номер провадження справи 9/196/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2026 Справа № 908/3398/25

м.Запоріжжя

За позовом: Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкам Фінанс»

про стягнення суми 22419,67 грн.

Суддя Боєва О.С.

Без повідомлення (виклику) сторін

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про стягнення з відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкам Фінанс» суми 17490,00 грн заборгованості та суми 4929,67 грн пені, всього загальної суми 22419,67 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 07.11.2025 здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/3398/25 та визначено до розгляду судді Боєвій О.С.

Ухвалою суду від 12.11.2025 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/3398/25, присвоєно номер провадження справи 9/196/25. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено про неналежне неналежне виконанням відповідачем зобов`язань за укладеним сторонами Договором № 0645-СК-Д від 17.05.2024 щодо поставки (відпуску) позивачу оплаченого ним товару (бензин А-95) через відсутність нафтопродуктів на АЗС мережі «Авіас», внаслідок чого у позивача залишись невикористані талони (скетч-картки) на 330 літрів пального на суму 17490,00 грн. Крім зазначеної суми заборгованості позивачем також нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню за порушення виконання зобов`язання. Позов обґрунтований ст.ст. 11, 15, 16, 251, 252, 509, 525, 526, 530, 549, 610, 611, 625, 626, 629, 655, 662, 664, 670, 691, 693 ЦК України та умовами договору.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, відзив на позов не подав. Заяви/клопотання з процесуальних питань від відповідача до суду не надходили.

Про відкриття провадження у справі та її розгляд судом відповідач повідомлений належним чином.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 6 ГПК України особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

За результатами запиту на отримання інформації про наявність зареєстрованого електронного кабінету, судом встановлено, що у юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкам Фінанс», (відповідач) наявний зареєстрований електронний кабінет (дата реєстрації 25.02.2025).

В частині 5 ст. 176 ГПК України встановлено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно з ч. 11 статті 242 ГПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами.

Відповідно до ч. 3 ст. 120, п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Днем вручення судового рішення є: день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Ухвала суду від 12.11.2025 про відкриття провадження у даній справі була направлена до електронного кабінету Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкам Фінанс» та згідно з повідомленням про доставку електронного листа доставлена до електронного кабінету відповідача 14.11.2025.

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про вирішення справи за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інкам Фінанс» (Постачальник, відповідач у справі) та Головним управлінням державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (Покупець, позивач у справі) був укладений Договір №0645-СК-Д від 17.05.2024 (далі Договір), за умовами якого Постачальник прийняв на себе зобов`язання передати Покупцю у власність бензин А-95 (код ДК 021:2015:09130000-9), надалі - Товар, а Покупець зобов`язався сплатити і прийняти вказаний Товар. Найменування Товару: бензин А-95; кількість: 1885 л; ціна з урахуванням ПДВ - 53,00 грн/літр. Ціна Договору: 99905,00 грн, у тому числі ПДВ (п.п. 1.1, 3.1 Договору).

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 Договору, оплата Товару здійснюється Покупцем шляхом перерахування коштів на вказані в рахунку-фактурі реквізити Постачальника. Оплата Товару здійснюється Покупцем в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок Постачальника в день виписки рахунку-фактури та накладної на Товар. Ціна одного літру товару вказується у рахунку-фактурі та накладної і дійсна протягом дня їх виписки.

В п. 1.2 Договору визначено, що відпуск Товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скретч-картки) відповідно до «Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997.

Згідно з п.п. 5.1, 5.2, 5.3 Договору, строк поставки товарів до закінчення терміну дії довірчого документу. Місце поставки (передачі) товарів: пп. 5.2.1. Передача Покупцю товару за цим Договором здійснюється Постачальником на АЗС шляхом заправки автомобілів Покупця при пред`явленні довіреними особами Покупця скретч-карт; пп.5.2.2. Скретч-карта є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених скретч-картах вважаються виконаними, при цьому Постачальник не може передати Покупцю товар іншої марки чи в кількості меншій, ніж зазначено в скретч-карті. Умови постачання товару самовивезення. Покупець зобов`язується отримати товар на АЗС до закінчення терміну дії довірчого документу, який зазначено на довірчому документі.

Постачальник зобов`язаний, зокрема: забезпечити поставку товарів у строки, встановлені цим Договором (п. 6.3 Договору).

В пунктах 10.1, 10.2 Договору визначено, що останній вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін. Строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 10.1 цього Договору і діє до 31 грудня 2024 року.

Матеріали справи свідчать, що на підставі вищезазначеного Договору сторонами була підписані видаткова накладна №0001/0001193 від 17.05.2024 на товар Бензин А-95 у кількості 1885,00 літрів, загальною вартістю 99905,00 грн з ПДВ.

За платіжною інструкцією № 11005 від 21.05.2024 позивачем було перераховано на рахунок ТОВ «Інкам Фінанс» оплату за бензин А-95 згідно Договору № 0645-СК-Д від 17.05.2024 та накладної №0001/0001193 від 17.05.2024 в сумі 99905,00 грн.

Як зазначено у позові, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав. Через відсутність нафтопродуктів на АЗС мережі «АВІАС» позивач не має змоги отримувати товар. У зв`язку з вказаними обставинами залишились невикористаними талони (скретч-карти), які придбані за Договором №0645-СК-Д від 17.05.2024, на 330 літрів бензину на загальну суму 17490,00 грн.

До позовної заяви додані копія таблиці обліку талонів АЗС «АВІАС» з переліком невикористаних талонів (скретч-карток) на бензин А-95 з серійними номерами та копії відповідних скетч-карт (16 талонів по 20 літрів та 1 талон на 10 літрів).

Також в матеріалах справи містяться копії листів Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області № 1201.6-12028/000393-25 від 19.09.2025, № 1201.6-12686/000393-25 від 01.10.2025, № 1201.6-13409/000393-23 від 16.10.2025 «Щодо невиконання умов Договору № 0645-СК-Д від 17.05.2024 та стягнення заборгованості в сумі 17490 грн 00 коп.» з доказами їх направлення та отримання ТОВ «Інкам Фінанас», в яких позивачем зокрема повідомлялось про те, що Покупець не має змоги отримувати товар за скретч-картами у зв`язку з відсутністю нафтопродуктів на АЗС мережі «АВІАС», в результаті чого залишок невикористаних талонів складає 17 карток на 330 літрів пального. Для врегулювання спору в досудовому порядку просив надати можливість здійснити заправку автотранспорту за наявними у ГУ ДМС у Дніпропетровській області скретч-картами або повернути грошові кошти за невикористаними талонами на суму 17490 грн 00 коп.

Позивачем вказано, що ГУ ДМС у Дніпропетровській області відповіді на вказані вище листи (претензії) від ТОВ «Інкам Фінанс» не отримувало; відповідач взяті на себе зобов`язання за Договором не виконав та не передав позивачу товар на вказану суму, що стало підставою для звернення до суду з позовом, за яким відкрито провадження у даній справі № 908/3398/25.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного.

З положень ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України слідує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цивільними актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення зобов`язання (правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку), зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 626, ст. 629 ЦК України).

За змістом ст.ст. 6, 627, 628 ЦК України, сторони вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України).

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України).

Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу (ч. 1 ст. 693 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 662, ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Якщо право власності переходить до покупця раніше від передання товару, продавець зобов`язаний до передання зберігати товар, не допускаючи його погіршення (ст. 667 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Згідно з ч.1 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як встановлено та зазначено судом вище, на підставі на підставі Договору № 0645-СК-Д від 17.05.2024 позивач (Покупець) здійснив оплату товару (бензин А-95), перерахувавши на рахунок ТОВ «Інкам Фінанс» за платіжною інструкцією № 11005 від 21.05.2024 суму 99905,00 грн.

В п.п. 1.2, 2.1 Договору визначено, що відпуск Товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скретч-картки) відповідно до «Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997. Товар вважається переданим Постачальником і прийнятим Покупцем по кількості і якості з моменту фактичного отримання товару згідно умов Договору.

Відповідно до п. 6.3 Договору, Постачальник зобов`язаний, зокрема: забезпечити поставку товарів у строки, встановлені цим Договором.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997 затверджені Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами, згідно з якими торгівля нафтопродуктами, призначеними для відпуску споживачам, здійснюється через мережу автозаправних станцій, автогазозаправних станцій та автогазозаправних пунктів (надалі - АЗС) (абзац 2 п. 3 Правил).

Згідно з п. 9 Правил, розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару.

Спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року № 281/171/578/155 затверджена Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 3 Інструкції, талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.

Порядок відпуску нафтопродуктів за талонами передбачений у пп. 10.3.3 пункту 10.3 Інструкції.

Отже, талон є документом, який засвідчує право його власника на отримання пального на АЗС.

Враховуючи вищезазначене, відповідач (Постачальник) повинен був виконати зобов`язання за Договором із забезпечення наявності та відпуску (передачі) позивачу оплаченої ним кількості товару (бензину А-95) по факту пред`явлення скретч-карток на відповідних АЗС.

Проте, як зазначено у позові та не спростовано відповідачем, останній свої зобов`язання за Договором належним чином не виконав, поставивши (відпустивши) позивачу оплачений ним товар не в повному обсязі, та не передав позивачу оплачений ним товар на загальну суму 17490,00 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем направлялись відповідачу листи з вимогами здійснити заправку автотранспорту за наявними у ГУ ДМС у Дніпропетровській області скретч-картами або повернути грошові кошти за невикористаними талонами на суму 17490 грн 00 коп.

Згідно з ч. 1 ст. 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства, аванс (попередня оплата) це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема за товар, який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі №910/12382/17, Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 у справі № 918/631/19).

При цьому, оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі у формі позову.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 року в справі № 918/631/19.

Відповідач відзив на позов не подав, доказів передачі (відпуску) позивачу оплаченого ним товару у повному обсязі на всю суму здійсненої оплати або повернення позивачу попередньої оплати за частину непоставленого товару суду не надав.

На підставі викладеного, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за непоставлений товар в розмірі 17490,00 грн є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача суми 4929,67 грн пені, яка нарахована за період з 01.12.2024 по 07.11.2025.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Згідно з п. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 549 Цивільного кодексу України зокрема визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 7.1. Договору, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України та цим Договором.

В п. 7.2 Договору сторони визначено, що у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при закупівлі товарів за бюджетні кошти Постачальник сплачує Покупцю штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня) у розмірі, визначеному відповідно до п.п.7.3.1, 7.3.2 цього Договору, а у разі здійснення попередньої оплати Постачальник, крім сплати зазначених штрафних санкцій, повертає Покупцю кошти з урахуванням індексу інфляції.

Згідно з пп. 7.3.2 пункту 7.3 Договору, у разі порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожен день прострочення.

Факт порушення відповідачем зобов`язань з поставки (передачі) товару на суму 17490,00 грн є доведеним, підтверджується матеріалами справи, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в цілому є правомірними.

Разом з тим, виникнення прострочення з 01.12.2024, починаючи з якого позивачем здійснено нарахування пені документально не підтверджено.

Так, за умовами з п.п. 5.1, 5.2, 5.3 Договору, строк поставки товарів до закінчення терміну дії довірчого документу. Передача Покупцю товару за цим Договором здійснюється Постачальником на АЗС шляхом заправки автомобілів Покупця при пред`явленні довіреними особами Покупця скретч-карт; Умови постачання товару самовивезення. Покупець зобов`язується отримати товар на АЗС до закінчення терміну дії довірчого документу, який зазначено на довірчому документі.

За наявними матеріалами справи, в т.ч. доданими позивачем до позовної заяви документами, встановити термін дії довірчих документів (скретч-карт) неможливо. Умовами Договору не встановлено кінцевий строк, в який має бути здійснена поставка (передача) Покупцю товару на всю суму попередньої оплати.

Доказів пред`явлення позивачем відповідачу талонів на відпуск товару відповідно до умов пп. 5.2.1 п. 5.2 Договору позивачем не надано.

Таким чином, в даному випадку, для визначення моменту прострочення виконання відповідачем зобов`язання щодо поставки (відпуску) товару, слід застосовувати приписи ч. 2 ст. 530 ЦК України.

Як зазначалось судом вище, позивачем тричі направлялись листи ТОВ «Інкам Фінанс» з вимогами здійснити заправку автотранспорту за наявними у ГУ ДМС у Дніпропетровській області скретч-картами. Перший з направлених позивачем листів за вих. № 1201.6-12028/000393-25 від 19.09.2025 згідно доданою до позову копією рекомендованого повідомленням про вручення поштового відправлення був отриманий відповідачем 29.09.2025.

Оскільки відповідач у семиденний строк від дня одержання ним вимоги, як то визначено в ч. 2 ст. 530 ЦК України, зобов`язання з поставки (відпуску) позивачу товару на суму 17490,00 грн не виконав, в даному випадку прострочення відповідного зобов`язання виникло з 07.10.2025.

На підставі викладеного, здійснивши перерахунок пені, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем граничного періоду відповідного нарахування, суд встановив, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума 475,34 грн пені за період прострочення з 07.10.2025 по 07.11.2025. В іншій частині вимог про стягнення пені судом відмовляється у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на сплату судового збору, суд враховує наступне.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч. 2 ст. 123 ГПК України).

З положень ч. 1, підпункту 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» слідує, що ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду.

У статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено у 2025 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2025 року у розмірі 3028,00 грн.

За змістом ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

При зверненні до суду з даним позовом позивач за платіжною інструкцією № 33538 від 29.09.2025 сплатив судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

Враховуючи ціну позову та те, що позовна заява надійшла до суду в електронній формі через систему «Електронний суд», за подання цієї позовної заяви позивач, із застосуванням коефіцієнту пониження ставки судового збору, мав сплатити судовий збір у розмірі 2422,40 грн (3028х0,8). Тобто позивач надмірно сплатив судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 статті 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

На підставі викладеного, судовий збір у розмірі 605,60 грн підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України. Повернення зазначеної суми судового збору буде здійснено ухвалою суду за відповідним клопотанням позивача.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до приписів п. 2 ч. 1 статті 129 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 1941,12 грн витрат зі сплати судового збору - пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкам Фінанс», (69096, м. Запоріжжя, вул. Каховська, буд. 11А, кабінет № 8) на користь Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, (49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вул. В. Липинського, буд.7) суму 17490 (сімнадцять тисяч чотириста дев`яносто) грн 00 коп. заборгованості, суму 475 (чотириста сімдесят п`ять) грн 34 коп. пені.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкам Фінанс», (69096, м. Запоріжжя, вул. Каховська, буд. 11А, кабінет № 8) на користь Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, (49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вул. В. Липинського, буд.7) суму 1941 (одну тисячу дев`ятсот сорок одну) грн 12 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення складено та підписано 14.01.2026.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва