ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову в ухваленні додаткового рішення

"12" січня 2026 р. Справа № 910/7401/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Корсака В.А.

Шапрана В.В.

розглянувши у письмовому провадженні заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.09.2025 про закриття провадження у справі

у справі № 910/7401/25 (суддя Турчин С.О.)

за позовом ОСОБА_2

до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРБУДІНЖИНИРИНГ"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1

про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (надалі - позивач; ОСОБА_3 ; апелянт; скаржник) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРБУДІНЖИНИРИНГ" (надалі - відповідач; ТОВ "УКРБУДІНЖИНИРИНГ"; Товариство) про:

- визнання неправомірною бездіяльності відповідача щодо невиключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформації про ОСОБА_2 як про особу, що має право вчиняти дії від імені Товариства без довіреності;

- зобов`язання суб`єкта державної реєстрації, що виконуватиме рішення Господарського суду міста Києва по справі, внести зміни до відомостей про відповідача, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в розділі "Відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи" шляхом виключення відомостей про ОСОБА_2 як особи, що має право вчиняти дії від імені товариства без довіреності.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 17.06.2025 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 910/7401/25.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.08.2025 залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 (в подальшому - третя особа; ОСОБА_1 ; заявник).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2025 закрито провадження у справі № 910/7401/25.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_2 звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.09.2025 у справі № 910/7401/25 про закриття провадження у справі та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.10.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.09.2025 про закриття провадження у справі № 910/7401/25 - залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.09.2025 у справі № 910/7401/25 про закриття провадження - залишено без змін.

На адресу Північного апеляційного господарського суду від представника ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі. У заяві представник третьої особи просить прийняти додаткове судове рішення, яким стягнути з позивача та користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу обумовлені апеляційним переглядом справи на підставі акта прийму-передачі наданих послуг від 20 жовтня 2025 року на суму гонорару 3 375,00 грн та квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 21 від 21.10.2025 про оплату цього гонорару в розмірі 3 375,00 грн. В обґрунтування заяви третя особа акцентує, що наявність необґрунтованих дій з боку позивача та не пов`язуються з претензіями до позовної заяви. Не стверджує, що позивач зловживав правом звернення до суду, неправомірно діяв та не просить апеляційний суд встановити, що спір виник внаслідок необґрунтованих дій позивача оскільки справа по суті не розглянута.

Водночас, третя особа вважає необґрунтованими дії позивача з тих підстав, що він не сприяв правильному та швидкому вирішенню спору оскільки: не надав належні копії сторінок своєї трудової книжки, які б свідчили про його призначення на посаду фінансового директора; маючи інформацію про те, що відповідач не має колегіального виконавчого органу, стверджував про існування корпоративних відносин не внаслідок помилки, а в особі адвоката наполягав на тому, що позивач є членом такого колегіального виконавчого органу який ніколи не створювався, що мало суттєве значення для вирішення питання підсудності справи відповідному суду; не заявив, які докази не може подати на стадії звернення з позовом та клопотання про витребування доказів в порядку ст. 81 ГПК України не заявляв, тільки на стадії апеляційного перегляду справи подав посадову інструкцію фінансового директора яка не містить посадових обов`язків з якими пов`язані предмет та підстава позову; на підтвердження обґрунтованості апеляційної скарги подав у справу докази отримання посадової інструкції фінансового директора, в яких відсутні відомості про дійсний зміст кур`єрського відправлення.

Заявник вважає, що закриття судом провадження не нівелює наслідків отримання третьою особою правової допомоги адвоката, яка потребує оплати.

Згідно протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному складу суду від 21.10.2025, заява у справі № 910/7401/25 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Шапран В.В., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2025 прийнято до розгляду заяву представника ОСОБА_1 щодо ухвалення додаткового рішення у справі № 910/7401/25 та постановлено здійснювати її розгляд без повідомлення учасників справи. Запропоновано представникам ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРБУДІНЖИНИРИНГ" надати письмові пояснення щодо заяви про ухвалення додаткового рішення.

Про апеляційний розгляд заяви представника третьої особи про ухвалення додаткового рішення учасники справи повідомлялись належним чином, що підтверджується: наявними в матеріалах справи довідками від 30.10.2025 про доставку електронного документа до електронних кабінетів позивача, відповідача та представника третьої особи; поштовим повідомленням № R00 про відправку на адресу третьої особи ухвали Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2025.

Позивачем подано до суду апеляційної інстанції заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких ОСОБА_3 вказала, що право на відшкодування судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, надано виключно відповідачу. Також позивач зауважив, що додаткове рішення про відшкодування суми витрат на професійну правничу допомогу може бути ухвалено лише після розгляду спору по суті. У разі ж закриття провадження у справі вимоги про компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, можуть бути заявлені лише у випадку необґрунтованих дій позивача: у випадку зловживання процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій позивача. На підставі зазначеного позивач висновується, що звертаючись з апеляційною скаргою до Північного апеляційного господарського суду та при розгляді даної справи в апеляційній інстанції він повністю дотримувався наданих ГПК України процесуальних прав та не допустив жодних необґрунтованих дій, передбачених ч. 5 ст. 129 ГПК України, як то: затягування розгляду справи, зокрема шляхом подання явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставного твердження або заперечення певних обставин, які мають значення для справи, безпідставного завищення позивачем позовних вимог тощо.

Окремо позивач наголосив, що судом першої інстанції у цій справі прийнято ухвалу про закриття провадження, враховуючи, що жодна з позовних вимог не заявлена до третьої особи, не зачіпає та не порушує законних прав та інтересів останньої, то, як вважає ОСОБА_2 , третьою особою не доведено необхідність (неминучість) понесення нею витрат з надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції.

В свою чергу, письмових пояснень на відповідну заяву третьої особи від відповідача на адресу Північного апеляційного господарського суду не надходило.

За змістом статті 244 ГПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши докази, що долучені до матеріалів заяви про прийняття додаткового судового рішення, судова колегія дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої - третьої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах рівності та змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини «Гурепка проти України № 2» наголошено, що принцип рівності сторін - один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, за змістом якого кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Колегія суддів зазначає, що судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (аналогічний висновок міститься у п. 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц).

В силу ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Згідно ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 129 ГПК України визначений порядок розподілу судових витрат.

Так, відповідно до частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У свою чергу, оскільки провадження у справі № 910/7401/25 ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2025 було закрито, розподіл судових витрат у даному випадку регулюється приписами статті 130 ГПК України «Розподіл витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду».

Частиною 5 статті 130 ГПК України встановлено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

З огляду на те, що приписами статті 130 ГПК України право на відшкодування судових витрат, у тому числі й витрат на оплату професійної правової допомоги, надане виключно сторонам спору, тобто позивачу та відповідачу, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви третьої особи про відшкодування за рахунок позивача понесених нею витрат на професійну правничу допомогу.

Окремо судова колегія зазначає, що ОСОБА_1 не спростував тієї обставини, що звернення ОСОБА_2 до місцевого господарського суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, і є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову; подання ОСОБА_2 позову до суду та подальше закриття провадження у справі з підстав не підвідомчості спору між сторонами господарському суду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України не є свідченням необґрунтованості дій позивача; матеріали справи не містять доказів того, що позивачем було штучно ініційовано дане судове провадження.

Колегія суддів також зазначає, що сам факт подання відповідного позову в цій справі з урахуванням вищенаведеного не є необґрунтованими діями, оскільки це диспозитивне право ОСОБА_2 , передбачене нормами господарського процесуального законодавства, яке не містить обмежень в його реалізації.

Окрім того, в межах розгляду справи № 910/7401/25 судом першої інстанції не встановлено недобросовісність дій позивача в розумінні статті 43 ГПК України, а ухвала Господарського суду міста Києва від 10.09.2025 у справі № 910/7401/25 про закриття провадження не містить висновків суду про зловживання стороною наданими їй процесуальним законодавством правами.

Також суд апеляційної інстанції акцентує, що не є необґрунтованими діями позивача або зловживання правами факт подання останнім апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.09.2025 у справі № 910/7401/25, як і користування ОСОБА_2 наданими їй ГПК України процесуальними правами під час апеляційного перегляду справи, оскільки право на це гарантується чинним законодавством України.

За ч.ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.07.2023 у справі № 911/3312/21 зазначила, що при компенсації витрат на професійну правничу допомогу відповідача у справі за рахунок позивача із застосуванням частини 5 статті 130 ГПК України має бути встановлена необґрунтованість дій позивача, пов`язаних з розглядом справи, та необхідність понесення витрат відповідачем з надання правничої допомоги в ініційованій позивачем справі.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

З урахуванням вище наведеного судова колегія вважає, що відсутніми є правові підстави для ухвалення додаткової постанови за заявою третьої особи про ухвалення додаткового рішення у справі, що розглядається.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 244 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.09.2025 у справі № 910/7401/25 про закриття провадження у справі - відмовити.

2. Справу № 910/7401/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до статей 287-289 ГПК України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді В.А. Корсак

В.В. Шапран