ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року

м. Київ

cправа № 902/133/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кролевець О.А. - головуючий, Баранець О.М., Губенко Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.10.2025

(головуючий - Бучинська Г.Б., судді Маціщук А.В., Філіпова Т.Л.)

та ухвалу Господарського суду Вінницької області від 28.08.2025

(суддя - Тварковський А.А.)

у справі №902/133/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АМК АЛЬЯНС"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТ ДЕВЕЛОПМЕНТ"

про стягнення 6 013 204,68 грн,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

1. Рішенням Господарського суду Вінницької області 28.04.2020 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АМК АЛЬЯНС" (далі - ТОВ"АМК АЛЬЯНС", стягувач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТ ДЕВЕЛОПМЕНТ" (далі - ТОВ "ВТ ДЕВЕЛОПМЕНТ", боржник) про стягнення 6 013 204,68 грн.

2. На виконання вказаного рішення 02.08.2024 видано наказ.

3. 11.08.2025 в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" надійшла скарга ТОВ "ВТ ДЕВЕЛОПМЕНТ" вих. №б/н від 08.08.2025 (вх. канцелярії суду №01-34/8331/25 від 11.08.2025) на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича (далі - приватний виконавець) у виконавчому провадженні ВП №75900634 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Вінницької області від 02.08.2024 у справі № 902/133/24.

4. У скарзі боржник просить суд:

- зупинити проведення аукціону, призначеного на 01.09.2025 та реалізацію нежитлових приміщень холодильника-розподілювача літ. "Ж-2"; "Ж-1", розташованих за адресою: м. Львів, вулиця Апостола Д., буд.14, загальною площею (кв.м): 1758,3, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, через електронні торги (СЕТАМ) у виконавчому провадженні №75900634, на час судового розгляду даної скарги;

- визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича щодо оголошення аукціону та передачі на реалізацію нежитлових приміщень холодильника-розподілювача літ. "Ж-2"; "Ж-1", розташованих за адресою: м. Львів, вулиця Апостола Д., буд.14, загальною площею (кв.м): 1758,3, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, через електронні торги (СЕТАМ) у виконавчому провадженні №75900634 та зобов`язати приватного виконавця Білецького Ігоря Мироновича усунути порушення (поновити порушене право заявника);

- визнати неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича щодо призначення суб`єкта оціночної діяльності ФОП Семко Володимира Зіновійовича, щодо визначення вартості майна та використання звіту про оцінку майна, складеного 30.07.2025 року за його результатами, та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. від 23.07.2025 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні №75900634.

5. Боржник вважає неправомірними дії приватного виконавця щодо підготовки та проведення аукціону з реалізації майна у виконавчому провадженні, оскільки в межах кримінального провадження у справі № 757/17242/24-к було накладено арешт на майно боржника, із забороною користуватися та розпоряджатися таким майном.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

6. Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 28.08.2025, залишеною без змін постановою Північно - західного апеляційного господарського суду від 24.10.2025, скаргу ТОВ "ВТ ДЕВЕЛОПМЕНТ" на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. задоволено частково. Визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. щодо оголошення аукціону та передачі на реалізацію нежитлових приміщень холодильника-розподілювача літ. «Ж-2»; «Ж-1», розташованих за адресою: м. Львів, вулиця Апостола Д., буд.14, загальною площею (кв.м): 1758,3, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, через електронні торги (СЕТАМ) у виконавчому провадженні №75900634 та зобов`язано приватного виконавця Білецького Ігоря Мироновича усунути порушення (поновити порушене право заявника). В решті вимог скарги відмовлено.

7. Судові рішення мотивовано тим, що судами не встановлено будь-яких порушень під час призначення приватним виконавцем суб`єкта оціночної діяльності та винесення відповідної постанови, дотримання державним виконавцем 10-денного строку для визначення вартості майна боржника за взаємною згодою із стягувачем, використання державним виконавцем звіту оцінки майна та порядку його надсилання сторонам виконавчого провадження. Не встановлено судами також і порушення виконавцем порядку ознайомлення сторін виконавчого провадження зі звітом про оцінку майна. Однак, дії щодо передачі приватним виконавцем нерухомого майна для реалізації на електронні торги за наявності чинного арешту, накладеного в межах кримінального провадження, суперечать ухвалі слідчого судді, положенням статті 170 КПК України та нівелюють саме призначення арешту як забезпечувального заходу у кримінальному провадженні. Відтак вони не можуть вважатися правомірними, а тому скаргу у цій частині необхідно задовольнити.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення їх доводів

8. Не погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій, приватний виконавець, звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду в частині задоволення скарги на дії приватного виконавця та прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні скарги.

9. Скаржник вважає, що боржником не було наведено жодних доводів порушення його прав та обов`язків приватним виконавцем у межах виконавчого провадження, що відповідно до положень ст. 343 Господарського процесуального кодексу України, є самостійною підставою для відмови у задоволенні скарги. Таким чином, якщо державний виконавець або інша посадова особа державної виконавчої служби, приватний виконавець порушив встановлений порядок вчинення виконавчих дій, проте не порушив права скаржника (скаржник не обґрунтував, а суд не встановив порушення прав саме скаржника, а не будь-якої іншої особи), така скарга задоволенню не підлягає (подібний за змістом висновок викладено Верховним Судом у постановах від 26.09.2023 у справі №911/1840/21 та від 05.12.2018 у справі №904/7326/17). Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 22.04.2020 у справі №641/7824/18 та від 27.12.2024 у справі № 619/3051/17.

10. Частково задовольняючи скаргу судами не враховано правових висновків, викладених Верховним Судом у постанові від 13.02.2024 у справі № 910/11252/22, зокрема у постанові із справи № 910/11252/22 було встановлено, що арешт майна, накладений ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 25.06.2021 у справі №757/33892/21-к у рамках кримінального провадження від 02.06.2021 №0000886, не був вчинений в інтересах позивача та не стосувався його прав.

11. Судами не враховано, що згідно ухвали слідчого судді від 17.04.2024 у справі №757/17242/24-к. ТОВ "ВТ ДЕВЕЛОПМЕНТ" є боржником тобто зобов`язаною, а не управненою стороною. Ухвала про накладення арешту на яку покликається представник боржника, обмежує виключно права боржника, а не наділяє його новими перевагами.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

12. ТОВ "ВТ ДЕВЕЛОПМЕНТ" подало відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на безпідставність доводів та вимог касаційної скарги та водночас, вказуючи на обґрунтованість судових рішень у справі, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Позиція Верховного Суду

13. Касаційний господарський суд, здійснивши розгляд касаційної скарги у письмовому провадженні, обговоривши доводи, наведені скаржником у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, надану господарськими судами попередніх інстанцій юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши дотримання судами норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

14. Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

15. Як вбачається з доводів касаційної скарги, приватний виконавець оскаржує судові рішення у справі в частині задоволення скарги на дії приватного виконавця щодо оголошення аукціону та передачі на реалізацію нежитлових приміщень, отже, з урахуванням положень ст. 300 ГПК України, судові рішення в іншій частині касаційним судом не переглядаються.

16. За приписами ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

17. Статтею 18 ГПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

18. Відповідно до ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

19. Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

20. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

21. Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

22. Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

23. Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон України № 1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

24. Статтею 10 Закон України № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

25. Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

26. Положеннями статті 18 Закону України № 1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

27. З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання.

28. Відповідно до частини першої статті 10 Закону України № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень, зокрема є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

29. Відповідно до частин першої та другої статті 48 Закону України № 1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

30. Частиною п`ятою статті 48 Закону України № 1404-VIII визначено, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

31. Відповідно до частини першої статті 50 Закону України № 1404-VIII звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

32. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 50 Закону України № 1404-VIII у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності/спеціальному майновому праві, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності/спеціальному майновому праві об`єкта нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку.

33. Розглядаючи скаргу приватного виконавця судами встановлено, що:

- 28.04.2024 Господарським судом Вінницької області ухвалено рішення у справі №902/133/24 за позовом ТОВ "АМК АЛЬЯНС" (стягувач) до ТОВ "ВТ ДЕВЕЛОПМЕНТ" (боржник) про стягнення 6 013 204,68 грн, відповідно до якого позов задоволено повністю;

- 02.08.2024 на виконання вказаного рішення видано наказ, який скеровано стягувачу;

- постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. від 23.08.2024 відкрито виконавче провадження №75900634 з виконання наказу Господарського суду Вінницької області від 02.08.2024;

- відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. від 28.08.2024 на усе майно ТОВ "ВТ Девелопмент" накладено арешт;

- 23.07.2025 постановою приватного виконавця Білецького І.М. від 23.07.2025 у виконавчому провадженні призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання фізичну особу-підприємця Семка Володимира Зіновійовича;

- згідно із висновком про вартість майна, який міститься у автоматизованій системі виконавчого провадження №75900634 (ідентифікатор доступу 59Е86Е099ВВ3), ринкова вартість нежитлової будівлі приміщень холодильника-розподілювача літ. "Ж-2", "Ж-1", загальною площею 1758,3 кв.м, що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Апостола Данила, 14, становить 25 616 700 грн;

- в матеріалах скарги наявна ухвала Печерського районного суду м. Києва від 17.04.2024 у кримінальному провадженні № 757/17242/24-к, відповідно до якої накладено арешти на майно із забороною користування та розпорядження, а саме на: - будівлю, позначену в плані літерою "А-4", нежитлова будівля, розташована за адресою: Львівська обл., м. Львів, вулиця Героїв УПА, будинок 72 , загальна площа (кв.м): 3119,6, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, належна на праві власності ТОВ "ВТ Девелопмент" (код 43413041), - земельну ділянку, кадастровий номер: :06:002:0061, площа (га): 0,1538, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, належна на праві власності ТОВ "ВТ Девелопмент" (код 43413041), - нежитлові приміщення холодильника-розподілювача літ. "Ж-2"; "Ж-1", розташовані за адресою: м. Львів, вулиця Апостола Д., будинок 14 , загальна площа (кв.м): 1758,3, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, належна на праві власності ТОВ "ВТ Девелопмент" (код 43413041), - будівлі та споруди майнового комплексу, розташовані за адресою: Львівська обл., Львівський р., с. Муроване, вулиця Тецівська, будинок 17, загальна площа (кв.м): 5668,9, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060, належна на праві власності ТОВ "ПЕРСПЕКТИВА "МІСТО БУД" (код 41654425).

- арешт, як запис про обтяження станом на час розгляду скарги, відображено у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (Інформацію з Реєстру отримано місцевим судом 27.08.2025 року).

34. Відповідно до частини першої статті 170 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

35. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

36. Частиною першою статті 174 КПК України визначено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження.

37. Згідно із статтею 533 КПК України вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

38. Отже, арешт, накладений в межах кримінальної справи, є заходом забезпечення кримінального провадження, застосованим згідно з нормами КПК України і його скасування відбувається в порядку, визначеному статтею 174 КПК України.

39. Судами встановлено, що матеріали справи не містять доказів звернення приватного виконавця або стягувача до слідчого судді з клопотанням про зняття арешту зі спірного майна та відповідне виключення майна з-під арешту. Отже, накладений в межах кримінального провадження арешт на майно боржника є в будь-якому випадку перешкодою для реалізації такого майна, в тому числі шляхом проведення аукціону.

40. Крім того судами обґрунтовано зазначено, що наявність арешту та заборони відчуження майна боржника ТОВ "ВТ ДЕВЕЛОПМЕНТ", який було накладено ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 17.04.2024 у справі №757/17242/24-к застосований раніше, ніж арешт приватного виконавця Білецького І.М. у виконавчому провадженні (28.08.2024) на користь стягувача ТОВ "АМК АЛЬЯНС", що свідчить про незаконність дій приватного виконавця щодо реалізації нерухомого майна.

41. Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постанові від 09.02.2024 у справі №902/1126/22.

42. Касаційний суд зауважує, що судами правомірно враховано правові висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 923/971/19 та від 23.10.2019 у справі № 922/3537/17, згідно якої продаж майна боржника з публічних торгів у виконавчому провадженні за наявності чинного його обтяження арештом у кримінальній справі може бути підставою недійсності правочину з відчуження такого майна чи визнання незаконними дій державного виконавця у виконавчому провадженні, якщо таке обтяження має вищий пріоритет, порівняно з пріоритетом іпотеки та арешту нерухомого майна, що накладений виконавцем у межах виконавчого провадження.

43. За змістом ст. 343 ГПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

44. При цьому касаційний суд зауважує, що господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов`язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов`язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

45. Отже, за результатами розгляду скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу державної виконавчої служби/приватного виконавця незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов`язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

46. Аналогічні висновки, викладено у постановах Верховного Суду від 17.01.2025 - № 906/400/22, від 18.05.2022 - № 910/21454/17.

47. З урахуванням вищезазначеного касаційний суд вважає обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій про наявність підстав для часткового задоволення скарги боржника на дії приватного виконавця щодо оголошення аукціону та передачі на реалізацію нежитлових приміщень на які звернуто стягнення.

48. Касаційним судом відхиляються доводи скарги про те, що судами не зазначено яким чином дії приватного виконавця порушують права боржника. Так, зважаючи на положення Закону України № 1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. До того ж, у цьому реалізується "правомірна поведінка" державного виконавця (такий висновок, викладено у постанові Верховного Суду від 23.06.2025 у справі № 922/3840/21).

49. Судом відхиляються доводи касаційної скарги про неврахування судами правового висновку, викладеного Верховним Судом у постанові від 13.02.2024 у справі № 910/11252/22. Так, у справі № 910/11252/22 предметом спору є вимоги про визнання недійсним електронних торгів з реалізації арештованого майна об`єкту незавершеного будівництва проведених ДП "Сетам", визнання недійсним протоколу проведення електронного аукціону по лоту, зобов`язання ДП "Сетам" повернути позивачу гарантійний внесок. Судами у позові відмовлено з посиланням на те, що позивач не довів порушення його суб`єктивного права, яке може бути відновлено шляхом визнання електронних торгів недійсними, зокрема, суд зазначив, що на час подання приватним виконавцем заявки на реалізацію арештованого майна у відповідному Державному реєстрі були відсутні відомості про обтяження об`єкта незавершеного будівництва, чого позивач не спростував належними доказами, як і не довів, що на момент подання заявки та/або проведення аукціону об`єкт незавершеного будівництва перебував під арештом, що свідчить про недоведеність обставин проведення спірних торгів з порушенням Порядку № 2831/5. Касаційний суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій з урахуванням мотивів викладених у постанові касаційного суду, зокрема, що продаж майна на публічних торгах є правочином, то оскаржити останній можна за певних умов (зокрема, у разі ефективності такого способу захисту для позивача), а не протокол як документ, який засвідчує вчинення цього правочину. Таким чином, вимога ТОВ «ФК Інвест» про визнання недійсними протоколу публічних торгів є неналежним і неефективним способом захисту, про що вірно вказав суд апеляційної інстанції у справі, яка розглядається.

50. Отже, правовідносини у справі № 910/11252/22 не є подібними до правовідносин у справі , що розглядається Судом.

51. Таким чином, суди зробили обґрунтований висновок про наявність підстав для часткового задоволення скарги ТОВ "ВТ ДЕВЕЛОПМЕНТ" на дії приватного виконавця та визнали неправомірними дії приватного виконавця щодо оголошення аукціону та передачі на реалізацію нежитлових приміщень, через електронні торги (СЕТАМ) у виконавчому провадженні №75900634 та зобов`язали приватного виконавця Білецького І.М. усунути порушення (поновити порушене право заявника), в решті вимог скарги відмовили.

52. Згідно зі статтею 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

53. Суд зазначає, що переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію "суду права", а не "факту", отже, відповідно до статті 300 ГПК України перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи.

54. Враховуючи наведені положення законодавства та обставини, встановлені судами, зважаючи на межі перегляду справи судом касаційної інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, колегія суддів зазначає, що судові рішення у справі прийнято із додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування судових рішень, отже, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

55. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

56. У частині 1 статті 309 ГПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

57. Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах доводів, наведених у касаційній скарзі, зазначає, що касаційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича необхідно залишити без задоволення, а постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.10.2025 та ухвалу Господарського суду Вінницької області від 28.08.2025 у справі №902/133/24 залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича залишити без задоволення.

2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.10.2025 та ухвалу Господарського суду Вінницької області від 28.08.2025 у справі №902/133/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. А. Кролевець

Судді О.М. Баранець

Н.М. Губенко