ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2026 р. Справа № 907/888/25

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

Скрипчук О.С.

секретар судового засідання Хом`як Х.А.

розглянув апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», м. Київ в особі філії «Карпатський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України»

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 21.10.2025 (повне рішення складено 27.11.2025, суддя Л.І. Пригара)

у справі № 907/888/25

за позовом Фізичної особи-підприємця Деяк Наталії Володимирівни, м. Хуст Закарпатської області

до відповідача Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», м. Київ в особі філії «Карпатський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», м. Ужгород Закарпатської області

про стягнення 982 744,43 грн, в тому числі: 764 715,68 грн заборгованості за договором про надання послуг по виготовленню технічної документації із землеустрою № 108 від 08.12.2022, 61 539,43 грн пені, 122 314,75 грн інфляційних нарахувань та 34 174,57 грн 3% річних

За участю представників (в режимі відеоконференції):

від позивача Плешинець М.В.

від відповідача Ігнатенко С.С.

Господарський суд Закарпатської області в рішенні від 21.10.2025 у справі № 907/888/25 ухвалив: - задоволити повністю позов Фізичної особи-підприємця (далі ФОП) Деяк Наталії Володимирівни; - стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» 982 744,43 грн, в тому числі: 764 715,68 заборгованості за договором про надання послуг по виготовленню технічної документації із землеустрою № 108 від 08.12.2022, 61 539,43 грн пені, 122 314,75 інфляційних нарахувань, 34 174,57 грн 3% річних, а також 14 741,17 грн судового збору.

Не погодившись із ухваленим рішенням місцевого господарського суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області від 21.10.2025 у справі № 907/888/25, прийняти нове судове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні вимог ФОП Деяк Наталії Володимирівни, стягнути із позивача на користь апелянта судові витрати у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Західного апеляційного господарського суду від 04.12.2025, склад колегії по розгляду справи № 907/888/25 визначено: головуюча суддя Орищин Г. В., судді Галушко Н. А., Скрипчук О.С.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 09.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», поданою на рішення Господарського суду Закарпатської області від 21.10.2025 у справі № 907/888/25.

30.12.2025 на адресу Західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 907/888/25.

При ухваленні оскаржуваного рішення місцевий господарський суд виходив з того, що сторони уклали договір про надання послуг із виготовлення технічної документації із землеустрою, а правонаступник попереднього замовника юридично став стороною договору. Судом встановлено наявність заборгованості відповідача за виконані послуги у розмірі 764 715,68 грн, підтвердженої підписаними актами приймання-передачі робіт, відсутність доказів її повної сплати та враховано, що відсутність рахунків-фактур не звільняє відповідача від обов`язку сплатити вартість робіт, оскільки первинним документом для розрахунків є підписаний акт виконаних робіт.

Місцевим судом також визначено, що порушення зобов`язання відповідачем спричинило правомірне нарахування пені у сумі 61 539,43 грн та інфляційних нарахувань у розмірі 122 314,75 грн і 3% річних у сумі 34 174,57 грн.

Щодо клопотань відповідача про зменшення пені та процентів, місцевий суд зазначив, що право на зменшення пені є факультативним і застосовується лише за наявності обставин, які підтверджують надмірність санкцій. У справі такі обставини не підтверджені доказами, а пеня, що нарахована, не перевищує 8% від основного боргу, що є співмірним з таким. Крім того, мінімальний розмір процентів річних та інфляційних нарахувань законодавчо встановлений і зменшенню не підлягає.

Відповідач не погодився з ухваленим рішенням місцевого господарського суду та оскаржив його в апеляційному порядку, зазначивши, що суд першої інстанції не врахував умови договору № 108 від 08.12.2022, відповідно до яких розрахунки за надані послуги здійснюються виключно на підставі виставлених рахунків-фактур та підписаних актів виконаних робіт; позивачем не доведено факту виставлення рахунків для здійснення авансових платежів, що, на думку апелянта, унеможливлює нарахування пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних на суми таких платежів, починаючи з 22.12.2022.

Крім того, заперечує висновок місцевого суду щодо відсутності підстав для зменшення розміру штрафних санкцій і процентів річних, оскільки відповідні нарахування здійснено на авансові платежі, несплата яких була зумовлена ненаданням рахунків, а матеріали справи не підтверджують наявності у позивача реальних збитків. Також, на переконання відповідача, судом першої інстанції не надано належної оцінки складному фінансовому стану правонаступника замовника філії «Карпатський лісовий офіс», яка перебуває в умовах значного фінансового навантаження у зв`язку з численними судовими спорами, що є додатковою підставою для зменшення розміру санкцій.

З огляду на викладене, відповідач вважає оскаржуване рішення таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, і просить його скасувати з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Скориставшись своїм правом, наданим ст. 263 ГПК України, ФОП Деяк Наталією Володимирівною подано відзив на апеляційну скаргу, в якому висловлено свої заперечення на доводи апелянта.

Зокрема, вважає, що твердження апелянта про те, що прострочення виконання грошового зобов`язання не настало у зв`язку з невиставленням рахунків-фактур, не відповідає обставинам справи та нормам чинного законодавства. Рахунок-фактура має виключно інформаційний характер, не є первинним документом та не впливає на момент виникнення обов`язку з оплати фактично наданих і прийнятих послуг; відсутність рахунку не є відкладальною умовою та не звільняє відповідача від обов`язку здійснити оплату, оскільки підставою для розрахунків є підписані сторонами акти приймання-передачі виконаних робіт, у яких містяться всі необхідні платіжні реквізити; невиставлення рахунку не пов`язується з початком перебігу строку виконання грошового зобов`язання і не впливає на факт прострочення його виконання.

Щодо вимог апелянта про зменшення розміру штрафних санкцій, пені та процентів річних, позивач вважає, що апелянтом не надано належних і допустимих доказів, які б свідчили про поважні причини невиконання зобов`язань, відсутність його вини або непропорційність заявлених санкцій наслідкам порушення; посилання на складний фінансовий стан та наявність інших судових спорів саме по собі не звільняє боржника від відповідальності та не є підставою для зменшення санкцій.

Крім того, скаржник наголошує, що 3% річних є законодавчо встановленим мінімальним розміром відповідальності боржника та зменшенню не підлягають, тоді як інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнових прав кредитора, у зв`язку з чим, також не можуть бути зменшені.

З огляду на викладене, позивач вважає, що рішення місцевого господарського суду є законним, обґрунтованим та ухваленим з повним і всебічним з`ясуванням обставин справи, відтак, підстави для його скасування або зміни відсутні.

Процесуальний хід розгляду апеляційної скарги відображено у відповідних ухвалах Західного апеляційного господарського суду.

В судове засідання в режимі відеоконференції з`явились представники сторін, які підтримали свої доводи та заперечення, викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази в сукупності з апеляційною скаргою та відзивом на неї, судова колегія встановила наступне:

08.12.2022 між Фізичною особою підприємцем Деяк Наталією Володимирівною (за договором виконавець) та Державним підприємством «Свалявське лісове господарство» (за договором замовник) укладено договір про надання послуг по виготовленню технічної документації із землеустрою № 108.

Відповідно до умов вказаного договору, виконавець зобов`язувався виготовити з дотриманням вимог законодавства технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) загальною орієнтовною площею 4620 га для ведення лісового господарства та пов`язаних з ним послуг, які знаходяться: за межами населених пунктів на території Мукачівського району Закарпатської області, а замовник прийняти та оплатити виконані роботи (п.1.1). Технічні, економічні та інші вимоги до матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) викладені у завданні на складання технічної документації із землеустрою, що є невід`ємною частиною договору (додаток 1) (п.1.2). Етапи та строки виконання робіт визначаються погодженим сторонами календарним планом виконання робіт (додаток 2) (п.1.3). Вартість робіт визначається згідно з протоколом погодження договірної ціни на виконання робіт (додаток 3) (п.2.1). Загальна вартість робіт за цим договором становить 970 200 грн з розрахунку 210 грн за 1 гектар площі (п.2.2). Розрахунки за надані послуги здійснюються в кілька етапів на підставі виставленого рахунку-фактури та актів здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг), що підписуються сторонами (п.2.3). Протягом 10-ти робочих днів після укладення договору замовник сплачує виконавцю 40% від вартості робіт, визначеної протоколом погодження договірної ціни (п.2.4). Протягом 10-ти робочих днів після виготовлення та представлення замовнику розробленої технічної документації із землеустрою замовник сплачує виконавцю 40% від вартості робіт, визначеної протоколом погодження договірної ціни (п.2.5). Протягом 10-робочих днів з після оформлення та надання замовнику витягів з Державного земельного кадастру замовник сплачує виконавцю 20% від вартості робіт, визначеної протоколом погодження договірної ціни (п.2.6). Замовник вносить грошові кошти в порядку, розмірах та у строк, передбачені п. 2.2-2.6 договору, шляхом їх перерахування на поточний рахунок виконавця та на підставі виставлення рахунку фактури виконавцем замовнику (п.2.7). Приймання виконаних робіт за цим договором проводиться шляхом укладання та підписання про це відповідного акту приймання-передачі робіт (далі акт) обома сторонами (п.3.1). Роботи вважаються виконаними (на кожному етапі окремо аж до укладання остаточного акту) та прийнятими належним чином лише у випадку підписання про це відповідного акту обома сторонами. У випадку виникнення будь-яких розбіжностей та не погодження акту, сторони складають акт про розбіжності (п.3.2). При остаточному прийнятті виконаних робіт (останній етап виконання робіт) замовник зобов`язаний підписати відповідний акт протягом 10 календарних днів з дня отримання такого акту від виконавця, або надіслати акт розбіжностей чи іншим чином оформлені претензії виконавцю у разі виникнення таких (п.3.3). Замовник зобов`язаний своєчасно та належним чином здійснювати оплату, а виконавець, у свою чергу, має право отримати оплату за виконані роботи в порядку та на умовах, визначених цим договором та приступити до виконання робіт до моменту проведення замовником авансового платежу згідно пункту 2.4. договору (п.4.2.2, п.4.3.1). Виконавець приступає до виконання робіт за договором не пізніше 5-ти календарних днів з моменту отримання від замовника технічного завдання щодо об`єкта, визначеного п.1.1 договору (п.5.1). Термін виконання робіт за договором не повинен перевищувати шести місяців з моменту укладання договору (в умовах мирного часу) (п.5.2). Граничний термін виконання робіт за договором, встановлений у п 4.1. розділу 4 цього договору, не застосовується в умовах воєнного стану згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо особливостей регулювання земельних відносин в умовах воєнного стану» № 2247-ІХ від 12.05.2022 (п.5.3). За порушення замовником строків оплати вартості робіт, встановлених умовами договору, замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБ України від суми прострочення за кожен день прострочення платежу (п.6.6). Цей договір набуває чинності після підписання його сторонами (п.8.1). Закінчення строку дії цього договору не звільняє жодну із сторін від відповідальності за його порушення (невиконання та/або неналежне виконання) (п.8.3).

Додатком № 1 до договору № 108 від 08.12.2022 є узгоджене сторонами технічне завдання на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) Державного підприємства Свалявське ЛГ, де, зокрема, міститься характеристика об`єкта: 1) місце розташування: за межами населених пунктів на території Мукачівського району Закарпатської області; 2) форма власності: державна; 3) цільове призначення: секція Н 09.01 (для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг). Вихідні дані: 1) матеріали вибору місця розташування об`єкта; 2) розмір земельних ділянок орієнтовна площа 4620 га, остаточна площа встановлюється за матеріалами технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості); 3) обмеження на земельних ділянках встановлюються за матеріалами технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості); 4) земельні сервітути встановлюються за матеріалами технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості); 5) умови надання земельних ділянок постійне користування, а також визначені документи і матеріали, що повинні бути представлені за результатами виконаних робіт, а саме: 1) технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості); 2) обмінні файли формату xml. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) Державного підприємства Свалявське ЛГ, юридична адреса: 89300, Закарпатська область, Мукачівський район, с. Свалява, вул. Шевченка, 59, для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг, за адресою: за межами населених пунктів на території Мукачівського району Закарпатської області, виготовляється у одному автентичному примірнику, який передається замовнику робіт за результатами затвердження.

Додатком № 2 до договору № 108 від 08.12.2022 є підписаний та скріплений печатками сторін календарний план виконання робіт зі строком такого виконання з 08.12.2022 до 05.06.2022 та наступними його етапами: - обстеження земельних ділянок; - визначення пунктів знімальної мережі у державній (місцевій) системі координат; - топографічні вишукування; - креслення графічних матеріалів; - збирання, оброблення та аналіз вихідних даних, необхідних для складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості); - складання та оформлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості).

У додатку № 3 до договору № 108 від 08.12.2022 протоколі погодження договірної ціни на виконання робіт сторони дійшли згоди про розмір договірної ціни в сумі 970 200 грн, із розрахунку 210 грн за 1 гектар площі.

27.02.2023 між Фізичною особою підприємцем Деяк Наталією Володимирівною (виконавцем, позивачем у справі) та Державним спеціалізованим господарським підприємством Ліси України в особі філії Свалявське лісове господарство (замовником) укладено додаткову угоду № 1 до договору від 08.12.2022 № 108. Вказаною додатковою угодою сторони дійшли згоди, що на підставі п.8 наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 28.10.2022 № 850 Про припинення державного підприємства Свалявське лісове господарство та затвердження складу комісії, наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 18.01.2023 № 157 Про затвердження передавального акту державного підприємства «Свалявське лісове господарство», Державне спеціалізоване господарське підприємство Ліси України є правонаступником прав та обов`язків Державного підприємства Свалявське лісове господарство (п.1). Відповідно до п.3.1 Положення про філію Свалявське лісове господарство Державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України філія діє від імені Державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України та в його інтересах (п.2). Сторони дійшли згоди внести зміни до преамбули, а також розділу 9 договору, виклавши найменування та реквізити замовника в новій редакції (п.3, п.4). Внести зміни в п. 1.1. розділу 1 договору та викласти його в такій редакції: «Виконавець зобов`язується виготовити з дотриманням вимог законодавства технічні документації із землеустрою щодо інвентаризації земель лісогосподарського призначення загальною орієнтовною площею 4620 (чотири тисячі шістсот двадцять) га для ведення лісового господарства та пов`язаних з ним послуг, які знаходяться: за межами населених пунктів на території Мукачівського району, Закарпатської області, а замовник прийняти та оплатити виконані роботи» (п.5). Внести зміни в додатках 1 та 2 до договору замінивши вираз щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на вираз щодо інвентаризації земель лісогосподарського призначення (п.6). Вся попередня оплата, сплачена замовником на рахунки виконавця, враховуватиметься ДСГП Ліси України при виконанні договору (п.8).

Відповідно до змісту додаткової угоди № 2 від 02.06.2023 до договору від 08.12.2022 № 108, сторони погодили внесення змін до додатка № 2 до договору «Календарний план виконання робіт», а саме до розділу «Строк виконання робіт», який викладено в такій редакції: «Строк виконання робіт по 05.09.2023 включно».

Додатковою угодою № 3 від 13.11.2023 сторони погодили внесення змін до додатка № 2 до договору «Календарний план виконання робіт», а саме до розділу «Строк виконання робіт», який викладено в такій редакції: строк виконання робіт по 22.05.2024 включно.

На виконання умов договору позивачем розроблено технічні документації із землеустрою щодо інвентаризації земель лісогосподарського призначення державної власності для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг за межами населених пунктів на території Неліпинської сільської територіальної громади Мукачівського району Закарпатської області (частини Свалявського (Ганьковецького) лісництва) площею 27,8710 га; на території Свалявської міської територіальної громади Мукачівського району Закарпатської області (Дусинське лісництво) площею 961,6768 га; на території Полянської сільської територіальної громади Мукачівського району Закарпатської області (Плосківське лісництво) площею 1683,4085 га; на території Керецьківської сільської територіальної громади Хустського району Закарпатської області (Березниківське (Боржавське) лісництво) площею 118,5782 га; Полянської територіальної громади Мукачівського району Закарпатської області площею 849,9688 га;

Зазначені технічні документації із землеустрою із сукупною вартістю їх виготовлення у розмірі 764 715,68 грн були передані позивачем (виконавцем) замовнику на підставі актів приймання-передачі виконаних робіт за договором № 108 від 08.12.2022, а саме: акт від 09.11.2023 на суму 5 852,91 грн, акт від 22.07.2024 на суму 201 952,13 грн, акт від 08.10.2024 на суму 353 515,78 грн, акт від 25.02.2025 на суму 24 901,42 грн та акт від 26.02.2025 на суму 178 493,44 грн, які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені їх печатками без будь-яких зауважень, заперечень чи претензій.

Водночас, замовник належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо оплати вартості виконаних робіт за договором, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 764 715,68 грн.

У зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості добровільно, ФОП Деяк Наталія Володимирівна звернулась до господарського суду за захистом порушеного права з позовом про стягнення 764 715,68 грн основного боргу, 61 539,43 грн пені, 122 314,75 грн інфляційних нарахувань, а також 34 174,57 грн 3% річних.

Перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Львівської області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків:

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ч.1 ст.11 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, договір № 108 про надання послуг з виготовлення технічної документації із землеустрою від 08.12.2022 укладено між позивачем та Державним підприємством «Свалявське лісове господарство». Надалі, додатковою угодою № 1 від 27.02.2023 сторону замовника змінено на Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі філії «Свалявське лісове господарство» як правонаступника первісного замовника.

Наказами Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» встановлено припинення діяльності філії «Свалявське лісове господарство» шляхом її закриття, а також затверджено передавальні акти активів, пасивів та іншого майна і документації, у тому числі щодо філій, діяльність яких координується «Карпатським лісовим офісом». При цьому, філія «Карпатський лісовий офіс» є відокремленим підрозділом Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України».

Норми цивільного та господарського законодавства України визначають, що філії та інші відокремлені підрозділи не є юридичними особами, діють від імені юридичної особи, яка їх створила, та не наділяються самостійною правосуб`єктністю. Відповідальність за зобов`язаннями, що виникають у зв`язку з діяльністю філій, несе відповідна юридична особа.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що належною стороною у спірних правовідносинах є Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс», яке є правонаступником як Державного підприємства «Свалявське лісове господарство», так і Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Свалявське лісове господарство».

З аналізу укладеного договору про надання послуг по виготовленню технічної документації із землеустрою за № 108 від 08.12.2022 вбачається, що за своєю правовою природою такий є договором підряду.

Загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень Цивільного кодексу України про договір підряду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно зі ст. 887 Цивільного кодексу України, за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Приписами ст. 888 Цивільного кодексу України визначено, що за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт замовник зобов`язаний передати підрядникові завдання на проектування, а також інші вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації. Завдання на проектування може бути підготовлене за дорученням замовника підрядником. У цьому разі завдання стає обов`язковим для сторін з моменту його затвердження замовником. Підрядник зобов`язаний додержувати вимог, що містяться у завданні та інших вихідних даних для проектування та виконання пошукових робіт, і має право відступити від них лише за згодою замовника.

Частиною 1 статті 853 Цивільного кодексу України передбачено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і, в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків, негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України).

Отже, договір підряду складається з двох взаємопов`язаних між собою зобов`язань: правовідношення, в якому виконавець має надати послугу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов`язку та правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами (ч.4 ст.882 ЦК України).

Колегія суддів зазначає, що акт виконаних робіт (наданих послуг) є первинним документом, який підтверджує факт здійснення господарської операції та слугує належною підставою для проведення розрахунків за фактично надані послуги. Такий підхід відповідає усталеній правовій позиції Верховного Суду.

Доводи апелянта про ненастання строку виконання грошового зобов`язання у зв`язку з неотриманням рахунків-фактур, передбачених умовами договору апеляційний суд оцінює критично, оскільки рахунок на оплату (рахунок-фактура) за своєю правовою природою не є первинним документом, а має виключно інформаційний характер та містить платіжні реквізити для здійснення оплати. Відтак, виставлення рахунку не є подією, з якою пов`язується виникнення або початок перебігу строку виконання грошового зобов`язання. Ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України та не свідчить про прострочення кредитора відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України, а отже, не звільняє відповідача від обов`язку оплатити вартість наданих позивачем послуг.

Умови договору, додаткові угоди та акти приймання-передачі виконаних робіт містять усі істотні та необхідні реквізити, у тому числі реквізити розрахункового рахунку для здійснення оплати. За таких обставин, відсутність виставлених рахунків-фактур не може розцінюватися як підстава для відмови в задоволенні позову або як доказ ненастання строку виконання грошового зобов`язання.

Наведене узгоджується з позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах 15.05.2019 у справі № 910/13527/17, від 15.05.2019 у справі № 910/13527/17 та від 10.12.2024 у справі № 922/741/24.

З врахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи відповідача про відсутність прострочення виконання зобов`язання з оплати наданих послуг не підтверджуються матеріалами справи, вимогами законодавства та умовами договору. Сукупність поданих сторонами доказів відповідає стандартам належності та вірогідності й підтверджує обставини укладення між сторонами договору, належного виконання позивачем передбачених договором робіт та невиконання відповідачем обов`язку з їх оплати, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 764 715,68 грн, яка підлягає стягненню. Доказів зворотнього суду не надано.

Внаслідок неналежного виконання зобов`язання щодо оплати за виконані роботи, позивачем нараховано відповідачу 122 314,75 грн інфляційних нарахувань, а також 34 174,57 грн 3% річних.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Норми ст. 625 ЦК України спрямовані в першу чергу на те, щоб через неправомірні дії боржника (прострочення) право власності кредитора не було порушене, оскільки внаслідок знецінення національної грошової одиниці купівельна спроможність коштів, які б кредитор міг одержати за належного виконання боржником своїх грошових зобов`язань, буде значно меншою, що має відповідно наслідком зменшення майнового блага кредитора.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат з врахуванням встановлених в мотивувальній частині цього рішення обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені нарахування обраховано арифметично вірно та є обгрунтованими і законними.

Розглядаючи вимоги щодо стягнення пені, апеляційний суд зазначає наступне.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч.1 ст.611 ЦК України).

У відповідності до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України).

Пунктом 6.6. договору № 108 від 08.12.2022 передбачено, що за порушення замовником строків оплати вартості робіт, встановлених умовами договору, замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБ України від суми прострочення за кожен день прострочення платежу.

Перевіривши нарахування пені у відповідності до розрахунку, доданого до позовної заяви та за вказані в ньому періоди, колегія суддів зазначає, що вимога позивача про стягнення неустойки відповідає умовам договору та є обґрунтованою.

Стосовно доводів скаржника щодо безпідставної відмови місцевим господарським судом у задоволенні клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій і процентів річних, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне:

Частиною 3 ст. 551 ЦК України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило ч.3 ст. 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити.

При вирішенні питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки суду також належить брати до уваги ступінь виконання основного зобов`язання, поважність причин несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання, поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним усіх можливих заходів до виконання зобов`язання (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.05.2019 у справі № 910/11733/18, від 04.06.2019 у справі № 904/3551/18).

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22 звертав увагу, що у вирішенні судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки підлягають врахуванню та оцінці на предмет підтвердженості та обґрунтованості як ті підстави для зменшення неустойки, що прямо передбачені законом (ч.3 ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України), так і ті, які хоча прямо і не передбачені законом, однак були заявлені як підстави для зменшення розміру неустойки та мають індивідуальний для конкретних спірних правовідносин характер.

Визначення справедливого розміру неустойки належить до дискреційних повноважень суду. У питаннях визначення підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватись з положеннями ч.3 ст. 551 ЦК України, а також досліджуватись та оцінюватись судом в порядку ст. ст. 86, 210, 237 ГПК України.

Індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, свідчать про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, що водночас вимагає, щоб цей розмір відповідав принципам верховенства права.

Вказана правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22.

В даному випадку, вирішуючи питання зменшення неустойки, суд першої інстанції зазначив, що доводи відповідача щодо зменшення пені не підтверджені належними та допустимими доказами; відсутні також докази неможливості здійснення господарської діяльності в умовах воєнного стану; заявлена пеня є співмірною з основною заборгованістю та не перевищує її, а підстав для визнання її надмірною чи обтяжливою не встановлено, у зв`язку з чим підстави для зменшення пені відсутні.

Суд першої інстанцій у даній справі реалізував свої дискреційні повноваження та, оцінивши за внутрішнім переконанням встановлені обставини і подані докази в сукупності, обґрунтовано виснував про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені з огляду на ненадання відповідачем належних, допустимих та достатніх доказів, що підтверджували б наявність обставин, які є підставою для реалізації судом права на зменшення її розміру.

Колегія суддів також звертає увагу скаржника на позицію Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 02.07.2025 у справі № 903/602/24, у відповідності до якої суд може зменшити розмір процентів річних у кожному конкретному випадку з урахуванням таких підтверджених обставинами справи підстав, зокрема, як дії боржника, спрямовані на належне виконання зобов`язання, ступінь вини боржника, міра виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, інші інтереси сторін, дії чи бездіяльність кредитора, очевидна неспівмірність заявленої суми процентів річних порівняно із сумою боргу тощо, а також дотримуючись принципів розумності, справедливості, пропорційності та балансу між інтересами боржника і кредитора.

Заявляти про наявність підстав для зменшення процентів річних та доводити, що вони підтверджуються конкретними обставинами справи має саме боржник, а суд з огляду на наявні в матеріалах справи докази має надати оцінку обґрунтованості таких доводів та вирішити питання про можливість зменшення процентів річних.

Розмір процентів річних, який становить три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), - це законодавчо встановлений та мінімальний розмір процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником, не підлягає зменшенню судом.

Інфляційні втрати не є штрафними санкціями чи платою боржника за користування коштами кредитора, вони входять до складу грошового зобов`язання і виступають способом захисту майнового права та інтересу. Тому, на відміну від процентів річних, суд не може зменшити розмір інфляційних втрат.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд не порушив приписів при вирішенні питання наявності підстав для зменшення розміру штрафних санкцій і процентів річних, а тому відхиляє доводи відповідача щодо неправильного застосування судом цих норм.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З врахуванням викладеного вище в сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм чинного законодавства та встановлених обставин справи.

Арґументи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, не доводять порушення або неправильного застосування судом під час розгляду справи норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для зміни чи скасування ухваленого у цій справі рішення.

Судові витрати, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні вимог апеляційної скарги Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» відмовити.

Рішення Господарського суду Закарпатської області від 21.10.2025 у справі № 907/888/25 залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Справу повернути в Господарський суд Закарпатської області.

Повний текст постанови складено 19.01.2026.

Головуюча суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя О.С. Скрипчук