РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.01.2026Справа № 910/12513/25
Господарський суд міста Києва в складі: головуючого судді Г.П. Бондаренко-Легких, розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін справу №910/12513/25.

За позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (04073, м. Київ, пр. Бандери Степана, буд. 22)

До Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д)

про стягнення 50 101, 04 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення 50 101, 04 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування право на яке перейшло до позивача у зв`язку з виплатою страхового відшкодування за пошкодження автомобіля Renault Sandero д.н.з. НОМЕР_1 в результаті ДТП 10.08.2023.

16.10.2025 Господарський суд міста Києва дослідивши матеріали позовної заяви, дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, про що постановив відповідну ухвалу та встановив позивачу п`ятиденний строк з дня вручення ухвали від 16.10.2025 для усунення недоліків позовної заяви.

10.10.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

29.10.2025 суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, в якій вирішив розгляд справи №910/12513/25 здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відмовлено у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів.

31.10.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

25.11.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив, в яких позивач просив суд поновити процесуальний строк для подання відповіді на відзив.

Згідно статті 113 Господарського процесуального кодексу України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Частиною 2 статті 251 Господарського процесуального кодексу України внормовано, що позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Пунктом 6 резолютивної частини ухвали від 29.10.2025 суд встановив позивачу строк для подання до суду відповіді на відзив протягом 15 днів з дня отримання відзиву.

Позивач отримав відзив на позовну заяву в електронний кабінет ЄСІТС - 31.10.2025.

Таким чином, позивач зобов`язаний був подати відповідь на відзив до 15.11.2025 включно.

Відповідно до частини 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

У відповідності до частини 1, 3, 4 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Відповідач, мотивуючи клопотання про поновлення строку для подачі відзиву зазначає, що пропущений строк був у зв`язку з перебоями у електропостачанні.

Суд зазначає, що перебої в електропостачанні в протягом осені 2025 року, зокрема у місті Києві, є загальновідомими обставинами.

Таким чином, з урахуванням зазначених обставини, суд визнає причини пропуску відповідачем процесуального строку для подання відзиву поважними та задовольняє клопотання відповідача про поновлення пропущеного процесуального строку для подання відзиву.

26.11.2025 через систему «Електронний суд» від відповідач надійшли заперечення на відповідь на відзив.

03.12.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшли додаткові пояснення у справі.

03.12.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшли додаткові пояснення у справі.

Згідно з частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до частини 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

І. Фактичні обставини, встановлені судом.

10.08.2023 на вулиці Кільцева дорога у місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Renault Sandero» д.н.з. НОМЕР_2 та транспортного засобу «BMW 530D» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 .

На момент дорожньо-транспортної пригоди між власником транспортного засобу «Renault Sandero» д.н.з. НОМЕР_2 ( ОСОБА_2 ) та Товариством з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (позивач) діяв договір добровільного страхування наземних транспортних засобів програми «КОМФОРТ» №208.23.2744011 від 30.03.2023, згідно з яким позивач прийняв на себе зобов`язання по відшкодуванні матеріальної шкоди заподіяної страхувальнику зазначеному транспортному засобу.

Крім того, на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність власника транспортного засобу «BMW 530D» д.н.з. НОМЕР_3 була забезпечена полісом ЕР210854546 страховиком згідно якого є Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (відповідач).

Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 13.10.2023 у справі №760/18752/23 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення (ДТП 10.08.2023), передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності.

10.08.2023 власник пошкодженого транспортного засобу «Renault Sandero» д.н.з. НОМЕР_2 звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування.

Згідно рахунку-фактури від ТОВ «Автомобільний цент Голосіївський» №ВР-0001594 від 11.08.2023 та акту виконаних робіт №ЗН-2046566 від 28.09.2023 загальна вартість відновлювального ремонту «Renault Sandero» д.н.з. НОМЕР_2 склала - 53 863, 54 грн.

18.08.2023 позивачем складено страховий акт №3.23.03236-1, в якому позивач визнав суму збитків з урахуванням франшизи у розмірі 52 601, 04 грн.

Позивач здійснив виплату страхового відшкодуванню на рахунок СТО у розмірі 52 601, 04 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №68812293 від 18.08.2023.

Представник позивача, 15.09.2023 на електронну пошту відповідача направив заяву вих.№3.23.03236 від 15.09.2023 про виплату страхового відшкодування.

Однак позивач не отримував від відповідача документів, що підтверджують сплату страхового відшкодування.

У зв`язку з вищезазначеним, позивач просить стягнути з відповідача, як страховика особи, відповідальної за завдання матеріального збитку власнику транспортного засобу «Renault Sandero» д.н.з. НОМЕР_2 суму страхового відшкодування в межах ліміту полісу ЕР210854546 у розмірі 50 101, 04 грн.

ІІ. Предмет позову.

Предметом позову у справі є матеріально - правові вимоги позивача до відповідача про стягнення з останнього страхового відшкодування в порядку суброгації у розмірі 50 101, 04 грн.

ІІІ. Доводи позивача щодо суті позовних вимог.

(1) 10.08.2023 сталась ДТП за участю автомобіля «Renault Sandero» д.н.з. НОМЕР_2 та автомобіля «BMW 530D» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1

(2) Винуватцем ДТП є водій транспортного засобу «BMW 530D» д.н.з. НОМЕР_3 - ОСОБА_1 , яка є винною у відповідності до постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 13.10.2023 у справі №760/18752/23.

(3) Позивач здійснив страхову виплату власнику пошкодженого транспортного засобу «Renault Sandero» д.н.з. НОМЕР_2 у розмірі 52 601, 04 грн.

(4) Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу, що є винуватцем ДТП, а саме транспортного засобу «BMW 530D» д.н.з. НОМЕР_3 застрахована в Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (відповідач) згідно полісу ЕР210854546.

(5) Відповідач, як страховик винуватця ДТП зобов`язаний відшкодувати позивачу суму виплаченого ним страхового відшкодування в межах встановленого ліміту, а саме у розмірі 50 101, 04 грн.

IV. Заперечення відповідача у справі.

Заперечення відповідача проти позову зводяться до того, що позивач всупереч приписам статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (закон №1961-IV, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин; втратив чинність 01.01.2025) не звернувся до відповідача із заявою про страхове відшкодування впродовж одного року.

Відтак, позов позивач мав право подати до 10.08.2024 включно, тому останній пропустив строк позовної давності.

З огляду на зазначені обставини, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

V. Оцінка доказів судом та висновки суду.

Спір у даній справі виник внаслідок виплати позивачем згідно Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів програми «КОМФОРТ» №208.23.2744011 від 30.03.2023 укладеного між ним та власником пошкодженого транспортного засобу «Renault Sandero» д.н.з. НОМЕР_2 страхового відшкодування у розмірі 52 601, 04 грн та переходу до позивача в порядку суброгації вимоги такого страхувальника до особи, відповідальної за збитки спричинені внаслідок ДТП 10.08.2023.

Отже, на переконання суду, для вирішення справи по суті за позовом, суду необхідно надати відповіді на наступні питання, що мають значення для вирішення спору:

- чи має місце перехід до позивача вимоги страхувальника до особи, відповідальної за збитки спричинені внаслідок ДТП 10.08.2023?

- чи підтверджується, факт відшкодування позивачем страхового відшкодування?

- чи правомірно позивач просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в межах ліміту полісу?

- чи є заперечення відповідача обґрунтованими?

- чи є позовні вимоги обґрунтованими, а відтак, чи підлягають задоволенню?

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають повному задоволенню з наступних підстав.

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 Цивільного кодексу України).

Страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки (стаття 108 Закону України «Про страхування»).

Згідно зі статті 993 Цивільного кодексу України та 27 Закону України «Про страхування» (закон №85/96-ВР, який втратив чинність 01.01.2024) до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією (пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006-15-ц).

Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Страховик виступає замість потерпілого (пункт 71 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.10.2020 у справі № 910/18279/19).

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування потерпілій особі перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдання матеріального збитку власнику транспортного засобу «Renault Sandero» д.н.з. НОМЕР_2 .

Однак, у разі якщо її цивільно-правова відповідальність перед третіми особами застрахована у певного страховика, то останній стає відповідальною особою, адже, внаслідок укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик в межах страхової суми несе відповідальність за шкоду, завдану застрахованою ним особою.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (закон №1961-IV, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин; втратив чинність 01.01.2025)).

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (стаття 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (закон №1961-IV, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин; втратив чинність 01.01.2025)).

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «BMW 530D» д.н.з. НОМЕР_3 , на момент вказаної ДТП була застрахована у відповідача згідно з полісом ЕР210854546, який діяв на 10.08.2023.

Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 160 000,00 грн з франшизою у 2 500, 00 грн, згідно з інформацією Моторно транспортного страхового бюро з Єдиної централізованої бази даних.

Таким чином, відповідач взяв на себе обов`язок відшкодувати шкоду заподіяну третім особам під час ДТП, яке сталася за участю забезпеченого транспортного засобу «BMW 530D» д.н.з. НОМЕР_3 в межах лімітів відповідальності передбачених полісом.

Матеріалами справи підтверджено вину водія транспортного засобу «BMW 530D» д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_1 , у вчиненні ДТП, яка відбулася 10.08.2023.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 Цивільного кодексу України).

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові №911/482/17 від 20.03.2018 зазначив, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суд, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинен виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

В постанові від 25.07.2018 у справі №922/4013/17 Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зроблено наступний висновок, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Renault Sandero» д.н.з. НОМЕР_2 склала 53 863, 54 грн, що підтверджується рахунком-фактури від СТО №ВР-0001594 від 11.08.2023 та актом виконаних робіт №ЗН-2046566 від 28.09.2023.

З наданих до матеріалів справи доказів, судом встановлено, що на момент ДТП «Renault Sandero» д.н.з. НОМЕР_2 перебував в експлуатації 1 рік. В такому разів, у відповідності до пункту 7.38. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, коефіцієнт фізичного зносу не застосовується.

Позивачем в свою чергу складено страховий акт №3.23.03236-1 від 18.08.2023 на підставі якого позивач визнав суму збитків заподіяних транспортному засобу «Renault Sandero» д.н.з. НОМЕР_2 у розмірі 53 863, 54 грн, але з вирахуванням суми франшизи у розмірі 1 262, 50 грн, сума яка підлягає сплаті склала 52 601, 04 грн.

У зв`язку з чим, позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 52 601, 04 на рахунок СТО (ТОВ «Автомобільний цент Голосіївський»), що підтверджується платіжною інструкцією №68812293 від 18.08.2023.

З урахуванням вимог статті 29, пункту 36.4 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (закон №1961-IV, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин; втратив чинність 01.01.2025), статті 25 Закону України «Про страхування» (№85/96-ВР, який був чинний на момент виникнення правовідносин; втратив чинність 01.01.2024) суд дійшов висновку, що рахунок-фактури №ВР-0001594 від 11.08.2023, акт виконаних робіт №ЗН-2046566 від 28.09.2023, страховий акт №3.23.03236-1 від 18.08.2023 та платіжна інструкція №68812293 від 18.08.2023, копії яких наявні в матеріалах справи, є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які (витрати) виникли внаслідок ДТП.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що шкода завдана при ДТП транспортному засобу «Renault Sandero» д.н.з. НОМЕР_2 належним чином доведена.

За таких обставин, оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «BMW 530D» д.н.з. НОМЕР_3 на момент ДТП (10.08.2023) була забезпечена у відповідача та вина водія «BMW 530D» д.н.з. НОМЕР_3 встановлена постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 13.10.2023 у справі №760/18752/23, позивач на підставі статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» (№85/96-ВР, який був чинний на момент виникнення правовідносин; втратив чинність 01.01.2024) звернувся до відповідача з заявою вих.№3.23.03236 від 15.09.2023 про виплату страхового відшкодування.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина 1 стаття 1166 Цивільного кодексу України).

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 1-2 стаття 1187 Цивільного кодексу України).

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (пункт 1, 3 частина 1 стаття 1188 Цивільного кодексу України).

Заперечення відповідача проти позову зводяться до того, що позивач всупереч приписам статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (закон №1961-IV, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин; втратив чинність 01.01.2025) не звернувся до відповідача із заявою про страхове відшкодування впродовж одного року.

Однак, заперечення відповідача не є обґрунтованими, оскільки в матеріалах справи наявні докази надсилання позивачем 15.09.2023 заяви вих.№3.23.03236 від 15.09.2023 на електронну пошту відповідача, яка зазначена в Єдиному державному реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що в свою чергу є достатнім доказом, який підтверджує звернення позивача до відповідача з вимогою про виплату страхового відшкодування протягом річного строку.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що позивачем дотримано річний строк для звернення до відповідача із заявою про сплату страхового відшкодування, як це передбачено приписами статті 37 Закону України №1961-IV, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин.

Щодо тверджень відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності, суд зазначає, що до даних правовідносин встановлюється загальний строк позовної давності - 3 роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

Законом України №2120-ІХ від 15.03.2022 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, яким внормовано, що в період дії в Україні воєнного стану перебіг позовної давності зупиняється на строк дії такого стану.

Загальновідомим є факт, що воєнний стан в Україні введено відповідним указом Президента України, який затверджений відповідним Законом України з 24.02.2022 та який неодноразово продовжувався та діє станом на день прийняття даного рішення.

Судом взято до уваги, що Законом України №4434-ІХ від 14.05.2025 виключено пункт 19 з розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України - 04.09.2025.

Однак, оскільки спірні правовідносини між сторонами виникли в період дії правового режими воєнного стану, перебіг позовної давності у позивача не сплив.

З огляду на зазначені обставини, судом відхиляються заперечення відповідача викладені в заявах по суті.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи (абзац 2 пункт 12.1. стаття 12 Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (закон №1961-IV, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин; втратив чинність 01.01.2025)).

Франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком (стаття 9 Закону України «Про страхування» №85/96-ВР, який був чинний на момент виникнення правовідносин).

Оскільки, полісом ЕР210854546 франшиза встановлена в розмірі 2 500, 00 грн, тому враховуючи вищезазначені норми, сума яка підлягає стягнення та яку просить стягнути позивач, а саме не сплачена відповідачем сума страхового відшкодування становить - 50 101, 04 грн

Основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (стаття 129 Конституції України).

Суд зазначає, що статтею 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 вказаного кодексу.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 1-4 стаття 13 Господарського процесуального кодексу України).

Доказів відшкодування відповідачем шкоди в розмірі 50 101, 04 грн, заподіяної під час ДТП 10.08.2023, яка сталася за участю забезпеченого відповідачем транспортного засобу «BMW 530D» д.н.з. НОМЕР_3 позивачу та/або власнику автомобіля «Renault Sandero» д.н.з. НОМЕР_2 матеріали справи не містять.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 86 Господарського процесуального кодексу України).

На підставі вищевикладеного, визнаються обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 50 101, 04 грн.

VI. Розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

За таких обставин, у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог, суд покладає судовий збір за подання позовної заяви на відповідача.

Заяв та клопотань щодо розподілу інших судових витрат від позивача не надходило.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 73-77, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення 50 101, 04 грн - задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д; ідентифікаційний код: 00034186) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (04073, м. Київ, пр. Бандери Степана, буд. 22; ідентифікаційний код: 36086124) суму страхового відшкодування у розмірі 50 101 (п`ятдесят тисяч сто одну) грн 04 коп. та судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г.П. Бондаренко - Легких