ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2026 р. Справа № 910/5875/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

секретар Місюк О.П.

за участю

представників: позивача - не з`явилися;

відповідача - Кравченко Р.М.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Анкліт»

на рішення Господарського суду міста Києва від 25.09.2025 (повне рішення складене 14.11.2025)

у справі №910/5875/25 (суддя - Смирнова Ю.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес Д.Ф.»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Анкліт»

про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Прогрес Д.Ф.» звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Анкліт» про стягнення заборгованості у розмірі 1258600,54 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору про оренду опалубки №25/10/24 від 25.10.2024 в частині своєчасної та повної сплати передбачених цим правочином платежів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.05.2025 відкрито провадження у справі №910/5875/25, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Рішення Господарського суду міста Києва від 25.09.2025 (повне рішення складене 14.11.2025) у справі №910/5875/25 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес Д.Ф.» задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Анкліт» подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення ухвалене за умов неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, та невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

За доводами відповідача, судом першої інстанції не досліджувалися питання з приводу повернення орендованих комплектів опалубки відповідачем позивачу, коли поверталися такі комплекти і в який спосіб та чи передавалися позивачем відповідачу якісні комплекти опалубки.

Так, відповідач стверджує, що комплекти опалубки, які були отримані відповідачем від позивача за актами приймання-передачі, використовувалися Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Анкліт» на об`єкті Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська газобетон» в рамках виконання відповідачем умов договору підряду №29/08/2024-789ДЕМ від 29.08.2024, укладеного між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ковальська проект», на об`єкті будівництва «Реконструкція нежитлових будівель та споруд під завод з виробництва виробів з автоклавного газобетону по вул. Степана Бандери, 40 у с. Розвадів, Стрийського району, Львівської області». Вказані комплекти опалубки були вивезені з об`єкту Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська газобетон» та повернуті позивачу у період з 15.01.2025 по 26.03.2025. На підтвердження вказаних обставин до апеляційної скарги додано копію листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська проект» №319/КП-25 від 20.11.2025 з додатками (товарно-транспортні накладні та накладні на переміщення). При цьому, відповідач стверджує, що вказані докази не могли бути надані при розгляді справи у суді першої інстанції, оскільки були отримані відповідачем пізніше, ніж суд першої інстанції ухвалив рішення. Як наслідок, відповідач зауважує на тому, що при розрахунку орендної плати за користування комплектами опалубки позивач мав враховувати дати повернення комплектів опалубки.

Окрім того, за доводами скаржника, через неякісні комплекти опалубки, які були отримані відповідачем від позивача за актом №1 від 30.10.2024 та актом №2 від 30.10.2024, при виконанні робіт по укладенню бетонної суміші в резервуарі протипожежного запасу води стався облом шпильки кріплення опалубки та подальша деформація опалубки. Внаслідок цього Товариству з обмеженою відповідальністю «Ковальська проект» було завдано збитки на загальну суму 307998,47 грн, що були відшкодовані відповідачем відповідно до платіжної інструкції №14 від 10.02.2025. На підтвердження доводів щодо неякісних комплектів поставки відповідачем до апеляційної скарги долучено копію дефектного акту, складеного за участю виконавця робіт та представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Анкліт».

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2025 апеляційну скаргу у справі №910/5875/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2025 відкрито апеляційне провадження у справі №910/5875/25, призначено її до розгляду на 13.01.2026, а також встановлено позивачу строк на подання відзиву.

Водночас, Товариство з обмеженою відповідальністю «Прогрес Д.Ф.» у встановлений процесуальний строк не скористалося правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, що відповідно до ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

07.01.2026 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес Д.Ф.» надійшла заява про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, яку ухвалою від 08.01.2026 задоволено.

У призначене засідання суду 13.01.2026 з`явився представник відповідача та надав пояснення по суті апеляційної скарги.

Натомість, представник позивача у призначене засідання суду ані через відеоконференцзв`язок, ані в приміщення суду не з`явився, хоча Товариство з обмеженою відповідальністю «Прогрес Д.Ф.» належним чином повідомлене про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа до електронного кабінету від 11.12.2025.

Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

При цьому, відповідно до ч. 11 вказаної статті суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Відповідно до ч. 5 ст. 197 ГПК України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, його представник, який подав відповідну заяву, крім випадку коли суд після призначення судового засідання чи під час такого засідання втратив технічну можливість забезпечити проведення відеоконференції.

Таким чином, оскільки у суду наявна технічна можливість забезпечити проведення відеоконференції, неявка у судове засідання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес Д.Ф.» не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Зі встановлених місцевим господарським судом обставин даної справи убачається, що 25.10.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Прогрес Д.Ф.» (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Анкліт» (орендар) укладений договір №25/10/24 про оренду опалубки, відповідно до п. 1.1 якого орендодавець в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов`язується передати орендареві у користування за плату опалубку, перелік якої визначений в акті приймання-передачі (додаток до цього договору), що є невід`ємною частиною цього договору.

Загальна вартість кожного комплекту опалубки вказується у відповідному акті приймання-передачі (п. 1.2 договору).

Пунктом 1.7 договору передбачено, що місце використання обладнання зазначається в акті приймання-передачі обладнання.

Умовами підп. а) п. 2.1 договору передбачено, що орендодавець зобов`язаний своєчасно передати орендарю обладнання (опалубку) в придатному для користування стані та в повній комплектації, якщо виконані умови п. 1.2 даного договору.

Орендар, у свою чергу, зобов`язаний своєчасно, у встановлені цим договором строки, сплачувати визначену цим договором плату (орендну плату) за користування опалубкою у повному обсязі та вносити заставу відповідно до договору (підп. д) п. 2.2 договору).

Пунктами 3.1 та 3.2 договору передбачено, що за користування опалубкою орендар сплачує орендодавцеві орендну плату. Орендна плата починає нараховуватися з дня підписання акту приймання-передачі та нараховується до дня повернення орендарем комплекту опалубки та підписання сторонами акту приймання-передачі (повернення) включно.

Загальна сума орендної плати становить вартість оренди за один календарний день помножену на фактичну кількість календарних днів оренди опалубки. Вартість оренди опалубки вказана в актах приймання-передачі (п. 3.3 договору).

Згідно умов п. 3.4 договору сторонами погоджено період розрахунків:

а) період розрахунків оренди становить календарний місяць;

б) у випадку оренди (довгострокової) більш як 30 календарних днів орендар зобов`язується здійснювати попередню плату у розмірі 100% за фактичну кількість календарних днів оренди опалубки, що залишається до кінця місяця - у першому місяці користування від дня підписання акту приймання-передачі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок орендодавця;

в) за другий та кожний наступний період розрахунків, орендна плата вноситься попередньо (авансом): впродовж 5 (п`яти) робочих днів до початку такого періоду розрахунків за поточний місяць чи ту кількість календарних днів (якщо оренда була меншою місячного терміну) шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок орендодавця;

г) у разі невнесення орендної плати згідно встановленого періоду розрахунку оренди орендодавець має право дострокового повернення цього комплекту опалубки в порядку, передбаченому договором, з оплатою за весь період оренди орендарем;

д) орендна плата вважається сплаченою орендарем з дня нарахування її на рахунок орендодавця. У всіх інших випадках орендна плата вважається несплаченою.

Договір вступає в силу у момент підписання його сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань та повного фінансового розрахунку (п. 5.1 договору).

На виконання умов договору орендодавець передав, а орендар прийняв комплекти опалубки, що підтверджується підписаними та скріпленими печатками сторін актами приймання-передачі, а саме:

- згідно акту №1 приймання-передачі від 30.10.2024 орендодавець передав, а орендар прийняв комплект опалубки загальною вартістю 1921273,37 грн, відповідно до якого вартість оренди опалубки за 1 день з ПДВ становить 2813,30 грн;

- згідно акту №2 приймання-передачі від 30.10.2024 орендодавець передав, а орендар прийняв комплект опалубки загальною вартістю 4693986,71 грн, відповідно до якого вартість оренди опалубки за 1 день становить 6386,38 грн;

- згідно акту №3 приймання-передачі від 12.02.2025 орендодавець передав, а орендар прийняв комплект опалубки загальною вартістю 77850,02 грн, відповідно до якого вартість оренди опалубки за 1 день становить 108,92 грн;

- згідно акту №4 приймання-передачі від 12.02.2025 орендодавець передав, а орендар прийняв комплект опалубки загальною вартістю 1471044,40 грн, відповідно до якого вартість оренди опалубки за 1 день становить 2365,96 грн;

- згідно акту №5 приймання-передачі від 15.03.2025 орендодавець передав, а орендар прийняв комплект опалубки загальною вартістю 1374388,82 грн, відповідно до якого вартість оренди опалубки за 1 день з ПДВ становить 2181,57 грн.

Оскільки відповідач в порушення умов договору оренди здійснив лише часткову оплату за отримані комплекти опалубки, позивач звернувся з даним позовом до суду та просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Анкліт» заборгованість за період з 30.10.2024 по 30.04.2025 у розмірі 1258600,54 грн.

Відповідач в суді першої інстанції не подав до суду відзиву на позовну заяву та не висловив жодних заперечень щодо позовних вимог.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив, що з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та умов п. 3.4 договору, відповідач повинен був сплачувати орендну плату шляхом внесення попередньої плати (авансу) у першому місяці користування від дня підписання акту приймання-передачі та за другий та кожний наступний період розрахунків - впродовж 5 (п`яти) робочих днів до початку такого періоду розрахунків за поточний місяць. Водночас, відповідач належним чином договірні зобов`язання щодо здійснення своєчасної оплати орендної плати не виконав, здійснивши лише часткову оплату орендних платежів, що відображено у наведеному позивачем розрахунку заборгованості. Контррозрахунку заборгованості відповідач суду не надав, як і не заперечив проти факту наявності заборгованості перед позивачем, періоду її нарахування та розміру.

З такими висновками Господарського суду міста Києва погоджується і колегія суддів та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Матеріалами справи, а саме актами приймання-передачі №1 від 30.10.2024, №2 від 30.10.2024, №3 від 12.02.2025, №4 від 12.02.2025 та №5 від 15.03.2025, підтверджується, що позивач передав, а відповідач прийняв в оренду комплекти опалубки в обсягах, зазначених в актах, підписаних представниками сторін без заперечень та скріплених печатками товариств.

Факт прийняття в користування опалубки за договором згідно цих актів відповідачем не заперечується.

Відповідно до п. 3.2 договору орендна плата починає нараховуватися з дня підписання акту приймання-передачі та нараховується до дня повернення орендарем комплекту опалубки і підписання сторонами акту приймання-передачі (повернення) включно.

Докази складення та підписання між сторонами актів приймання-передачі (повернення) орендованого обладнання відповідно до умов договору до суду першої інстанції сторонами не подавалися.

Водночас, у поданій апеляційній скарзі відповідач стверджує, що комплекти опалубки, які були отримані відповідачем від позивача на підставі договору №25/10/24 за актами приймання-передачі №1 від 30.10.2024, №2 від 30.10.2024, №3 від 12.02.2025, №4 від 12.02.2025 та №5 від 15.03.2025, використовувалися Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Анкліт» на об`єкті Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська газобетон» в рамках виконання відповідачем умов договору підряду №29/08/2024-789ДЕМ від 29.08.2024, укладеного між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ковальська проект», на об`єкті будівництва «Реконструкція нежитлових будівель та споруд під завод з виробництва виробів з автоклавного газобетону по вул. Степана Бандери, 40 у с. Розвадів, Стрийського району, Львівської області». Вказані комплекти опалубки були вивезені з об`єкту Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська газобетон», що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Розвадів, вулиця Степана Бандери, 40, та були повернуті позивачу, а саме:

- комплекти опалубки, які були отримані відповідачем від позивача за актом №1 від 30.10.2024, були вивезені з об`єкту та повернуті Товариству з обмеженою відповідальністю «Прогрес Д.Ф.» 15.01.2025;

- комплекти опалубки, які були отримані відповідачем від позивача за актом №2 від 30.10.2024, були вивезені з об`єкту та повернуті Товариству з обмеженою відповідальністю «Прогрес Д.Ф.» 20.01.2025;

- комплекти опалубки, які були отримані відповідачем від позивача за актом №3 від 12.02.2025 та актом №4 від 12.02.2025, були вивезені з об`єкту та повернуті Товариству з обмеженою відповідальністю «Прогрес Д.Ф.» 14.03.2025;

- комплекти опалубки, які були отримані відповідачем від позивача за актом №5 від 15.03.2025, були вивезені з об`єкту та повернуті Товариству з обмеженою відповідальністю «Прогрес Д.Ф.» 26.03.2025.

На підтвердження обставин вивезення комплектів опалубки у вказані вище дати та, відповідно, повернення їх позивачу, до апеляційної скарги додано копію листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська проект» №319/КП-25 від 20.11.2025 з додатками (товарно-транспортні накладні та накладні на переміщення). При цьому, відповідач стверджує, що вказані докази не могли бути надані при розгляді справи у суді першої інстанції, оскільки були отримані відповідачем пізніше, ніж суд першої інстанції ухвалив рішення.

Як наслідок, відповідач зауважує на тому, що при розрахунку орендної плати за користування комплектами опалубки позивач мав враховувати дати повернення комплектів опалубки.

Окрім того, скаржник стверджує, що як убачається з листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська проект» №319/КП-25 від 20.11.2025 з додатками, через неякісні комплекти опалубки, які були отримані відповідачем від позивача за актом №1 від 30.10.2024 та актом №2 від 30.10.2024, при виконанні робіт по укладенню бетонної суміші в резервуарі протипожежного запасу води стався облом шпильки кріплення опалубки та подальша деформація опалубки. Внаслідок цього Товариству з обмеженою відповідальністю «Ковальська проект» було завдано збитки на загальну суму 307998,47 грн, що були відшкодовані відповідачем відповідно до платіжної інструкції №14 від 10.02.2025. На підтвердження доводів щодо неякісних комплектів поставки відповідачем до апеляційної скарги долучено копію дефектного акту, складеного за участю виконавця робіт та представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Анкліт».

Однак, колегія суддів вважає наведені аргументи скаржника необґрунтованими з огляду на наступне.

26.05.2025 Господарський суд міста Києва постановив ухвалу про відкриття провадження у даній справі та призначив підготовче засідання на 31.07.2025. Крім того, п. 4 резолютивної частини ухвали запропоновано відповідачу надати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Також п. 5 ухвали від 26.05.2025 встановлено строк для подання відзиву на позов - протягом 20 днів з дня вручення даної ухвали.

Копія вказаної ухвали вручена Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія Анкліт» засобами поштового зв`язку 04.06.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 25). Таким чином, останнім днем двадцятиденного строку подання відповідачем відзиву було 24.06.2025. Однак, у встановлений процесуальний строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. Також відповідачем не подано до суду першої жодних доказів на спростування заявлених позовних вимог.

Частинами 8 та 9 ст. 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 178 ГПК України у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати:

1) суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову;

2) позивачу, іншим відповідачам, а також третім особам - копії відзиву та доданих до нього документів з урахуванням положень статті 42 цього кодексу.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Як наслідок, з огляду на відсутність відзиву на позовну заяву 14.08.2025, судом першої інстанції з дотриманням вказаних вимог процесуального закону закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.09.2025 та того ж дня ухвалено оскаржуване рішення за наявними матеріалами справи.

Згідно з ч. ч. 1 - 3 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів наголошує на тому, що клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, на які містяться посилання в апеляційній скарзі, а також клопотання про поновлення строку на подання відповідачем доказів в апеляційній скарзі відсутні.

Єдиним аргументом відповідача є те, що вказані докази (копія листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська проект» №319/КП-25 від 20.11.2025 з додатками (товарно-транспортні накладні та накладні на переміщення)) не могли бути надані при розгляді справи у суді першої інстанції, оскільки отримані відповідачем пізніше, ніж суд першої інстанції ухвалив рішення.

Апеляційний суд звертає увагу скаржника на те, що відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з ч. ч. 1, 2 та 3 ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Частинами 4 та 5 ст. 80 ГПК України встановлено, що якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

У розумінні наведених положень докази, які підтверджують заявлені вимоги, мають бути подані учасниками справи одночасно з заявами по суті справи у суді першої інстанції, а неможливість подання доказів у цей строк повинна бути письмово доведена позивачем суду та належним чином обґрунтована.

У свою чергу, ст. 269 ГПК України, якою встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Системний аналіз положень ст. ст. 80 та 269 ГПК України свідчить, що докази, якими учасники справи обґрунтовують свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і саме на учасника справи покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з позовною заявою. Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого строку, - наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії (наприклад, якщо стороні не було відомо про існування доказів), тягар доведення яких також покладений на учасника справи.

Отже, така обставина як відсутність існування доказів на момент звернення до суду з відповідним позовом взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку ст. 269 ГПК України незалежно від причин неподання таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення наведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність і послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.02.2019 у справі №916/3130/17).

Частиною 8 ст. 80 ГПК України також передбачено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Водночас, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. При цьому, суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №756/1529/15-ц).

Разом з цим, долучена позивачем до апеляційної скарги копія листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська проект» №319/КП-25 від 20.11.2025 як доказ, виникла вже після ухвалення оскаржуваного рішення суду. Відтак, суд апеляційної інстанції не вправі надавати оцінку вказаному доказу під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, так як наведені у ньому обставини не були відомі суду та учасникам справи на момент розгляду справи в суді першої інстанції, а отже не можуть впливати на оцінку законності чи обґрунтованості рішення.

Також, колегія суддів звертає увагу на положення ч. ч. 4 та 5 ст. 80 ГПК України та зазначає, що інша частина доказів у якості додатків до листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська проект» №319/КП-25 від 20.11.2025 (копії товарно-транспортних накладних та накладних на переміщення, датованих січнем-березнем 2025 року) існувала станом на час розгляду справи у суді першої інстанції та ухвалення рішення. Натомість, відповідач не повідомляв суд першої інстанції про неможливість подання таких доказів у встановлений законом строк з об`єктивних причин для існування можливості встановлення судом додаткового строку для подання доказів. Надані докази існували станом на час подання позову та розгляду справи і могли бути отримані відповідачем, однак не подавалися останнім до суду першої інстанції разом з відзивом на позовну заяву, а тому вказане виключає можливість їх прийняття судом апеляційної інстанції у порядку ст. 269 ГПК України.

При цьому, суд також наголошує на тому, що дефектний акт, складений за участю виконавця робіт та представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Анкліт», взагалі не містить дати його складення і відповідачем необґрунтовано неможливість його подання до суду першої інстанції у встановлений процесуальний строк.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів констатує, що відповідач не подав у встановлений судом строк заяву по суті справи - відзив на позов, порушив строк подання доказів, не повідомив суд про неможливість їх подання та не просив про встановлення додаткового строку для подання доказів, а також не обґрунтував неможливість подання доказів у вказаний строк, з причин, що не залежали від нього.

Тому, апеляційний суд у зв`язку з порушення скаржником положень процесуального закону позбавлений можливості долучити до матеріалів справи докази, додані відповідачем до апеляційної скарги.

Отже, суд відхиляє аргументи скаржника з приводу того, що при розрахунку орендної плати позивач мав враховувати дати повернення комплектів опалубки, а також щодо передання неякісних комплектів опалубки, оскільки такі аргументи базуються на доказах, які не прийняті судом апеляційної інстанції до розгляду.

До того ж, відповідно до п. 1.3 договору оренди підписання належним представником орендаря акту приймання-передачі обладнання засвідчує факт передачі орендодавцем технічно справного обладнання.

Як було зазначено вище, відповідач без жодних зауважень підписав акти приймання-передачі, а отже відповідно до умов договору підтвердив факт передачі йому технічно справного обладнання.

Частиною 1 ст. 762 ЦК України передбачено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч. 5 ст. 762 ЦК України).

Умовами п. 3.3 договору передбачено, що загальна сума орендної плати становить вартість оренди за один календарний день помножену на фактичну кількість календарних днів оренди опалубки. Вартість оренди опалубки вказана в актах приймання-передачі.

Сторонами погоджено вартість оренди опалубки за один день користування, яка згідно акту приймання-передачі №1 від 30.10.2024 становить 2813,30 грн, акту приймання-передачі №2 від 30.10.2024 - 6386,38 грн, акту приймання-передачі №3 від 12.02.2025 - 108,92 грн, акту приймання-передачі №4 від 12.02.2025 - 2365,96 грн та акту приймання-передачі №5 від 15.03.2025 - 2181,57 грн.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 ЦК України та приписів п. 3.4 договору, відповідач повинен був сплачувати орендну плату шляхом внесення попередньої плати (авансу) у першому місяці користування від дня підписання акту приймання-передачі та за другий та кожний наступний період розрахунків - впродовж 5 (п`яти) робочих днів до початку такого періоду розрахунків за поточний місяць.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, позивачем у період з 30.10.2024 по 30.04.2025 було нараховано відповідачу оренду плату у загальному розмірі 1703125,47 грн, однак відповідач належним чином договірні зобов`язання щодо здійснення своєчасної оплати орендної плати не виконав, здійснивши лише часткову оплату орендних платежів, що відображено у наведеному позивачем розрахунку заборгованості. Контррозрахунку заборгованості відповідач не надав як до суду першої інстанції, так і при поданні апеляційної скарги.

За змістом ст. ст. 598 та 599 ЦК України зобов`язання припиняється у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином.

З урахуванням усього вищезазначеного, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для задоволення заявленого позову та стягнення з відповідача заборгованості зі сплати орендної плати у розмірі 1258600,54 грн.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76 та 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 25.09.2025 у справі №910/5875/25 ухвалене з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Анкліт» не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Анкліт» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.09.2025 у справі №910/5875/25 залишити без змін.

3. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Анкліт».

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк двадцять днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 14.01.2026.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов