ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

07 січня 2026 року м. ЧернівціСправа № 926/2853-б/24 (926/2488/25)

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Дутки В.В. розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Роско Груп, м.Чернівці

до товариства з обмеженою відповідальністю ДЕСЕНТО, м.Одеса

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс, м.Київ

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «ПРАЙМ ОРГАНІКС», Дніпропетровська область, Павлоградський район, село Нова Дача

про стягнення заборгованості в сумі 2 416 184,76 грн

в межах справи

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс, м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю Роско Груп, м. Чернівці

про банкрутство

без виклику (повідомлення) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Чернівецької області перебувала справа №926/2853-б/24 (926/2488/25) за позовом ТОВ Роско Груп до ТОВ «ДЕСЕНТО» про стягнення заборгованості в сумі 2416184,76 грн.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 15.12.2025 прийнято відмову ТОВ Роско Груп від позову в частині стягнення 1 690 384,76 грн. Позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «ДЕСЕНТО» на користь ТОВ «Роско Груп» 725 800,00 грн. заборгованості, 8709,60 грн. судового збору. Провадження у справі про стягнення 1 690 384,76 грн - закрито. Стягнуто з позивача до Державного бюджету України судовий збір в розмірі 18851,91 грн.

05.01.2026 до суду надійшла спільна заява сторін про затвердження мирової угоди у справі в порядку ст.ст.192,193 ГПК України.

Сторони укладали мирову угоду та підписували спільну заяву за обставин, коли рішення по справі не набрало законної сили, а наказ на примусове виконання не виданий.

07.01.2026 Рішення Господарського суду Чернівецької області від 15.12.2025 у справі № 926/2853-б/24 (926/2488/25) набрало законної сили, у зв`язку з чим виданий наказ від 07.01.2026 про його примусове виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 ГПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 192 ГПК України сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. 3 ст. 192 ГПК України до ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Частина 4 статті 192 ГПК України передбачає, що укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією самою ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Згідно з ч. 5 ст. 192 ГПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо:

1) умови мирової угоди суперечать закону або порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або

2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Як встановлено судом, спільна заява сторін про затвердження мирової угоди подана після завершення розгляду справи та прийняття рішення по суті позовних вимог, а тому відсутні підстави для застосування ст. 192 ГПК України та закриття провадження у справі.

За наведених обставин, суд не вбачає правових підстав для задоволення заяви про затвердження мирової угоди та закриття провадження.

Водночас відповідно до ст. 330 ГПК України передбачено подання мирової угоди в процесі виконання.

Так відповідно до ч. 1 ст. 330 ГПК України мирова угода, укладена між сторонами, або заява про відмову стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному або приватному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її для затвердження до суду, який видав виконавчий документ.

Згідно з ч. 2 ст. 330 ГПК України питання затвердження мирової угоди у процесі виконання рішення, задоволення заяви про відмову стягувача від примусового виконання рішення вирішується судом протягом десяти днів з дня надходження до суду відповідної заяви, про що постановляється ухвала.

Враховуючи наведене, сторони не позбавлені права подати заяву про затвердження мирової угоди відповідно до ст. 330 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 192, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у затвердженні мирової угоди від 31.12.2025, укладеної між ТОВ «РОСКО ГРУП» та ТОВ «ДЕСЕНТО» у справі № 926/2853-б/24 (926/2488/25) в порядку ст. 192 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду на підставі ст. 255 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала підписана 07.01.2026.

Суддя В.В.Дутка