ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2026 року Справа № 906/1126/13

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Саврій В.А., суддя Юрчук М.І. , суддя Тимошенко О.М.

при секретарі судового засідання Заславській В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фірми "Гісерай Ельстерберг ГмбХ" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 13.11.2025 у справі №906/1126/13 (суддя Гнисюк С.Д.)

за заявою Управління Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області

до боржника Публічного акціонерного товариства "Малинський дослідно-експериментальний ливарно-механічний завод"

про банкрутство

за участі представників:

апелянта - Заруднєв Євген Олегович (в режимі відеоконференції);

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Житомирської області перебуває справа №906/1126/13 про банкрутство Публічного акціонерного товариства Малинський дослідно-експериментальний ливарно-механічний завод.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 13.11.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника кредитора Фірми "Гісерай Ельстерберг ГмбХ" адвоката Заруднєва Є.О. про відсторонення від виконання повноважень по справі арбітражного керуючого Пилипенко Маргарити Миколаївни та призначення іншого арбітражного керуючого Мельник Ірини Анатоліївни.

17.11.2025 до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Фірми "Гісерай Ельстерберг ГмбХ" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 13.11.2025 у справі №906/1126/13.

В скарзі апелянт зазначає, що клопотання про відсторонення від виконання повноважень арбітражного керуючого Пилипенко Маргарити Миколаївни та призначення іншого арбітражного керуючого, - Мельник Ірини Анатоліївни, ґрунтувалось на рішенні комітету кредиторів від 11.03.2025 та зборів кредиторів від 11.03.2025. Відмовляючи в задоволенні клопотання суд першої інстанції виходив із власних переконань, ігноруючи позицію зборів кредиторів і комітету кредиторів, нехтуючи об`єктивними обставинами по справі.

Станом на дату проведення засідання комітету кредиторів та зборів кредиторів 11.03.2025, як і на станом на дату подачі даної апеляційної скарги, комітет кредиторів не отримав від арбітражного керуючого план дій по справі, позицію щодо можливості погашення боргів і збереження заводу як цілісного майнового комплексу так і не узгоджено. Заявлені плани відчужити майно боржника можуть задовольнити тільки забезпеченого кредитора, - ТОВ «Марсала Екобізнес», у якого майже все майно боржника знаходиться у заставі або іпотеці.

Також зазначає, що в заяві арбітражного керуючого про призначення її ліквідатором по справі Пилипенко М.М. вказувала на наявність у неї транспортного засобу. В той же час, згідно отриманої з Головного сервісного центру МВС України інформації, за Пилипенко М.М. не було і немає зареєстрованих транспортних засобів.

На підставі викладеного апелянт просить скасувати ухвалу Господарського суду Житомирської області від 13.11.2025 у справі №906/1126/13 та ухвалити рішення про задоволення клопотання представника кредитора Фірми "Гісерай Ельстерберг ГмбХ" адвоката Заруднєва Є.О. про відсторонення від виконання повноважень по справі арбітражного керуючого Пилипенко Маргарити Миколаївни та призначення іншого арбітражного керуючого - Мельник Ірини Анатоліївни.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №906/1126/13 у складі: головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Тимошенко О.М., суддя Юрчук М.І.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.11.2025 витребувано у Господарського суду Житомирської області матеріали оскарження ухвали Господарського суду Житомирської області від 13.11.2025 у справі №906/1126/13, що стосуються розгляду клопотання Фірми "Гісерай Ельстерберг ГмбХ" про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень.

25.11.2025 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали справи №906/1126/13.

Розпорядженням керівника апарату суду від 25.11.2025, у зв`язку із перебуванням у відпустці головуючого судді Крейбух О.Г. з 24.11.2025 по 05.12.2025 включно, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №906/1126/13.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №906/1126/13 у складі: головуючий суддя Саврій В.А., суддя Юрчук М.І., суддя Тимошенко О.М.

Ухвалою суду від 27.11.2025 апеляційну скаргу Фірми "Гісерай Ельстерберг ГмбХ" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 13.11.2025 у справі №906/1126/13 - залишено без руху.

01.12.2025 до суду від Фірми "Гісерай Ельстерберг ГмбХ" на виконання вказаної ухвали надійшла заява, до якої долучено докази доплати 595,40 грн судового збору.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фірми "Гісерай Ельстерберг ГмбХ" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 13.11.2025 у справі №906/1126/13. Розгляд апеляційної скарги призначено на 05.01.2026 об 12:00год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м.Рівне, вул.Яворницького, 59, у залі судових засідань №4. Запропоновано учасникам провадження у строк до 19.12.2025 подати письмовий відзив на апеляційну скаргу.

19.12.2025 через систему «Електронний суд» представником Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області було подано відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві зазначає, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, у постанові від 30.01.2020 у справі №922/3369/19, рішення комітету кредиторів про відсторонення арбітражного керуючого не є безумовною підставою для його задоволення, а підлягає перевірці судом на предмет наявності законних підстав та доказів порушень.

Звертає увагу, що ліквідаційна процедура була відкрита постановою суду від 13.02.2025, а на момент проведення зборів та комітету кредиторів 11.03.2025 ліквідатор об`єктивно не мав можливості здійснити повний обсяг ліквідаційних заходів, оскільки: документація боржника ліквідатору не була передана; матеріали справи не були опрацьовані у повному обсязі; склад ліквідаційної маси не був встановлений.

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вважає проведену роботу ліквідатора ПАТ «МДЕЗ» Пилипенко М.М. у справі №906/1126/13 про банкрутство задовільною. Виконання обов`язків покладених на арбітражного керуючого Пилипенко М.М. як ліквідатора ПАТ «МДЕЗ» Пилипенко М.М. згідно з Кодексом України з процедур банкрутства належними та прийнятними.

Аргументи апелянта щодо відсутності у ліквідатора зареєстрованого транспортного засобу вважає юридично неспроможними. Верховний Суд у постанові від 12.03.2021 у справі №910/12004/20 зазначив, що формальні зауваження до організаційних аспектів діяльності арбітражного керуючого не можуть бути підставою для його відсторонення.

Посилання апелянта на місце проведення засідання комітету кредиторів не мають правового значення. КУзПБ не встановлює обов`язку проводити засідання комітету кредиторів виключно за місцезнаходженням боржника або кредиторів.

Твердження апелянта про нібито суб`єктивний характер дій суду першої інстанції представник вважає оціночними судженнями, що не підтверджені жодними доказами та такими, що виходять за межі предмета апеляційного перегляду.

На підставі викладеного представник Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області просить суд апеляційну скаргу Фірми «Гісерай Ельстерберг ГмбХ» залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Житомирської області від 13.11.2025 у справі №906/1126/13 залишити без змін.

19.12.2025 через систему «Електронний суд» арбітражним керуючим Пилипенко Маргаритою Миколаївною було подано відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві зазначає, що до цього часу ліквідатор об`єктивно позбавлена можливості здійснити повний аналіз фінансово-господарської діяльності боржника та встановити склад ліквідаційної маси, оскільки документація боржника йому не передана, вимоги КУзПБ та постанови Господарського суду Житомирської області від 13.02.2025 у справі №906/1126/13, не було виконано керівником боржника, про що апелянту достеменно відомо.

Стверджує, що у примусовому порядку, ліквідатору довелося зобов`язувати директора ПАТ «МДЕЗ» Неділько І.І. та арбітражного керуючого Ткачука Д.В. передати ліквідатору установчі документи, бухгалтерську та іншу документацію, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності ПАТ «МДЕЗ» за належним чином оформленими актами приймання передачі, що підтверджується наказом Господарського суду Житомирської області у справі №906/1126/13 від 20.11.2025.

На даний час підприємство перебуває у процедурі ліквідації. Дана процедура є завершальною стадією банкрутства та має чітко визначений законодавством порядок, встановлений положеннями Кодексу України з процедур банкрутства.

Арбітражний керуючий зазначає, що будь-яке відсторонення без встановлення істотних порушень суперечить правовій позиції Верховного Суду.

Звертає увагу, що у поданому клопотанні про відсторонення ліквідатора: не наведено жодної конкретної дії або бездіяльності ліквідатора; не зазначено, які саме обов`язки, передбачені КУзПБ, були порушені; не додано жодного належного та допустимого доказу.

Відсторонення ліквідатора на стадії ліквідації без доведених порушень: перериває виконання ліквідаційних заходів; створює ризик втрати контролю над майном; суперечить принципу процесуальної економії.

Крім цього арбітражний керуючий Пилипенко М.М. зазначає, що забезпечена транспортним засобом для виконання своїх обов`язків, незалежно від того, чи перебуває транспорт у його власності, що відповідає вимогам законодавства щодо здійснення діяльності ліквідатора.

Щодо скликання 12.11.2025 комітету кредиторів боржника за адресою: м.Житомир, площа Перемоги, буд.8, зазначає, що чинне законодавство України, зокрема Кодекс України з процедур банкрутства, не встановлює обов`язковості скликання комітету кредиторів за конкретною адресою.

У зв`язку з тривалими перебоями електропостачання та відсутністю стабільного доступу до інтернету на території України, проведення комітету кредиторів у форматі відеоконференції могло б створити ризики відсутності підключення або раптового відключення учасників, в тому числі представників державних органів - ГУ ПФУ у Житомирській області та ГУ ДПС у Житомирській області, що могло б перешкодити ефективному здійсненню їхніх прав.

З метою забезпечення дієвості, законності та участі всіх зацікавлених сторін, арбітражним керуючим було прийнято рішення провести засідання комітету кредиторів у традиційній формі за адресою, завчасно погодженою з одним із кредиторів боржника, а саме ГУ ПФУ у Житомирській області.

Звернення кредитора Фірма «Гісерай Ельстерберг ГмбХ» ліквідатором було враховано, комітет кредиторів боржника було проведено у режимі відеоконференції (протокол в матеріалах справи)

Кредитором не доведено наявність жодної з підстав, передбачених статтею 28 Кодексу України з процедур банкрутства, для відсторонення ліквідатора. Подані доводи ґрунтуються на припущеннях та суб`єктивній оцінці перебігу ліквідаційної процедури і не підтверджені належними та допустимими доказами.

Тому арбітражний керуючий вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи та надано їм належну правову оцінку, з урахуванням правових висновків Верховного Суду щодо виключного характеру відсторонення арбітражного керуючого та неприпустимості формального втручання у процедуру банкрутства.

02.01.2026 через систему «Електронний суд» представником Фірми «Гісерай Ельстерберг ГмбХ» було подано додаткові пояснення до апеляційної скарги у яких зазначено наступне:

- комітет кредиторів приймаючи рішення 11.03.2025 виходив з того, що призначення арбітражного керуючого Пилипенко М.М. постановою суду від 13.02.2025 було здійснено без врахування позиції комітету кредиторів, з порушенням правил неупередженості і з невідповідністю висновків суду обставинам справи;

- низка порушень і дій з боку арбітражного керуючого Пилипенко М.М. зумовлюють недовіру до неї з боку окремих кредиторів, які мають більшість в комітеті кредиторів;

- окремою підставою для недовіри арбітражному керуючому Пилипенко М.М. з боку кредиторів викликає подача нею заяви про наявність транспортного засобу (що згодом стало однією із вирішальних ознак) при фактичній відсутності такого транспортного засобу;

- арбітражний керуючий Пилипенко М.М. будує роботу не на принципах захисту інтересів всіх кредиторів, а підлаштовується під інтереси меншості кредиторів, нехтуючи необхідністю конструктивного вирішення поточних питань за участі комітету кредиторів;

- окрім формальних запитів жодних пропозицій по справі комітету кредиторів від ліквідатора не надходило;

- неузгодженість позицій ліквідатора і комітету кредиторів може призводити у майбутньому постійні оскарження дій, постійного залучення суду для вирішення спірних питань тощо.

У судове засідання суду апеляційної інстанції 05.01.2026 з`явився представник Фірми "Гісерай Ельстерберг ГмбХ" Заруднєв Євген Олегович (в режимі відеоконференції).

Інші учасники провадження не забезпечили явку своїх представників, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки учасники провадження у справі належним чином повідомлялися про дату, час і місце розгляду справи, при цьому явка учасників судового процесу обов`язковою не визнавалась, матеріали справи достатньо характеризують спірні правовідносини, колегія суддів дійшла висновку про можливість розглянути справу в даному судовому засіданні за наявними у справі матеріалами, у відповідності до вимог ст.269 ГПК України.

У судовому засіданні представник Фірми "Гісерай Ельстерберг ГмбХ" Заруднєв Євген Олегович підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, надав пояснення по справі; просив скасувати ухвалу Господарського суду Житомирської області від 13.11.2025 у справі №906/1126/13 та ухвалити рішення про задоволення клопотання представника кредитора Фірми "Гісерай Ельстерберг ГмбХ" адвоката Заруднєва Є.О. про відсторонення від виконання повноважень по справі арбітражного керуючого Пилипенко Маргарити Миколаївни та призначення іншого арбітражного керуючого - Мельник Ірини Анатоліївни.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзивів, пояснень, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наступне:

У поданому до суду першої інстанції клопотанні представник Фірми «Гісерай Ельстерберг ГмбХ» адвокат Заруднєв Є.О. стверджував, що 11.03.2025 було проведено збори кредиторів та комітет кредиторів, на яких, серед іншого, було прийнято рішення про призначення іншого арбітражного керуючого по справі, Мельник Ірину Анатоліївну. Відповідно до ст.28 КУзПБ комітет кредиторів має право в будь-який час звернутися до господарського суду з клопотанням про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень незалежно від наявності таких підстав. Просив суд: відсторонити від виконання повноважень по справі №906/1126/13 про банкрутство Публічного акціонерного товариства Малинський дослідно - експериментальний ливарно-механічний завод арбітражного керуючого Пилипенко М.М., а також призначити іншого арбітражного керуючого по справі №906/1126/13 про банкрутство Публічного акціонерного товариства Малинський дослідно-експериментальний ливарно-механічний завод - Мельник І.А.

Як передбачено ст.12 Кодексу України з процедур банкрутства, арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право: скликати збори і комітет кредиторів та брати в них участь з правом дорадчого голосу; арбітражний керуючий зобов`язаний: неухильно дотримуватися вимог законодавства; подавати відомості, документи та інформацію щодо діяльності арбітражного керуючого у порядку, встановленому законодавством; під час реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий зобов`язаний діяти добросовісно, розсудливо та з метою, з якою ці права та обов`язки надано (покладено).

Згідно з ч.4 ст.28 Кодексу України з процедур банкрутства, арбітражний керуючий може бути відсторонений господарським судом від виконання повноважень розпорядника майна, керуючого реструктуризацією, керуючого санацією, ліквідатора, керуючого реалізацією за його заявою.

Відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень здійснюється господарським судом за клопотанням учасника провадження у справі або за власною ініціативою у разі:

1) невиконання або неналежного виконання обов`язків, покладених на арбітражного керуючого;

2) зловживання правами арбітражного керуючого;

3) подання до суду неправдивих відомостей;

4) відмови арбітражному керуючому в наданні допуску до державної таємниці або скасування раніше наданого допуску, якщо такий допуск є необхідним для виконання обов`язків, визначених цим Кодексом;

5) припинення діяльності арбітражного керуючого;

5-1) тимчасового зупинення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого на строк понад 30 днів;

6) наявності реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Комітет кредиторів має право в будь-який час звернутися до господарського суду з клопотанням про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень незалежно від наявності таких підстав.

Клопотання про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень має містити кандидатуру арбітражного керуючого для його призначення для виконання повноважень у справі про банкрутство (неплатоспроможність).

Як встановлено ст.48 Кодексу України з процедур банкрутства, до компетенції комітету кредиторів належить прийняття рішення, зокрема, про звернення до господарського суду з клопотанням про призначення арбітражного керуючого, припинення повноважень арбітражного керуючого та про призначення іншого арбітражного керуючого.

Отже, саме до компетенції комітету кредиторів належить прийняття рішення, зокрема, про звернення до господарського суду з клопотанням про призначення арбітражного керуючого, припинення повноважень арбітражного керуючого та про призначення іншого арбітражного керуючого.

Верховний Суд у постанові від 19.06.2025 у справі №922/987/16 зауважує, що хоча абзацом третім частини четвертої статті 28 Кодексу України з процедур банкрутства комітету кредиторів і надано право у будь-який час звернутися до господарського суду з клопотанням про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень не залежно від наявності підстав, комітет кредиторів не позбавлений можливості навести у відповідному клопотанні підстави прийнятого рішення, не охоплені пунктами 1-6 абзацу другого частини четвертої статті 28 Кодексу України з процедур банкрутства.

Такими підставами можуть бути зокрема, загальна тривалість процедур банкрутства, недосягнення позитивних фінансових результатів у процедурі санації тощо, не пов`язані з невиконанням або неналежним виконанням арбітражним керуючим покладених на нього обов`язків або існуванням обставин, що об`єктивно унеможливлюють виконання арбітражним керуючим відповідних повноважень.

Також Верховний Суд зазначає, що у разі подачі комітетом кредиторів клопотання про відсторонення арбітражного керуючого, задоволення такого клопотання є правом, а не обов`язком суду, таке прохання не може бути безумовною підставою для відсторонення арбітражного керуючого. Суд повинен з`ясувати мотиви цього клопотання через призму принципу незалежності арбітражного керуючого.

Тобто, з огляду на положення статей 74, 76-77 ГПК України, клопотання про відсторонення арбітражного керуючого має бути обґрунтованим і вмотивованим. У ньому, зокрема, може даватися оцінка професійним якостям арбітражного керуючого, його компетентності, доброчесності при виконанні повноважень тощо.

При цьому, господарський суд у разі надходження клопотання комітету кредиторів про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень без зазначення підстав, поряд із встановленням зазначених вище обставин, повинен вжити заходи з метою запобігання зловживанню процесуальними правами, а також недопущення порушення частини першої статті 13 Кодексу України з процедур банкрутства, за змістом якої під час здійснення своїх повноважень арбітражний керуючий є незалежним.

Верховний Суд зауважує, що розглядаючи клопотання зборів кредиторів боржника про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень та реалізуючи принцип судового нагляду, суд, користуючись правами та повноваженнями наданими йому процесуальним законом, має здійснити перевірку доводів заявника, з`ясувати та перевірити належність виконання арбітражним керуючим покладених на нього обов`язків, достеменно встановити факти невиконання або неналежного виконання арбітражним керуючим обов`язків, визначених Кодексом, та/або встановити інші обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання арбітражним керуючим відповідних повноважень, в залежності від чого ухвалити мотивоване і обґрунтоване рішення.

Слід відмітити також, що суд має забезпечити баланс інтересів усіх учасників справи про банкрутство, перевірити дотримання їх прав та законних інтересів, зокрема перевірити, чи не допускають учасники справи зловживання своїми процесуальними правами з метою протиправного втручання у здійснення арбітражним керуючим своїх обов`язків або з метою впливу на нього для прийняття арбітражним керуючим рішень, що не відповідають інтересам усіх кредиторів та інтересам правосуддя, або навпаки, чи не призводять дії/бездіяльність арбітражного керуючого до негативних наслідків для інших учасників справи.

Клопотання представника Фірми "Гісерай Ельстерберг ГмбХ" про відсторонення арбітражного керуючого Пилипенко М.М. не обґрунтоване та не підтверджене будь-якими доказами, а обумовлене виключно рішеннями зборів кредиторів та комітету кредиторів.

Колегія суддів констатує, що у поданому клопотанні від 11.07.2025 про відсторонення ліквідатора заявником не наведено жодної конкретної дії або бездіяльності ліквідатора, що могли б стати підставою для його відсторонення, не зазначено, які саме обов`язки, передбачені Кодексом України з процедур банкрутства, були порушені арбітражним керуючим, не додано жодного належного та допустимого доказу порушень.

Як було зазначено вище, задоволення клопотання комітету кредиторів про відсторонення арбітражного керуючого є правом, а не обов`язком суду, таке прохання не може бути безумовною підставою для відсторонення арбітражного керуючого; суд повинен з`ясувати мотиви цього клопотання через призму принципу незалежності арбітражного керуючого.

Колегія суддів зазначає, що безпідставне відсторонення арбітражного керуючого не допускається як таке, що порушує права та законні інтереси арбітражного керуючого, принципи його діяльності та завдає шкоду ефективності процедури банкрутства.

Також суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що зборами кредиторів та комітетом кредиторів не приймалося рішення саме про відсторонення арбітражного керуючого Пилипенко М.М. від виконання повноважень ліквідатора банкрута, а було прийнято рішення саме про призначення іншого арбітражного керуючого Мельник І.А. (т.70, а.с.17, 18).

Крім цього колегія суддів звертає увагу, що арбітражного керуючого Пилипенко Маргариту Миколаївну ліквідатором у справі №906/1126/13 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Малинський дослідно-експериментальний ливарно-механічний завод" було призначено постановою Господарського суду Житомирської області від 13.02.2025 у справі №906/1126/13.

Господарським судом було прийнято відповідне рішення за результатами дослідження поданих заяв та кандидатур арбітражних керуючих на відповідність вимогам ст.28 Кодексу України з процедур банкрутства.

Вказана постанова була об`єктом апеляційного та касаційного перегляду, за результатами яких постановою Верховного Суду від 11.09.2025 залишено без змін постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.05.2025 та постанову Господарського суду Житомирської області від 13.02.2025 у справі №906/1126/13.

Згідно з ч.1 ст.18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Як встановлено ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на викладене, посилання апелянта на незаконність призначення арбітражного керуючого, в тому числі і посилання на відсутність у арбітражного керуючого транспортного засобу на момент його призначення, колегією суддів не приймаються до уваги оскільки обставини законності такого призначення були об`єктом розгляду при апеляційному та касаційному перегляді постанови Господарського суду Житомирської області від 13.02.2025 у справі №906/1126/13. Наразі суд встановлює наявність підстав для відсторонення арбітражного керуючого.

Посилання апелянта на скликання ліквідатором комітету кредиторів на 12.11.2025 за адресою: м.Житомир, вул.Перемоги, 8 не приймається до уваги оскільки:

- норми Кодексу України з процедур банкрутства не встановлюють обов`язку проводити засідання комітету кредиторів виключно за місцезнаходженням боржника або кредиторів;

- вказане засідання відбулося після звернення з клопотанням про відсторонення арбітражного керуючого та не зазначене у клопотанні як підстава для відсторонення;

- в результаті, з ініціативи представника Фірми "Гісерай Ельстерберг ГмбХ", засідання було проведено в режимі відеоконференції (т.71, арк.справи 176-178).

Згідно з ст.ст.74, 76 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Приймаючи до уваги наведене вище, враховуючи наявні у матеріалах справи докази, встановлені факти, виходячи із засад розумності і справедливості, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання Фірми Гісерай Ельстерберг ГмбХ від 11.07.2025.

Згідно з ч.4 ст.11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Пронін проти України" одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

При цьому, п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі "Гарсія Руїс проти Іспанії").

В силу приписів ч.1 ст.276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції на підставі сукупності досліджених доказів повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді клопотання судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування оскарженої ухвали, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Відповідно до положень ст.129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за апеляційний перегляд рішення у справі залишаються за апелянтом.

Керуючись ст.ст.269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фірми "Гісерай Ельстерберг ГмбХ" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 13.11.2025 у справі №906/1126/13 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складено 06.01.2026.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Тимошенко О.М.