ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

16 січня 2026 року м. ХарківСправа № 922/4386/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Імекс Макс» (вх. № 957 від 13.01.2026) про відвід судді Юрченко В.С. від розгляду справи

за позовом Приватного підприємства «МВП Логістик» (Україна, 45200, Волинська область, Луцький район, місто Ківерці, вулиця Калинова, будинок 9, )
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Імекс Макс» (Україна, 61072, Харківська область, місто Харків, проспект Науки, будинок 54, )
про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Харківської області через систему "Електронний Суд" надійшов позов Приватного підприємства "МВП Логістик" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Імекс Макс" про стягнення заборгованості на підставі договору - заявки № 310125/01 від 31.01.2025 у сумі 173 080,00 гривень. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа № 922/4386/25 була передана на розгляд судді Юрченко В.С.

13.01.2026 Товариством з обмеженою відповідальністю «Імекс Макс» в особі представника (директора) було подано через систему "Електронний Суд" заяву (вх.№ 957) про відвід судді Юрченко В.С. від розгляду справи.

13.01.2026 заява (вх. № 957) була передана судді Юрченко В.С. та невідкладно розглянута, про що судом 13.01.2026 постановлено ухвалу якою визнано заявлений Товариством з обмеженою відповідальністю «Імекс Макс» відвід судді Юрченко В.С. (вх. № 957 від 13.01.2026) від розгляду справи за позовом: Приватного підприємства «МВП Логістик» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Імекс Макс» про стягнення грошових коштів - необґрунтованим. Крім того, постановлено передати заяву про відвід судді Юрченко В.С. (вх. № 957 від 13.01.2026) на розгляд іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, якого буде визначено у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.01.2026, для розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Імекс Макс» (вх. № 957 від 13.01.2026) про відвід судді від розгляду справи у справі № 922/4386/25 визначено суддю Рильову В.В.

В обґрунтування заяви відповідач вказує на процесуальні дії судді Юрченко В.С. при постановленні ухвали від 09.01.2026, що вказує на упередженість та залежність судді.

В заяві відповідач зазначає, що ухвалою господарського суду Харківської області від 09.01.26 судом у складі судді Юрченко В.С. визнано поважними причини пропуску строку на подання нових доказів, клопотання про поновлення строку задоволено та прийнято до розглядунові докази, подані позивачем з посиланням як на підставу поновлення таких строків на подання додаткових доказів на заперечення відповідачем позовних вимог у відзиві. При цьому, ТОВ "Імекс Макс" вказує на те, що заперечення позовних вимог у відзиві - є його правом, внаслідок реалізації якого не може ставитися можливість відновлення судом процесуальних строків на подання позивачем додаткових доказів, оскільки ст. 80 ГПК України надає позивачу таке право виключно разом з позовною заявою.

Крім того, відповідач у заяві вказує, що суду було відомо, з клопотання позивача про поновлення строку на подання доказу, що у позивача відсутній оригінал договору заявки № 310125/01 від 31.01.2025, таким чином, суд був достеменно обізнаний, що позивач звернувся з позовною заявою, в якій навмисно ввів суд в оману, щодо наявності у позивача оригіналів, доказів доданих ним до позовної заяви, що свідчить про недобросовісність позивача та його суперечливу процесуальну поведінку.

У заяві Відповідач наголошує, що суд приймаючи ухвалу від 09.01.2026, не встановив жодних обставин, які мали непереборну силу та не залежали від волі позивача, які б завадили позивачу подати "додаткові докази" разом з позовною заявою, тим більше, що позивач обґрунтовував вимоги договором заявкою №310125/01 від 31.01.2025, а звернувся з позовом у грудні 2025 року тобто майже через рік, що свідчить про достатність у позивача часу для підготовки та збору усіх доказів, якими позивач вважав за необхідно обґрунтувати свої позовні вимоги.

За твердженням заявника, позивач обґрунтовував поновлення строку на подання додаткових доказів, майже через місяць після подання позовної заяви, знаючи, що відповідачем вже було подано відзив, у якому він заперечував щодо задоволення позовних вимог позивача, а також поставив під сумнів відповідність оригіналу поданої позивачем копії договору - заявки № 310125/01 від 31.01.2025.

Відповідач у заяві стверджує, що для суду та позивача мало бути очевидним, що відповідач може заперечувати позовні вимоги, у тому числі предмет - суму позову, та підстави, факти, докази, якими позивач обґрунтував свій позов, оскільки це дискреційне імперативне право відповідача, надане йому процесуальним законом, та саме в забезпеченні судом належної реалізацію цього права полягає завдання господарського судочинства та обов`язок суду.

Тим не меньш, відповідач у заяві зазначає, що у разі якщо суд приймає додаткові докази від позивача, після подання відповідачем відзиву, то це фактично позбавляє відповідача права на справедливий суд, доступу до правосуддя та порушує принципи господарського судочинства, зокрема, але не виключно верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність, оскільки ГПК України (процесуальний закон) не передбачено право відповідача на подачу повторного (другого) відзиву, а значить відповідач фактично позбавлений можливості ефективно захистити свої права з урахуванням додаткових доказів наданих позивачем та прийнятих судом після подання відповідачем до суду відзиву на позовну заяву позивача.

Такі обставини, на думку заявника -ТОВ "Імекс Макс" , викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді Юрченко В.С., можливості забезпечення нею принципів рівності та змагальності сторін у господарському процесі при розгляді цієї справи.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Імекс Макс» (вх. № 957 від 13.01.2026) про відвід судді Юрченко В.С. від розгляду справи , суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За приписами статті 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Таким чином, відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра судді (колегії суддів) господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Господарський процесуальний кодекс України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Разом з тим, не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Газета "Україна-центр" проти України" від 15.10.2010, для забезпечення існування неупередженості суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини необхідно виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо безсторонності суду.

Отже, при вирішенні питання про відвід судді (складу суду) необхідно перевірити додержання як об`єктивного, так і суб`єктивного критеріїв безсторонності суду, а саме для розгляду конкретної справи (об`єктивний критерій) у встановлений законом спосіб, та надати оцінку доводам заявника на предмет недодержання вимог щодо особистої безсторонності суду (суб`єктивний критерій). При цьому, істинність твердження про упередженість та/чи небезсторонність судді має бути доведена, адже суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Таким чином, з приводу суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості судді для відводу його від справи, оскільки існує презумпція неупередженості судді. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей стосовно однієї зі сторін у справі.

Реалізації цих гарантій слугує запровадження в національному законодавстві процедур, що забезпечують безсторонність судового розгляду. Такими є, зокрема, встановлені статтею 35 Господарського процесуального кодексу України підстави для відводу (самовідводу) судді та заборона повторної участі судді в розгляді справи (стаття 36 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 35 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу, а саме: 1) суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження в справі; 2) суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній рішення; 3) суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанцій, а також у новому розгляді справи після скасування постанови суду апеляційної інстанції; 4) суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови суду касаційної інстанції; 5) суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі; 6) суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

За приписами частин 2, 3 статті 38 Господарського процесуального кодексу України з підстав, визначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим.

Частиною 7 статті 39 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Щодо досліджуваної справи та заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Імекс Макс» (вх. № 957 від 13.01.2026) про відвід судді від розгляду справи, вбачається, що підставою для відводу від розгляду даної справи заявник вважає, що суддею порушено порядок розгляду справи, а саме судом прийнято додаткові докази від позивача, після подання відповідачем відзиву, а це на думку заявника фактично позбавляє відповідача права на справедливий суд, доступ до правосуддя та порушує принципи господарського судочинства, зокрема, але не виключно верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність, оскільки ГПК України (процесуальний закон) не передбачено право відповідача на подачу повторного (другого) відзиву, а значить відповідач фактично позбавлений можливості ефективно захистити свої права з урахуванням додаткових доказів наданих позивачем та прийнятих судом після подання відповідачем до суду відзиву на позовну заяву позивача. Такі обставини, на думку заявника, викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді Юрченко В.С., можливості забезпечення нею принципів рівності та змагальності сторін у господарському процесі при розгляді цієї справи.

Приймаючи до уваги вищенаведене, вбачається, що викладені Товариством з обмеженою відповідальністю «Імекс Макс» обставини стосуються саме процесуальних дій судді та прийнятих нею під час рогляду справи рішень з процесуальних питань, а відтак не можуть бути підставою для відводу судді від розгляду даної справи у розумінні наведених приписів частини четвертої статті 35 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не є належним і вмотивованим підтвердженням існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності суддів під час розгляду даної справи, у зв`язку із чим господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, який ґрунтується на власних припущеннях заявника щодо упередженості судді.

Суд оцінює заяву про відвід, як незгоду сторони з процесуальними рішеннями судді, що суперечить приписам ч. 4 ст. 35 ГПК України та не може бути підставою для відводу в силу прямої вказівки у процесуальному законі.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності згідно з пунутом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (п. 49 рішення у справі "Білуха проти України" від 09.11.2006 року).

У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. При оцінці об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (п.п. 29, 31 рішення Європейського суду з прав людини "Газета "Україна-центр" проти України" від 15.07.2010).

Таким чином, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Імекс Макс» (вх. № 957 від 13.01.2026) про відвід судді Юрченко В.С від розгляду справи № 922/4386/25, суд дійшов висновку, що у даній справі відсутні підстави стверджувати, що суддя, яка розглядає дану справу проявила особисту упередженість, а наведені заявником доводи ґрунтуються на власних припущеннях, незгоду з прийнятими суддею Юрченко В.С. під час розгляду справи з процесуальних питань у справі №922/4386/25, неправильному тлумаченні норм права та не можуть у розумінні міжнародних актів, ратифікованих Україною, а також національного законодавства, Господарського процесуального кодексу України бути підставою для відводу судді.

У зв`язку із цим, заява про відвід судді у складі: головуючого судді Юрченко В.С. від розгляду справи №922/4386/25 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись статтями 35, 38, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Імекс Макс» (вх. № 957 від 13.01.2026) про відвід судді Юрченко В.С. від розгляду справи № 922/4386/25 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 16 січня 2026 року

СуддяВ.В. Рильова

Справа №922/4386/25