра подачі дроблених матеріалів до нього), оскільки, як було зазначено вище, вони спростовуються матеріалами справи, а також вважає безпідставним посилання позивача на наявність у даному випадку форс-мажорних обставин, що засвідчені Торгово - промисловою палатою України та її регіональними органами, оскільки судом встановлено, що відповідач не звертався у встановленому порядку для отримання відповідного сертифіката та доказів зворотнього до суду не надав.

Відповідно до статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

В постановах Верховного Суду від 15.06.2018 у справі №915/531/17, від 26.05.2020 у справі №918/289/19, від 17.12.2020 у справі №913/785/17 зроблено висновок про те, що:

- статтею 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" визначено, що засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифікату про форс-мажорні обставини покладено на Торгово-промислову палату України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати;

- форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що такі обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання господарського зобов`язання;

- доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Отже, виходячи з наведених норм законодавства, висновків Верховного Суду та умов договору, підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України та уповноважених нею регіональних торгово-промислових палат.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не надав до справи доказів про форс-мажорні обставини, зокрема, відсутній сертифікат про форс-мажорні обставини, виданий у встановленому порядку.

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на таке, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог на суму 525 795,93 грн.

Судовий збір, в порядку ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача пропорційно сумі задоволених вимог.

Керуючись статтями 2, 3, 73-79, 86, 123, 129, 236-238, 241, 257 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Ушицький комбінат будівельних матеріалів» (11563, Житомирська область, Коростенський район, с. Гулянка, вул. Молодіжна, 18, ) на користь Дочірнього підприємства «Житомирський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (10011, м. Житомир, вул. Перемоги, 75, , р/р НОМЕР_3 , МФО 320478 АБ «Укргазбанк»:

- 525 795,93 грн неустойки;

- 6 309,55 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається ://court.gov.ua/fair/sud5007/.

Повне рішення складено: 06.01.26

Суддя Макаревич В.А.