РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.01.2026Справа № 910/10813/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РГС УКРАЇНА"

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА"

про стягнення 37 326,51 грн,

без виклику представників учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "РГС УКРАЇНА" (далі - позивач) з позовом до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" (далі - відповідач) про стягнення 37 326,51 грн, з яких 36 824,67 грн - сума боргу, 220,36 грн - інфляційні втрати, 281,48 грн - 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем не здійснено сплату різниці між фактично понесеними позивачем витратами на ремонт транспортного засобу в результаті дорожньо-транспортної пригоди від 20.02.2025 та розрахованою відповідачем шкодою.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.09.2025 відкрито провадження у справі № 910/10813/25 та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено сторонам строк для надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та доказів в обґрунтування позиції.

Копія вказаної ухвали суду доставлена позивачу та відповідачу до їх електронних адрес в підсистемі «Електронний суд» 05.09.2025 після 17 години, відповідно до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвала вважається врученою останнім 06.09.2025.

17.09.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

22.09.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив.

24.09.2025 від відповідача надійшли заперечення.

26.09.2025 від позивача надійшла заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило.

Суд відзначає, що сторонам було надано достатньо часу (з урахуванням введеного на території України воєнного стану та затримок у доставці поштової кореспонденції, оголошенням повітряних тривог тощо) для подання всіх пояснень, заяв та клопотань.

Від сторін не надходило клопотань про розгляд даної справи з повідомленням викликом представників сторін.

Зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до правил ч. 9 ст. 165, ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а також заперечення на такі вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

Позивач є власником транспортного засобу TOYOTA CAMRY, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , чорного кольору, рік випуску 2023 (далі - ТЗ позивача), дата реєстрації 15.06.2023, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 .

Як вказує позивач у позові, між ТОВ «РГС Україна» (за договором Страхувальник) та Приватним акціонерним товариством «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» (за договором Страховик) було укладено Договір комплексного страхування № FO-01926456 від 27.06.2024 щодо страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії якого (договору) - 27.06.2025 включно.

Відповідно до Полісу № EP-221778216 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів забезпеченим транспортним засобом є транспортний засіб Позивача TOYOTA CAMRY, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , чорного кольору, 2023 року випуску.

20.02.2025 у м. Києві по пр. Берестейському, 15, сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участі ТЗ Позивача та забезпеченого транспортного засобу TOYOTA Camry, д.р.н. НОМЕР_4 , додатковий номерний знак: НОМЕР_5 , яким керував водій ОСОБА_1 .

Внаслідок ДТП ТЗ Позивача були заподіяні пошкодження.

Оформлення ДТП здійснювалось за участі патрульної поліції.

Головним управлінням справами Міністерства оборони України було надано відповідь № 220/70/3330 від 21.08.2025 на адвокатський запит від 18.08.2025 № 1808-1/25 адвоката Павлік І.П., яким надало інформацію про підстави використання додаткового номерного знаку НОМЕР_5 на транспортному засобі «TOYOTA Camry», VIN НОМЕР_6 , а саме: належним чином засвідчену копію технічного талону серії КВ № 120572.

Вказаний транспортний засіб TOYOTA Camry, д.р.н. НОМЕР_4 , додатковий номерний знак НОМЕР_5 , на дату ДТП мав дійсний поліс внутрішнього страхування № 219940227, виданий ПАТ «НАСК «ОРАНТА».

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи № 761/9392/25 (провадження № 3/761/2578/25), яка зберігається в Шевченківському районному суді міста Києва, 20 лютого 2025 року о 21 годині 00 хвилин по проспекту Берестейському, 15 місті Києві ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «TOYOTA Camry», д.р.н. НОМЕР_4 , додатковий номерний знак: НОМЕР_5 , при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю марки «TOYOTA Camry», д.р.н. НОМЕР_1 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі руху, на яку він мав намір перестроїтись, в результаті чого здійснив з ним зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 10.3 Правил дорожнього руху України, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 252407 від 20.02.2025.

Шевченківським районним судом міста Києва була ухвалена постанова від 17.03.2025 у справі № 761/9392/25 (провадження № 3/761/2578/25), якою визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного порушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як вказує позивач у позові, він на постійній основі здійснює технічне обслуговування свого ТЗ у ТОВ «ВІДІ АВТОСТРАДА», код 31607392 (далі - ТОВ «ВІДІ АВТОСТРАДА»), на підставі Договору № 3562 про технічне обслуговування і ремонт автомобілів від 10.10.2023, яке (товариство) є офіційним дилером автомобілів TOYOTA в Україні.

Після настання ДТП Позивач звернувся до ТОВ «ВІДІ АВТОСТРАДА», де йому здійснили розрахунок вартості ремонту ТЗ після ДТП, зокрема, згідно з рахунком № ВДиС-0009773 від 22.02.2025, складеним ТОВ «ВІДІ АВТОСТРАДА», орієнтовна вартість ремонту ТЗ склала 190 361,18 грн.

Після цього 27.02.2025 Позивач звернувся з відповідною заявою до Відповідача щодо виплати 190 361,18 грн.

27.02.2025 представником Відповідача - ОСОБА_2 був здійснений огляд ТЗ та складено Протокол (Акт) огляду транспортного засобу від 27.02.2025.

Листом від 26.03.2025 № 09-02-22/2703 Відповідач повідомив Позивача про те, що за результатами розгляду матеріалів справи № 25-29-5351 Відповідачем було прийнято рішення щодо виплати Позивачу страхового відшкодування у розмірі 35 501,62 грн згідно зі страховим актом № ОЦВ-25-29-5351/1.

Відповідач здійснив страхове відшкодування у розмірі 35 501,62 грн на рахунок Позивача, що підтверджується платіжною інструкцією № 17723 від 26.03.2025.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Позивач заявою від 31.03.2025 звернувся до Відповідача, повідомивши його про дійсну вартість ремонту ТЗ на підставі калькуляції, складеної ТОВ «ВІДІ АВТОСТРАДА», та просив перерахувати кошти на рахунок або Позивача або ТОВ «ВІДІ АВТОСТРАДА», щоб забезпечити проведення ремонту ТЗ.

16.04.2025 на підставі заявки 25-29-5351 від НАСК ОРАНТА щодо виконання автотоварознавчого дослідження майна Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2023 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , з метою визначення вартості матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження при ДТП на дату 20.02.2025, ФОП Видута Денис Юрійович був складений Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу (вих. № 80-D/16/05/2025-02-20 від 16.04.2025).

Відповідно до вказаного звіту вартість матеріального збитку, завданого ТЗ позивача, складає 112 334,69 грн з ПДВ на запасні частини та матеріали. Вартість матеріального збитку 96 138,91 грн без ПДВ на запасні частини та матеріали.

24.04.2025 Відповідачем було прийнято рішення щодо виплати на користь ТОВ «ВІДІ АВТОСТРАДА», яке здійснювало ремонт ТЗ Позивача, страхового відшкодування у розмірі 76 833,07 грн згідно зі страховим актом № ОЦВ-ЗГ-25-29-5351/2.

Відповідач надіслав лист від 30.04.2025 № 09-02-17/5159 на адресу Позивача, яким повідомив, що ним було замовлено Звіт № 80-D/16/05/2025-02-20 від 16.04.2025, відповідно до якого матеріальний збиток, завданий власнику ТЗ внаслідок пошкодження при ДТП, склав 112 334,69 грн (з ПДВ), згідно зі страховим актом № ОЦВ-ЗГ-25-29-5351/2 Відповідачем 24.04.2025 здійснено доплату страхового відшкодування у розмірі 76 833,07 грн на рахунок ТОВ «ВІДІ АВТОСТРАДА», яке проводило ремонт ТЗ Позивача, що підтверджується платіжною інструкцією № 24034 від 24.04.2025.

12.05.2025 ТОВ «ВІДІ АВТОСТРАДА» виставило Позивачу рахунок № ВДиС-0025631 від 12.05.2025 за роботи з ремонту ТЗ Позивача на суму 72 326,29 грн, у т.ч. ПДВ.

Таким чином, як вказує позивач, ТОВ «ВІДІ АВТОСТРАДА» здійснило ремонт ТЗ Позивача, що підтверджується підписаними між Позивачем та ТОВ «ВІДІ АВТОСТРАДА» актами виконаних робіт, а саме: Актами виконаних робіт № ВДиСА-041720 від 12.05.2025 на суму 76 833,07 грн, № ВДиСА-051216 від 12.05.2025 на суму 72 326,29 грн, загальна вартість ремонту ТЗ Позивача після ДТП становить 149 159,36 грн.

12.05.2025 Позивач перерахував на рахунок ТОВ «ВІДІ АВТОСТРАДА» за ремонт свого ТЗ суму в розмірі 72 326,29 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 3932 від 12.05.2025.

21.05.2025 Позивач звернувся до Відповідача з заявою, в якій просив здійснити доплату страхового відшкодування у розмірі 36824,67 грн (149 159,36 - 112 334,69) та подав разом з заявою документи, що підтверджують виплату даної суми.

Листом від 09.06.2025 № 09-02-17/6876 Відповідач відмовив Позивачу у доплаті страхового відшкодування.

Не погодившись з вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача 36 824,67 грн страхової випали, а також заявлені вимоги про стягнення з відповідача 220,36 грн втрат від інфляції та 281,48 грн 3% річних.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач посилається на те, що згідно зі звітом № 80-D/16/05/2025-02-20 від 16.04.2025, який складаний за дорученням позивача як потерпілої особи, розмір матеріального збитку, завданий власнику ТЗ внаслідок пошкодження при ДТП, склав 112 334,69 грн. При цьому відповідачем було сплачено позивачу 35 501,62 грн, а також перераховано кошти на рахунок ТОВ «ВІДІ АВТОСТРАДА» у розмірі 76 833,07 грн, тобто загалом сплачено 112 334,69 грн, які й були визначені звітом № 80-D/16/05/2025-02-20 від 16.04.2025.

При цьому поліс № 219940227, виданий Головному управлінню справами Міністерства оборони України, складаний на підставі Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон № 1961-IV), при цьому нормами вказаного Закону № 1961-IV передбачено відшкодування саме оціненої шкоди, а понесених потерпілою осоою всіх витрат.

Як вказує відповідач, розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

У свою чергу, обов`язкове страхування - це вимоги до громадян та суб`єктів господарювання з обов`язкового укладення ними відповідних договорів страхування у певних сферах. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним Кодексом України та спеціальним законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів».

СТО не є суб`єктом оціночної діяльності, а тому дана вимога про відшкодування фактично понесених витрат повинна адресуватися до особи, винної в ДТП (Головного управління справами Міністерства оборони України), оскільки відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

При цьому страхове відшкодування відповідачем визначено відповідно до звіту, здійсненого на замовлення позивача, та становить 112 334,69 грн, які й виплачено позивачу та ТОВ «ВІДІ АВТОСТРАДА», у зв`язку з чим відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі.

Оцінивши подані учасниками справи докази, суд зазначає про наступне.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

Як визначено в ст. 9 Закону 1961-IV, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Згідно зі статтею 22 (в редакції, чинній на дату видачі полісу внутрішнього страхування № 219940227, далі - Закон № 1961-IV) визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно з п. 4 ст. 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Відповідно до ст. 36.2 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Крім того, судом враховані правові позиція Верховного Суду, згідно з якими, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, а тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик особи, яка завдала шкоду. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість особи, що завдала шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

При цьому, як вказує Верховний Суд, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Аналогічні висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду у постанові у справі № 755/18006/15-ц від 04.072018, у справі № 369/11701/15-ц від 06.03.2019, у справі № 369/11306/16-ц від 06.032019, у справі № 727/1881/16-ц від 13.03.2019, у справі № 695/882/15-ц від 20.03.2019, у справі № 522/438/18 від 20.03.2019, а також у постановах Верховного Суду від 15.08.2018 у справі 209/3145/15-ц., та постанові від 30 .06.2020 у справі справа № 200/12295/17.

Згідно з полісом № 219940227 ліміт відповідальності страховика (відповідача) за шкоду, заподіяну майну, встановлений у розмірі 160 000,00 грн, водночас, розмір підтверджених збитків, понесених позивачем, складає 149 159,36 грн.

Відповідачем, у свою чергу, сплачено позивачу та на рахунок СТО 112 334,69 грн.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт недоплати відповідачем позивачу понесених збитків у розмірі 36 824,67 грн (149 159,36 - 112 334,69). При цьому, як вказано вище, така виплата (149 159,36 грн) знаходиться в межах ліміту за шкоду заподіяну майну, встановлену полісом № 219940227 (160 000,00 грн).

Водночас, як вказано судом вище, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, у зв`язку з чим, а також враховуючи вищевказані правові позиції Верховного Суду, судом не беруться до уваги заперечення відповідача щодо того, що з даним позовом позивач має звертатись до винуватця ДТП, а не до нього як страхової компанії, якою застраховано відповідальність такої особи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача 36 824,67 грн страхового відшкодування обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 220,36 грн втрат від інфляції) та 281,48 грн 3% річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та втрат від інфляції, суд вважає останні обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в заявленому позивачем розмірі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по оплаті позову судовим збором підлягають покладанню на відповідача в розмірі 2 442,40 грн.

Суд врахував, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 грн, водночас звернення до суду з даним позовом здійснено в електронній формі через підсистему «Електронний суд».

Враховуючи викладене, зважаючи на приписи ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», позивач при зверненні до суду з даним позовом мав сплатити судовий збір з урахуванням коефіцієнту 0,8 в розмірі (3 028,00- 0,8 = 2 422,40).

Водночас, позивач не позбавлений можливості подати клопотання в порядку ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» про повернення судового збору в розмірі 605,60 грн (3 028 - 2 422,40).

Крім того, позивач просить покласти на відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн (з урахуванням заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу).

На підтвердження понесення таких витрат позивачем надані:

- договір про надання правової допомоги № 28-07/2025 від 28.07.2025;

- рахунок № 01 від 28.07.2025;

- платіжну інструкцію № 4243 від 28.07.2025;

- акт приймання-передачі послуг № 01 від 22.09.2025.

Відповідач заперечував щодо покладання на нього витрат на правничу допомогу та просив відмовити в покладенню таких витрат на нього.

Стосовно витрат позивача на правничу допомогу суд вказує на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України удові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Як визначено ч. 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Позивачем у позові вказано, що станом на момент подання позовної заяви останній очікує понести витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 300,00 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з п. 1 Договору Адвокат бере на себе зобов`язання надавати необхідну правову допомогу Клієнту у спірних правовідносинах, які виникли з ПАТ НАСК «ОРАНТА», щодо виплати страхового відшкодування за пошкоджений наземний транспортний засіб TOYOTA Camry, д.р.н. НОМЕР_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 20.02.2025, за участю забезпеченого транспортного засобу TOYOTA Camry, д.р.н. НОМЕР_4 , яка включає в себе: надання правової допомоги на стадії досудового врегулювання спору - надання консультацій, підготовка претензій, направлення адвокатських запитів, листування та ведення переговорів з третіми особами тощо; представництво в господарській справі з приводу зазначеного в цьому пункті Договору спірного питання, яка буде розглядатися судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій; надавати правову допомогу у справі, що включає в себе (але не обмежується): збір документів, вивчення судової практики з аналогічних спорів, вивчення законодавства України, яке регулює спірні правовідносини; підготовка процесуальних документів, подання та підпис процесуальних документів, в тому числі позовних заяви, апеляційних та касаційних скарг, до суду; надсилання відповідних адвокатських запитів з метою отримання документів, їх дублікатів, тощо, ведення переговорів від імені Клієнта з третіми особами, надання інших юридичних послуг за дорученням Клієнта; Адвокат має право вчиняти всі інші необхідні дії, необхідні для захисту інтересів Клієнта у господарській справі, використовувати без обмежень передбачені чинним законодавством України засоби, способи і методи захисту, наданих представнику; здійснювати представництво Клієнта на стадії примусового виконання судового рішення в органах виконавчої служби: подання та підпис заяв, скарг, тощо.

Адвокат має право надсилати поштою, подавати, підписувати та отримувати будь-які документи (судові рішення, виконавчі листи, тощо), запити, засвідчувати своїм підписом копії документів, здійснювати необхідні платежі від імені та за рахунок Клієнта, отримувати відповіді до/з підприємств, установ, організацій будь-якої форми власності, господарських товариств, правоохоронних органів, інших органів державної влади, вчиняти інші дії, передбачені чинним законодавством України, а також мати й інші права, надані представнику.

Відповідно до п.п. 5.1, 5.2 даного Договору встановлено, що гонорар - винагорода Адвоката за здійснення захисту, представництва інтересів Клієнта та надання йому інших видів правової допомоги на умовах і в порядку, що визначені Договором.

Гонорар являє собою динамічну, не фіксовану суму та залежить від обсягу наданих послуг. Гонорар складається з суми вартості всіх послуг, наданих Адвокатом Клієнту, які зазначаються або в додаткових угодах до даного Договору, або в додатках до даного Договору (акти, рахунки, банківські виписки, тощо). Додатками до даного Договору є документи, складені на виконання даного Договору, підписані як Сторонами разом, так і окремо будь-якою Стороною даного Договору.

Вказаний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2026, а в частині оплати гонорару - до повного виконання (п. 7.1 договору).

28.07.2025 позивачу виставлено рахунок на оплату в розмірі 15 000,00 грн.

28.07.2025 позивачем проведено оплату гонорару на суму 15 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 4243.

22.09.2025 між позивачем та адвокатом підписано акт приймання-передачі послуг № 01 на суму 15 000,00 грн.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (аналогічний висновок викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 159/583/19).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Поряд з цим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (такий висновок міститься в п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, в п. 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, п. 24 додаткової постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.02.2022 у справі № 903/326/21).

При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

Відповідачем під час розгляду даної справи не подано заперечень неспівмірності витрат позивача.

При цьому згідно з п. 1 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, враховуючи задоволення позовних вимог, а також відсутність заперечень відповідача щодо співмірності витрат витрати на правничу допомогу підлягають покладанню на відповідача в розмірі 15 000,00 грн.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, будинок 7-Д, код 00034186) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РГС УКРАЇНА" (03115, м. Київ, вул. Котельникова, буд. 7, кв. 223, код 40557711) 36 824,67 грн (тридцять шість тисяч вісімсот двадцять чотири грн 67 коп.) страхового відшкодування, 220,36 грн (двісті двадцять грн 36 грн) втрат від інфляції, 281,48 грн (двісті вісімдесят одна грн 48 коп.) 3% річних, 2 422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві грн 40 коп.) судового збору, 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч) грн витрат на правничу допомогу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 16.01.2026.

Суддя О.Г. Удалова