ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

07 січня 2026 рокуСправа № 912/3242/25

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кабакової В.Г., розглянув заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "РІТ ОЙЛ" від 06.01.2026 про забезпечення позову у справі №912/1885/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РІТ ОЙЛ", проспект Українських Героїв, буд. 27А, офіс 3, м. Одеса, 65045

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Довгаль Ольги Володимирівни, АДРЕСА_1

про стягнення 432 870,78 грн

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "РІТ ОЙЛ", яка містить вимоги до Фізичної особи-підприємця Довгаль Ольги Володимирівни про стягнення 432 870,78 грн, з яких: 277 021,88 грн основного боргу по сплаті за поставлений товар, 48 432,02 грн пені, 55 404,38 грн штрафу, 49 994,34 грн 32% річних та 2 018,16 грн інфляційних збитків, з покладенням на відповідача судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки нафтопродуктів від 13.05.2025 № 13/05/25/В-1 в частині оплати прийнятого (поставленого) товару.

Ухвалою від 31.12.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №912/3242/25 за правилами спрощеного позовного провадження. Постановив розпочати розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

06.01.2026 позивач подав заяву про забезпечення позову, де просить:

- накласти арешт на грошові кошти, що належать ФОП Довгаль Ользі Володимирівні та знаходяться на її банківських рахунках у всіх банківських та фінансових установах України, у межах суми 432 870,78 грн,

- накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно відповідача в межах суми позовних вимог, заборонивши його відчуження до набрання законної сили рішенням суду у справі.

Однак, суддя Глушков М.С., у провадженні якого знаходиться справа № 912/3242/25, з 02 січня до 09 січня 2026 перебуває у відпустці, згідно з наказом голови суду № 431 від 30 грудня 2025 року, тому за розпорядженням керівника апарату господарського суду №3 від 06.01.2026 здійснено повторний автоматизований розподіл заяви від 06.01.2026 про забезпечення позову.

За результатом повторного автоматизованого розподілу заяву від 06.01.2026 про забезпечення позову призначено судді Кабаковій В.Г.

Відповідно, необхідно прийняти матеріали заяви до розгляду.

На виконання ч. 5 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України позивач до заяви додав платіжну інструкцію від 06.01.2026, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову позивач зазначає, що відповідач систематично порушує умови договору, тривалий час не виконує грошові зобов`язання, здійснює лише незначні та нерегулярні часткові оплати, що свідчить про ухилення від повного погашення заборгованості. Станом на дату подання позову заборгованість існує понад шість місяців, претензія Позивача залишена без відповіді та без задоволення. Така поведінка Відповідача створює реальну загрозу утруднення або неможливості виконання рішення суду у разі його ухвалення на користь Позивача. Факт порушення грошового зобов`язання підтверджується первинними бухгалтерськими документами, актом звірки, банківськими виписками та відсутністю повної оплати протягом тривалого часу. Відповідач здійснював лише незначні часткові платежі, які не змінюють загального характеру прострочення та свідчать про неспроможність або небажання добровільно виконати зобов`язання.

Позивач вказує, що існує обґрунтоване припущення, що до моменту набрання рішенням суду законної сили відповідач може розпорядитися належними їй грошовими коштами або майном, що унеможливить реальне виконання судового рішення.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд враховує таке.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів позивача, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення. При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому, обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Як вже зазначено, обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, позивач вказує на те, що невиконання відповідачем своїх обов`язків за Договором поставки нафтопродуктів № 13/05/25/В-1 від 13.05.2025 спричинило виникнення заборгованості, що існує понад шість місяців.

Господарський суд зазначає, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду справи по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Згідно з висновком Верховного Суду, викладеному у постанові від 24.05.2022 у справі №911/2719/21, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Водночас, жодних доказів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, заявником до заяви не додано.

При цьому, слід вказати, що сам лише факт можливості розпорядження відповідачем коштами, які перебувають на його рахунках, не може свідчити про неможливість виконання рішення суду у цій справі у випадку задоволення позовних вимог, оскільки матеріали позовної заяви не містять будь-яких доказів, які б давали можливість встановити наявність чи відсутність у відповідача іншого майна та, відповідно, встановити що відповідач не має достатньо коштів для виконання своїх зобов`язань. Тобто, надані позивачем докази не свідчать про те, що відповідач, у випадку задоволення цього позову, не буде мати можливості виконати рішення суду.

Господарський суд також зауважує, що позивачем до своєї заяви не надано та матеріали позовної заяви не містять будь-яких доказів того, що відповідач має намір вчинити або вчиняє дії щодо зменшення як наявних у нього грошових коштів, так і належного йому майна (транспортних засобів).

Заява позивача мотивована лише припущенням про потенційну можливість невиконання судового рішення відповідачем в майбутньому.

Проте, саме лише припущення заявника про те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів у майбутньому, без посилання на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для постановлення ухвали про забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти чи майно відповідача суд повинен дотриматися розумного балансу між необхідністю забезпечити можливе майбутнє виконання судового рішення та неприпустимістю блокування господарської діяльності відповідача.

Позивачем не наведено доказів того, що у відповідача відсутні грошові кошти, в тому числі і на рахунках в банківських установах, за рахунок яких може відбутись погашення заборгованості.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Відповідні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 10.11.2020 у справі №910/1200/20.

Таким чином, дослідивши заяву про забезпечення позову, суд зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів у розумінні ст. 76-77 ГПК України, із якими діюче законодавство пов`язує доцільність застосування заходів про забезпечення позову, та які б свідчили про неможливість або істотне ускладнення виконання рішення господарського суду у разі невжиття таких заходів.

Судом враховано також те, що арешт коштів на рахунках відповідача може призвести до перешкод у здійсненні господарської діяльності останнім та, в свою чергу, погіршення майнового стану сторони, оскільки знерухомлення грошових активів, як основного інструменту ведення юридичною особою господарської діяльності, унеможливлює здійснення такої діяльності.

За таких обставин, приймаючи до уваги відсутність будь-яких доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, оскільки заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності забезпечення позову із врахуванням дотримання збалансованості інтересів сторін, не доведеність заявником обставин, що невжиття визначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, суд не вбачає підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "РІТ ОЙЛ" від 06.01.2026 про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

У зв`язку з відмовою в задоволенні заяви про забезпечення позову, сплачена позивачем сума судового збору за її подання покладається на позивача та йому не відшкодовується.

Господарський суд звертає увагу заявника, що заява про забезпечення позову, яка раніше була відхилена повністю або частково, може бути подана вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто, на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Керуючись ст. 136-140, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Прийняти матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "РІТ ОЙЛ" від 06.01.2026 до розгляду

Відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "РІТ ОЙЛ" від 06.01.2026 про забезпечення позову у справі №912/3242/25.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 235 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржена до Центрального апеляційного господарського суду.

Копії ухвали надіслати позивачу (до електронного кабінету) та відповідачу (вул. Миколаївська, буд. 165, м. Бобринець, Кропивницький район, Кіровоградська область, 27200).

Суддя В.Г. Кабакова