Справа № 909/17/26
УХВАЛА

12.01.2026 м. Івано-Франківськ
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Скапровської І. М. розглянувши заяву ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , про забезпечення позову до пред`явлення позову до суду, шляхом заборони державним реєстраторам, визначених Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", вчиняти, здійснювати, проводити реєстраційні дії, передбачені законом - відносно ТОВ "Кум Трейд", накладення арешту на активи товариства, майно та грошові кошти для унеможливлення розпоряджатися ними особами, що діють від імені товариства до вирішення спору по суті та набранням рішенням у даній справі законної сили,

встановив, що ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Івано-Франківської області з заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову до суду, шляхом заборони державним реєстраторам, визначених Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", вчиняти, здійснювати, проводити реєстраційні дії, передбачені законом - відносно ТОВ "Кум Трейд", в тому числі, але не виключно, реєстрацію, внесення змін до установчих документів, перереєстрацію, реорганізацію, реєстрацію припинення діяльності, реєстрацію скасування існуючої редакції статуту, проводити передачу реєстраційної справи товариства, а також вносити інші зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, зокрема, але не виключно, про зміну складу та часток акціонерів (учасників) товариства, розміру статутного капіталу, виключення акціонерів (учасників) товариства, зміну особи, яка уповноважена вчиняти юридичні дії від імені підприємства, зміну органів управління товариства, зміну місцезнаходження товариства про перебування юридичної особи у процесі провадження у справі про банкрутство, санації, зокрема, відомості про розпорядника майна, санатора; накладення арешту на активи товариства, майно та грошові кошти для унеможливлення розпоряджатися ними особами, що діють від імені товариства до вирішення спору по суті та набранням рішенням у даній справі законної сили.

В обґрунтування зазначеної заяви вказала на вимоги ст.136-141 ГПК України та на те, що оскільки заявник має намір звернутися до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "Кум Трейд" від 05.04.2023, до моменту подання позову існує реальна загроза повторного відчуження спірної частки третім особам, зміни складу учасників ТОВ |Кум Трейд", внесення нових реєстраційних записів до ЄДР, а відтак, ускладнення або неможливості виконання майбутнього судового рішення.

В підтвердження викладеного надала копії: квитанції про сплату №0598-9329-4523-0540 від 08.01.2026, ордеру на надання правничої правової допомоги від 02.07.2025, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 30.09.2020, заяви на видачу готівки №23 від 02.02.2021, квитанції №02-1249238/1/С від 02.02.2021, витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 02.06.2017, договору №1 купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Кум Трейд" від 04.02.2021, рішення засновника №1 від 04.02.2021,виписки з ЄДР щодо ТОВ "Кум Трейд", свідоцтва про одруження, відповідей №29868091, 29868137, 29868164, доказів надсилання заяви з додатками ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТОВ "Кум Трейд".

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд вважає, що в її задоволенні слід відмовити.

При цьому суд врахував наступне.

Так, п. 1, п.п. 2, 4 ст. 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Важливою обставиною під час вжиття заходів забезпечення позову є пов`язаність відповідних дій відповідача та шкідливих результатів від їх вчинення з відповідним предметом позову та правами, з метою захисту яких такий позов подано.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема, тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

У випадку, якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (правова позиція, викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.10.2019 у справі №904/2285/19, від 16.03.2020 у справі №916/3245/19, від 21.10.2021 у справі №910/20007/20).

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог до доказування, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову (висновок, викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.09.2020 у справі №910/1261/20, від 25.09.2020 №921/40/20).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заявниця не долучила до заяви про забезпечення позову документів в підтвердження обставин, які за наведеного вище, є передумовою для задоволення такої заяви.

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу і на те, що забезпечення позову - це, по суті, обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Водночас заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу (правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18, постанові Верховного Суду від 10.11.2020 у справі №910/1200/20).

Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним із позовною вимогою, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 в справі № 753/22860/17).

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене та те, що заявниця не довела суду істотної необхідності у вжитті обраних нею заходів забезпечення позову і того, що при застосуванні таких заходів забезпечуватиметься збалансованість інтересів сторін, керуючись ст. 136, 137, 138-140, 232-234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову до суду - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду у визначені ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України строк та порядку.

Суддя І. М. Скапровська