ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/3383/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Желєзної С.П., розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фроніус Україна» до малого приватного підприємства «Далет» про стягнення 156 311,53 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фроніус Україна» (далі по тексту ТОВ «Фроніус Україна») звернулося до господарського суду з позовною заявою до малого приватного підприємства «Далет» (далі по тексту ПП «Далет») про стягнення заборгованості у розмірі 138 952,70 грн, 3% річних у розмірі 17 358,83 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем зобов`язань за довгостроковою угодою №23/01/14 від 17.01.2014 в частині оплати вартості поставленого товару.

Ухвалою суду від 26.08.2025 дана справа була призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження; зобов`язано відповідача зареєструвати свій електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд»; встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов та заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження; встановлено позивачу 7-денний строк з дня вручення відзиву на позов для подання відповіді на відзив; встановлено відповідачу 5-денний строк з дня вручення відповіді на відзив для подання заперечень на відповідь на відзив.

ПП «Далет», яким не було виконано обов`язку щодо реєстрації електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд», було повідомлено про розгляд даної справи шляхом надсилання ухвал на адресу місцезнаходження відповідача, яка вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 65059, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, буд. 29-Б, кв.33. Проте направлене на адресу відповідача поштове повідомлення 22.12.2025 було повернуто до суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою.

Частиною 6 ст. 242 ГПК України унормовано, що днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17.

З огляду на викладене господарський суд доходить висновку про належне повідомлення ПП «Далет» про розгляд судом даного спору. При цьому суд зазначає, що на адресу відповідача, крім вказаного вище рекомендованого повідомлення, надсилалися два інші. Проте підстави для їх врахування у суду відсутні, оскільки на першому поштовому відправленні не була зазначена повна адреса одержувача; на другому повідомленні була проставлена відмітка про його повернення у зв`язку з невірною адресою, що не відповідало відомостям з вебсайту АТ «Укрпошта» про повернення такого поштового повідомлення у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

ПП «Далет» не було надано суду відзиву на позов у зв`язку з чим справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 178 ГПК України.

Відповідно до ч. ч. 5, 8 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив наступне.

17.01.2014 між ТОВ «Фроніус Україна» (Фірма) та ПП «Далет» (Представник) було укладено довгострокову угоду №23/01/14, відповідно до п. п. 1.1, 2.1 якої Фірма передає Представнику право збуту групи виробів справжньої та майбутньої програми «Фроніус Україна», Україна та продукції фірми «Фроніус», Австрія. Право продажу обладнання фірми «Фроніус Україна» та діяльність Представника поширюються на регіон м. Одеса та Одеська область. Представник немає генерального права експортувати прилади фірми «Фроніус Україна». Угоди цього типу дозволяються лише після попередньої письмової угоди.

Згідно з п. 3.1 угоди №23/01/14 від 17.01.2014 Представник купує та продає від свого імені та за своїм розрахунком. Він діє як самостійний торговець і по відношенню до клієнтів, і по відношенню до Фірми.

Відповідно до п. 3.8 угоди №23/01/14 від 17.01.2014 представник зобов`язується протягом 40 днів здійснювати оплату отриманої за договором продукції. При цьому сума отриманої, але не сплаченої продукції не може перевищувати 48 000,00 гривень, у тому числі ПДВ. У разі потреби термін оплати або максимальна сума неоплаченого боргу можуть переглядатися за письмовим погодженням з Фірмою.

Представник отримує продукцію за ціною зі знижками (перераховані у додатку), в тому числі, на запасні деталі. Знижки відповідають чинному прейскуранту Фірми. Зміни прейскуранта повідомляються Представнику за 4 тижні перед набранням ними чинності. Фірма об`єктивно аргументуватиме Представнику всі підвищення цін. Усі витрати Представнику, що виникли через його діяльність компенсуються через узгоджені торгові знижки або через різницю між рекомендованою ціною продажу і закупівельною ціною (п. 6 угоди №23/01/14 від 17.01.2014).

Згідно з п. 11.1 угоди №23/01/14 від 17.01.2014 ця угода набирає чинності з дня підписання та діє до 31.12.2014. Після закінчення цього терміну кожна із сторін має право, дотримуючись строку 3 місяці, припинити цю угоду за допомогою письмового сповіщення іншої сторони. За відсутністю письмового повідомлення про припинення угоди, ця угода автоматично продовжується на один рік. Можливі зміни до угоди мають бути письмово надіслані рекомендованою поштою та набирають чинності з дня підписання.

У додатку №1 до угоди №23/01/14 від 17.01.2014 сторонами було встановлено найменування товару та розмір знижки, яку ТОВ «Фроніус Україна» зобов`язалося надати ПП «Далет».

06.10.2021 ТОВ «Фроніус Україна» було виставлено ПП «Далет» рахунок №5900 на оплату товару за угодою №23/01/14 від 17.01.2014 на суму 160 113,54 грн.

Листом №1008 від 08.10.2021 ПП «Далет» просило відвантажити товару згідно з рахунком №5900 від 08.10.2021 на суму 160 113,54 грн, оплату якого відповідач зобов`язався здійснити протягом 10 банківських днів.

11.10.2021 ТОВ «Фроніус Україна» поставило ПП «Далет» товар за угодою №23/01/14 від 17.01.2014 на загальну суму 160 024,49 грн, що підтверджується підписаною між сторонами видатковою накладною №4654.

Листом №1027 від 27.10.2022 ПП «Далет» просило ТОВ «Фроніус Україна» зарахувати передоплату за раніше здійсненими перерахуваннями коштів у загальному розмірі 1209,42 грн в рахунок №00005900 від 06.10.2021.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

В силу положень ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

В силу приписів ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до положень ст. ст. 662, 664 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

17.01.2014 між ТОВ «Фроніус Україна» та ПП «Далет» було укладено довгострокову угоду №23/01/14, за умовами якого позивачем було надано відповідачу право продажу групи виробів у м. Одеса та Одеській області. Водночас відповідачем були прийняті на себе зобов`язання здійснювати оплату отриманої продукції протягом 40 днів з дати поставки товару.

Угода №23/01/14 від 17.01.2014 була укладена сторонами на строк до 31.12.2014 з можливістю автоматичного продовження строку її дії за умови відсутності письмового повідомлення про припинення угоди від однієї із сторін. Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів направлення сторонами повідомлення про припинення дії угоди, господарський суд доходить висновку про продовження строку дії договору щонайменше до 31.12.2025.

ТОВ «Фроніус Україна» було належним чином виконано прийняті на себе зобов`язання за угодою №23/01/14 від 17.01.2014, що підтверджується підписаною між сторонами видатковою накладною №4654 від 11.10.2021 на суму 160 024,49 грн.

Проте відповідачем в порушення прийнятих на себе зобов`язань не було своєчасно та у повному обсязі сплачено вартість поставленого товару. Так, на підставі листа відповідача за №1027 від 27.10.2022 позивачем було зараховано грошові кошти у розмірі 1209,42 грн в рахунок оплати товару за накладною №4654 від 11.10.2021; позивачем у позовній заяві також було визнано обставину погашення відповідачем 22.01.2024 боргу у розмірі 9 862,37 грн, 29.03.2024 - 10 000,00 грн. Таким чином, загальна сума сплачених відповідачем коштів в рахунок оплати товару складає 21 071,79 грн.

Положеннями ст. 530 ЦК України встановлено наступне: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З викладених обставин господарський суд, враховуючи належне виконання позивачем прийнятих на себе зобов`язань за угодою №23/01/14 від 17.01.2014, а також відсутність доказів оплати відповідачем товару у повному обсязі, доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених ТОВ «Фроніус Україна» вимог в цій частині шляхом присудження до стягнення з ПП «Далет» суми основного боргу у розмірі 138 952,70 грн (160 024,49 - 21 071,79 = 138 952,70).

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З посиланням на приписи ст. 625 ЦК України позивачем було заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 17 358,83 грн, які були нараховані на основну суму боргу (з урахуванням обставини зменшення такого боргу) протягом періоду з 26.10.2021 до 20.08.2025. При визначенні початкового моменту прострочення позивачем було враховано гарантійний лист відповідача №1008 від 08.10.2021 про оплату товару протягом 10 банківських днів.

Господарський суд зазначає, що за змістом п. 3.8 угоди №23/01/14 від 17.01.2014 строк оплати товару становить 40 днів з моменту отримання товару. Водночас листом №1008 від 08.10.2021 ПП «Далет» були прийняті на себе зобов`язання оплатити товар вартістю 160 024,49 грн протягом 10 банківських днів.

Добросовісність (п. 6 ст. 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18).

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово посилався на принцип римського права venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки), який базується ще на римській максимі «ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці». По суті згаданий принцип римського права є вираженням equitable estoppel однієї з найважливіших доктрин загального права. В системі загального права ця доктрина спрямована на недопущення ситуації, в якій одна сторона може займати іншу позицію в судовому розгляді справи, що відрізняється від її більш ранньої поведінки або заяв, якщо це ставить протилежну сторону у невигідне становище (постанови Верховного Суду у справах № 910/19179/17, № 914/2622/16, № 914/3593/15, № 237/142/16-ц, № 911/205/18).

В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Якщо особа, яка має право на оспорення документу (наприклад, свідоцтва про право на спадщину) чи юридичного факту (зокрема, правочину, договору, рішення органу юридичної особи), висловила безпосередньо або своєю поведінкою дала зрозуміти, що не буде реалізовувати своє право на оспорення, то така особа пов`язана своїм рішенням і не вправі його змінити згодом. Спроба особи згодом здійснити право на оспорення суперечитиме попередній поведінці такої особи і має призводити до припинення зазначеного права (див. постанову Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №450/2286/16-ц, постанову Верховного Суду від 09.11.2022 у справі №754/13893/19).

Враховуючи взяття ПП «Далет» на себе у добровільному порядку зобов`язання здійснити оплату конкретної партії товару протягом 10 банківських днів з моменту його поставки позивачем, господарський суд, враховуючи принцип заборони суперечливої поведінки та добросовісності, доходить висновку про наявність у позивача права здійснювати нарахування 3% річних з 26.10.2021, тобто до спливу визначеного угодою 40-денного строку для оплати товару.

Проаналізувавши здійснений ТОВ «Фроніус Україна» розрахунок, суд дійшов висновку, що правильним розміром 3% річних протягом визначеного позивачем періоду їх нарахування становить 17 347,17 грн, що має наслідком часткове задоволення заявлених ТОВ «Фроніус Україна» вимог до ПП «Далет» в цій частині позову.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищезазначене, господарський суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення заявлених ТОВ «Фроніус Україна» позовних вимог шляхом присудження до стягнення з ПП «Далет» суми основного боргу у розмірі 138 952,70 грн, 3% річних у розмірі 17 347,17 грн. В іншій частині позову необхідно відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до приписів ч. 1 ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 - 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з малого приватного підприємства «Далет» /65059, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, буд. 29-Б, кв.33; ідентифікаційний код 31976542/ на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фроніус Україна» /07455, Київська обл., Броварський р-н, село Княжичі, вул. Слави, буд. 24; ідентифікаційний код 33565713/ суму основного боргу у розмірі 138 952,70 грн /сто тридцять вісім тисяч дев`ятсот п`ятдесят дві грн 70 коп./, 3% річних у розмірі 17 347,17 грн /сімнадцять тисяч триста сорок сім грн 17 коп./, судовий збір у розмірі 3 027,77 грн /три тисячі двадцять сім грн 77 коп./.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення складено 12 січня 2026 р.

Суддя С.П. Желєзна