ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.01.2026 м. Харків Справа №905/1086/25

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

розглянувши справу №905/1086/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фора» (08132, Київська обл., Бучанський р-н, м. Вишневе, вул. Промислова, буд. 5)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛВР Алко» (85032, Донецька обл., Покровський р-н, с. Добропілля, Промзона №1, вул. Промислова, буд. 4)

про стягнення 81 904,69 грн,

без повідомлення (виклику) сторін,

Суть спору: ТОВ «Фора» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з ТОВ «ЛВР Алко» заборгованості в розмірі 81 904,69 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором про надання послуг №270-Е від 01.05.2021 в частині здійснення оплати послуг за липень, серпень 2021 року.

20.10.2025 господарським судом постановлено ухвалу, якою прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи, запропоновано позивачу надати до суду рахунки на оплату послуг за договором про надання послуг №270-Е від 01.05.2021 за липень, серпень 2021 року.

28.10.2025 за вх. №6728/25 господарський суд одержав від позивача рахунки-фактури № від 31.07.2021, № від 31.07.2021, № від 31.08.2021, № від 31.08.2021.

20.11.2025 за вх. №7182/25 господарський суд одержав відзив на позов, в якому відповідач просить поновити пропущений з поважних причин процесуальний строк на подання відзиву, долучити відзив до матеріалів справи та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідач вказує, що акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.07.2021 №, №, від 31.08.2021 №, № не є належними доказами надання послуг за спірним договором, оскільки не містять відомостей про зміст та обсяг господарських операцій, що унеможливлює встановлення фактичних обставин щодо яких саме товарів замовника начебто здійснювалося їх просування на ринку, їх номенклатурні, кількісні та вартісні показники, що безпосередньо впливає на визначення розрахунку вартості відображених в цих актах послуг. Матеріали справи не містять первинних документів, які підтверджують передачу товарів від замовника виконавцю протягом звітного періоду для їх просування на ринку збуту шляхом проведення обов`язкових акцій та за допомогою інших засобів, з огляду на що здійснення позивачем розрахунків вартості начебто наданих послуг не відповідає умовам договору та є безпідставним. Відповідач також зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази здійснення замовлення відповідачем послуг за договором шляхом надання відповідного письмового завдання на виконання послуг, відображених в актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.07.2021 №, №, від 31.08.2021 №, №.

В обґрунтування клопотання про поновлення пропущеного строку на подання відзиву на позовну заяву відповідач зазначає, що товариство знаходиться на території можливих бойових дій, що суттєвим чином вплинуло на забезпечення захисту його майнових прав, з огляду на значні труднощі в пошуку адвоката та укладенні з ним відповідного договору про надання професійної правничої допомоги, оскільки ані директор, ані інші працівники підприємства, не є фахівцями в галузі права, а тим більше не є адвокатами, останні не володіють правовими знаннями та навичками складання будь-яких процесуальних документів, що позбавляє їх можливості здійснення належним чином захисту майнових прав товариства в господарському судочинстві.

28.11.2025 за вх. №7295/25 господарський суд одержав відповідь на відзив, в якій позивач просить поновити йому пропущений з поважних причин процесуальний строк на подання відповіді на відзив, долучити відповідь на відзив до матеріалів справи та врахувати її під час прийняття рішення у справі, відхилити доводи, викладені у відзиві, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Позивач вказує, що підписані сторонами акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) є належними доказами надання послуг за договором про надання послуг №270-Е від 01.05.2021, оскільки вони містять усі обов`язкові реквізити, передбачені ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»: назву документа, дату складання, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, обсяг, інформацію щодо підписання документу в сервісі «Вчасно» з протоколом підписання та накладення електронних печаток сторін. Позивач зазначає, що вказані в актах послуги є регулярними, плановими маркетинговими послугами, які виконуються на підставі договору. ЦК України не містить вимог про обов`язковість додаткового письмового завдання, якщо обсяг і вид послуг вже визначений договором.

Також позивач надав до суду складені ним та зареєстровані в ЄРПН податкові накладні: №7001801 від 31.07.2021 року - на суму 42 595,80 грн; № 7001799 від 31.07.2021 на суму 10 648,96 грн; № 7001525 від 31.08.2021 на суму 5 731,99 грн; №7001527 від 31.08.2021 на суму 22 927,94 грн.

В обґрунтування клопотання про поновлення пропущеного строку для подання відповіді на відзив позивач зазначає, що не мав можливості раніше подати відповідь на відзив через постійні атаки БПЛА та ракетні обстріли, які призвели до запровадження стабілізаційних та аварійних (екстрених) відключень електроенергії, зокрема у Київській області та у місті Києві (у т.ч. за адресою його місцезнаходження), що у свою чергу призвело до перебоїв у роботі мережі Інтернет та перебоїв у роботі електронного кабінету позивача у підсистемі Електронний суд ЄСІКС.

Щодо клопотання відповідача про поновлення пропущеного строку на подання відзиву суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 251 ГПК України відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

20.10.2025 господарським судом постановлено ухвалу, якою прийнято справу №905/1086/25 до провадження.

Ця ухвала надіслана відповідачу в електронний кабінет та доставлена йому 20.10.2025, про що свідчить довідка про доставку електронного листа. Отже, строк для подання відзиву становить до 04.11.2025 включно.

Відзив подано 20.11.2025, тобто з пропуском встановленого законом строку.

Вирішуючи питання щодо клопотання відповідача про поновлення строку для подання відзиву, суд виходить з того, що судове провадження здійснюється в умовах воєнного стану, що в певній мірі ускладнює своєчасне вчинення учасниками справи процесуальних дій, про що зазначає відповідач, а тому, з метою недопущення порушення прав та законних інтересів всіх учасників справи та дотримання принципу змагальності сторін у судовому процесі, забезпечення повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, господарський суд вважає за необхідне задовольнити зазначене клопотання відповідача, поновити йому процесуальний строк для подання відзиву, прийняти відзив та здійснювати подальший розгляд з його врахуванням.

Щодо клопотання позивача про поновлення пропущеного строку на подання відповіді на відзив, суд зазначає наступне.

За приписами ч. 2 ст. 251 ГПК України позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

20.10.2025 господарським судом постановлено ухвалу, якою прийнято справу №905/1086/25 до провадження, встановлено позивачу строк для подання до суду відповіді на відзив протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позовну заяву.

Відзив на позов надісланий відповідачу в електронний кабінет та доставлений йому 20.11.2025, про що свідчить квитанція №5127558. Отже, строк для подання відповіді на відзив становить до 25.11.2025 включно.

Відповідь на відзив подано 28.11.2025, тобто з пропуском встановленого судом строку.

Вирішуючи питання щодо клопотання позивача про поновлення строку для подання відповіді на відзив, суд виходить з того, що строк на подання відповіді на відзив є строком, який встановлюється судом, і такий строк може бути продовжений, а не поновлений. Тому клопотання позивача про поновлення процесуального строку для подання відповіді на відзив залишається судом без задоволення.

Разом з тим, беручи до уваги, що судове провадження здійснюється в умовах воєнного стану, що в певній мірі ускладнює своєчасне вчинення учасниками справи процесуальних дій, про що зазначає позивач, з метою недопущення порушення прав та законних інтересів всіх учасників справи та дотримання принципу змагальності сторін у судовому процесі, забезпечення повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, господарський суд вважає за необхідне прийняти відповідь на відзив та здійснювати подальший розгляд з його врахуванням.

На підставі ч. 4 ст. 240 ГПК України 02.01.2026 господарським судом підписано рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне.

01.05.2021 між ТОВ «ЛВР Алко» (замовник, відповідач) та ТОВ «Фора» (виконавець, позивач) укладено договір №270-Е про надання послуг, згідно з п. 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов`язується за завданням замовника протягом визначеного в договорі строку надавати послуги, зазначені в додатку №1 до договору, а замовник зобов`язується оплачувати такі послуги.

Виконавець в рамках цього договору може надавати замовнику наступні послуги з метою вивчення споживчого попиту на ринку та впливу на нього з метою збільшення обсягів продажу та просування товарів замовника, які зазначені в п. 1.2.1. цього договору (п. 1.2. договору).

Товари замовника будь-які товари, щодо яких замовник замовив у виконавця надання передбачених цим договором послуг. Надання послуг за цим договором передбачає можливість надання їх як стосовно товарів, отриманих виконавцем від замовника на підставі відповідних договорів із замовником, так і стосовно товарів, отриманих виконавцем від третіх осіб. Товари замовника будь-які товари торгівельних марок Статус, Билли Джин, Старий Аист, Чиста Сльоза, Хеппи Лиф, власником або законним володільцем якої (яких) є замовник, що поставляються до магазинів «Фора» протягом періоду дії даного договору.

У розд. 2 договору визначені права та обов`язки сторін. Зокрема, виконавець зобов`язаний за завданням замовника надавати замовнику визначені цим договором послуги в строк, визначений сторонами. Замовник зобов`язаний приймати від виконавця надані послуги, якщо вони відповідають умовам договору, і оплачувати їх в розмірах і в строк, що передбачені цим договором.

Підтвердженням належного виконання договору та відсутності претензій зі сторони замовника є підписання представником замовника акту приймання-передачі наданих послуг. Акт приймання-передачі наданих послуг підписується повноважними представниками сторін. Замовник підписує отриманий від виконавця акт приймання-передачі наданих послуг в строк до 25 числа місяця наступного за звітним (п. п. 3.1., 3.2. договору).

Вартість послуг за звітний період встановлюється сторонами на підставі додатку №1 до договору. Якщо угодою сторін не визначено інше, звітним періодом є один календарний місяць (п. 3.3. договору).

Замовник здійснює оплату за цим договором не пізніше 20 числа наступного за звітним на підставі виставленого рахунку на оплату послуг (п. 3.4. договору).

Сторони, керуючись положеннями ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», ЗУ «Про електронні довірчі послуги», домовились з метою автоматизації процесів документообігу між ними, оперативного погодження та підписання, надсилання, отримання та зберігання електронних документів використовувати онлайн-сервіс «Вчасно» за посиланням https://vchasno.ua. Сторони погодили складання та передачу електронних документів як оригіналів, а саме: договорів, додаткових договорів, додаткових угод, додатків до договору, специфікацій, листів, документів первинного бухгалтерського обліку, в тому числі, але не виключно, рахунків, актів приймання-передачі наданих послуг, актів приймання-передачі виконаних робіт, актів приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей, видаткових накладних, звітів до актів, тощо через онлайн-сервіс «Вчасно» за посиланням https://vchasno.ua. Документ вважається підписаним другою стороною після накладання на документ електронного підпису уповноваженої особи та електронної печатки сторони, яка одержала документ. Документи, складені та підписані в електронному вигляді з накладанням дійсних електронних підписів уповноважених осіб та печаток сторін, визнаються сторонами як належним чином оформлені оригінали первинних документів та мають таку ж юридичну силу (п. п. 8.1., 8.2., 8.6., 8.7. договору).

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін. Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 6.1. цього договору та діє до грудня 2021 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами обов`язків за цим договором (п. п. 6.1., 6.2. договору).

В додатку №1 від 01.05.2021 до договору сторони погодили перелік послуг та порядок визначення їх вартості, зокрема: сприяння просуванню товарів замовника на ринку збуту за допомогою інших засобів - вартість послуги з ПДВ 4 % від вартості відвантаженого товару; проведення обов`язкових акцій по просуванню товару замовника - вартість послуги з ПДВ - 1 % від вартості відвантаженого товару.

На виконання умов договору позивач у період липень-серпень 2021 року надав, а відповідач прийняв послуги (проведення обов`язкових акцій по просуванню товару замовника, сприяння просуванню товарів замовника на ринку збуту за допомогою інших засобів) на загальну суму 81 904,69 грн, що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг): від 31.07.2021 № на суму 10 648,96 грн, від 31.07.2021 № на суму 42 595,80 грн, від 31.08.2021 № на суму 5 731,99 грн, від 31.08.2021 № на суму 22 927,94 грн, які підписані сторонами в онлайн-сервісі «Вчасно» шляхом накладання електронних підписів та скріплені електронними печатками сторін.

Також через онлайн-сервіс «Вчасно» 09.08.2021 позивачем виставлено відповідачу рахунки-фактури на оплату наданих послуг від 31.07.2021 № на суму 10 648,96 грн, від 31.07.2021 № на суму 42 595,80 грн, та 08.09.2021 - рахунки-фактури від 31.08.2021 № на суму 5 731,99 грн, від 31.08.2021 № на суму 22 927,94 грн, які не оплачені відповідачем.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором №270-Е про надання послуг від 01.05.2021 в частині оплати наданих послуг, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з нього заборгованості в розмірі 81 904,69 грн.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, господарський суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, платити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Як вище встановлено судом, на підставі договору №270-Е про надання послуг від 01.05.2021 позивач у період липень-серпень 2021 року надав відповідачу послуги з проведення обов`язкових акцій по просуванню товару замовника та зі сприяння просуванню товарів замовника на ринку збуту за допомогою інших засобів на загальну суму 81 904,69 грн, що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.07.2021 №, від 31.07.2021 №, від 31.08.2021 №, від 31.08.2021 №, які підписані відповідачем без жодних зауважень та заперечень і скріплені його печаткою, що за змістом п. 3.1. договору є підтвердженням належного виконання договору позивачем та відсутності претензій зі сторони відповідача.

Частинами 1, 2 ст. 3 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг (ч. ч. 1, 2 ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні», в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин).

За приписами ст. 14 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб`єктів електронного документообігу.

Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Для підтвердження достовірності походження та цілісності електронного документа може використовуватися електронна печатка. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. У разі створення електронного документа з використанням більш як одного електронного підпису та/або більш як однієї електронної печатки його створення завершується накладанням електронного підпису або електронної печатки останнім підписувачем чи створювачем електронної печатки відповідно до технології створення такого електронного документа. Суб`єкти електронного документообігу використовують електронні підписи та електронні печатки у випадках, встановлених законодавством, або за домовленістю між відповідними суб`єктами (ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Дослідивши надані позивачем на підтвердження виконання ним своїх зобов`язань за договором №270-Е про надання послуг від 01.05.2021 у період липень-серпень 2021 року акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.07.2021 №, від 31.07.2021 №, від 31.08.2021 №, від 31.08.2021 №, суд дійшов висновку, що вони складені з дотриманням вимог ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», містять всі необхідні для первинних документів реквізити, в тому числі дати їх складання, посилання на договір №270-Е від 01.05.2021, найменування та вартість наданих послуг, електронні підписи та печатки сторін.

Пунктом 201.1. ст. 201 ПК України (в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин) передбачено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з п. 201.7. ст. 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою (п. 201.10. ст. 201 ПК України).

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 29.06.2021 у справі №910/23097/17 вказано, що податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, тобто спричиняють правові наслідки. Підставою для виникнення в платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст. Встановлюючи правило щодо обов`язкового підтвердження сум податкового кредиту, врахованих платником ПДВ при визначенні податкових зобов`язань, законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують, дійсно мали місце.

На підтвердження надання відповідачу спірних послуг за договором №270-Е про надання послуг від 01.05.2021 у період липень-серпень 2021 року позивачем надані до суду податкові накладні від 31.07.2021 №7001799 на суму 10 648,96 грн, від 31.07.2021 №7001801 на суму 42 595,80 грн, від 31.08.2021 №7001525 на суму 5 731,99 грн, від 31.08.2021 №7001527 на суму 22 927,94 грн, складені ним за результатами здійснення господарських операцій щодо контрагента ТОВ «ЛВР Алко», а також квитанції про їх реєстрацію в ЄРПН.

Отже, матеріалами справи підтверджується надання позивачем відповідачу послуг за договором №270-Е про надання послуг від 01.05.2021 у період липень-серпень 2021 року на загальну суму 81 904,69 грн.

Враховуючи доведеність позивачем належними та допустимими доказами факту надання ним спірних послуг та прийняття їх відповідачем, судом не приймаються доводи відповідача про відсутність в матеріалах справи доказів здійснення відповідачем замовлення шляхом надання відповідного письмового завдання на виконання послуг, відображених в актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.07.2021 року №, №, від 31.08.2021 року №, №, а також первинних документів, які підтверджують передачу ним позивачу товарів протягом звітного періоду для їх просування на ринку збуту шляхом проведення обов`язкових акцій та за допомогою інших засобів, як такі, що не спростовують встановлених судом обставин.

З огляду на положення п. 3.4. договору відповідач зобов`язаний був здійснити оплату не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним на підставі виставленого рахунку на оплату послуг. Тобто, за актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.07.2021 №, № до 20.08.2021, за актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.08.2021 №, № до 20.09.2021.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Між тим, відповідач не здійснив оплату послуг, внаслідок чого у нього виник борг у розмірі 81 904,69 грн. Жодних доказів, що спростовують його наявність, відповідачем до суду не надано.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 81 904,69 грн, а отже і про їх задоволення.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб установлений в розмірі 3 028 грн.

Отже, звертаючись до суду з позовом з ціною 81 904,69 грн за допомогою підсистеми «Електронний суд», позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 2 422,40 грн (3 028 грн х 0,8).

На підтвердження сплати судового збору за подання позову позивачем надано платіжні інструкції в національній валюті від 15.01.2025 № 9916622 на суму 302,80 грн, від 03.10.2025 № 10672656 на суму 2 725,20 грн.

При цьому, у позові позивач повідомив, що раніше він звертався до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 81 904,69 грн (справа №910/592/25, судовий наказ виданий 22.01.2025 та скасований 06.02.2025) та просив суд зарахувати суму судового збору, сплачену при поданні заяви про видачу судового наказу згідно з платіжною інструкцією №9916622 від 15.01.2025 в розмірі 302,80 грн, в рахунок оплати судового збору за подання цієї позовної заяви з урахуванням ч. 2 ст. 151 ГПК України.

Одночасно, з платіжної інструкції від 15.01.2025 №9916622 вбачається, що грошові кошти в розмірі 302,80 грн були сплачені позивачем за платіжними реквізитами, встановленими для сплати судового збору за звернення до Господарського суду міста Києва.

11.12.2025 Господарський суд Донецької області, зважаючи на відсутність доступу до інформації про надходження коштів на казначейські рахунки, відкриті для сплати судового збору за звернення до інших судів України, необхідність перевірки зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України судового збору в розмірі 302,80 грн, сплаченого ТОВ «Фора» згідно з платіжною інструкцією від 15.01.2025 №9916622, та одержання відомостей щодо використання такого судового збору під час розгляду інших справ Господарським судом міста Києва, звернувся до цього суду з відповідним запитом.

У відповідь на цей запит Господарський суд Донецької області одержав лист Господарського суду міста Києва (за вх. № 01-35/1179 від 23.12.2025, за вх. № 01-35/1189 від 25.12.2025, за вх. № 7863/25 від 31.12.2025), в якому повідомлено, що платіжна інструкція від 15.01.2025 №9916622 на суму 302,80 грн була долучена до справ №910/591/25, №910/592/25, №910/1019/25.

В додаток до цього листа додано виписку про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України від 16.01.2025, з якої вбачається, що судовий збір, сплачений згідно з платіжною інструкцією від 15.01.2025 №9916622 на суму 302,80 грн, наразі обліковується за зверненням до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу у справі №910/1019/25.

Порядок розгляду справ у наказному провадженні встановлений у розд. ІІ ГПК України. Зокрема, ч.ч. 1,2 ст. 147, ч. 1 ст. 150 ГПК України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

При цьому, за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом. У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ст. 151 ГПК України).

Статтею 154 ГПК України передбачено, що суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу. Судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований в порядку, передбаченому цим розділом.

У ч. 1 ст. 157, ч.ч. 1, 3 ст. 158 ГПК України передбачено, що боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу не пізніше наступного дня передається судді, визначеному у порядку, встановленому статтею 32 цього Кодексу. У разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Підстави для відмови у видачі судового наказу та наслідки такої відмови визначені в ст.ст. 152, 153 ГПК України. Зокрема, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що у разі відмови у видачі судового наказу або скасування судового наказу заявник (стягувач) має право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку позовного провадження і в цьому випадку сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Одночасно, процесуальний закон передбачає можливість повторного звернення заявника (стягувача) до суду з такою самою заявою про видачу судового наказу лише у разі відмови у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.п. 1, 2, 2-1, 8, 9 ч. 1 ст. 152 ГПК України, після усунення її недоліків, але в цьому випадку судовий збір сплачується в загальному порядку.

Тобто, процесуальний закон не допускає повторне використання судового збору, сплаченого під час подання заяви про видачу судового наказу в порядку наказного провадження (після скасування судового наказу чи відмови у його видачі), ані в разі подання заяви про видачу судового наказу з тими самими або іншими вимогами в порядку наказного провадження, ані в разі подання позову в порядку позовного провадження з іншими вимогами.

За відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень 22.01.2025 Господарським судом міста Києва видано судовий наказ у справі №910/592/25 (на яку посилається позивач) про стягнення з ТОВ «ЛВР Алко» на користь ТОВ «Фора» боргу за договором про надання послуг №270-Е від 01.05.2021 в розмірі 81 904,69 грн та судового збору в розмірі 302,80 грн.

06.02.2025 Господарським судом міста Києва постановлено ухвалу, якою скасовано судовий наказ від 22.01.2025 у справі №910/592/25.

Також, відомості Єдиного державного реєстру судових рішень свідчать, що:

1) 27.01.2025 Господарським судом міста Києва постановлено ухвалу у справі № 910/591/25, якою відмовлено ТОВ «Фора» у видачі судового наказу про стягнення з ТОВ «ЛВР Алко» на користь ТОВ «Фора» боргу за договором про надання послуг №269-А від 01.05.2021 в розмірі 192 335,76 грн (з підстав порушення приписів п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України щодо надання договору, яким заявник обґрунтовує свою вимогу).

2) 05.02.2025 Господарським судом міста Києва постановлено ухвалу у справі №910/1019/25, якою передано заяву ТОВ «Фора» про видачу судового наказу про стягнення з ТОВ «ЛВР Алко» на користь ТОВ «Фора» боргу за договором про надання послуг №269-А від 01.05.2021 в розмірі 192 335,76 грн за підсудністю до Господарського суду Донецької області.

27.02.2025 Господарським судом Донецької області видано судовий наказ у справі №910/1019/25 про стягнення з ТОВ «ЛВР Алко» на користь ТОВ «Фора» боргу за договором про надання послуг №269-А від 01.05.2021 в розмірі 192 335,76 грн та судового збору в розмірі 302,80 грн.

12.03.2025 Господарським судом Донецької області постановлено ухвалу, якою скасовано судовий наказ від 27.02.2025 у справі №910/1019/25.

З наведеного вбачається, що до подання позову про стягнення з ТОВ «ЛВР Алко» на користь ТОВ «Фора» боргу за договором про надання послуг № 270-Е від 01.05.2021 в розмірі 81 904,69 грн у справі № 905/1086/25 в порядку позовного провадження, позивачем було ініційовано три судові справи в порядку наказного провадження:

-одна заява про видачу судового наказу з тими самими вимогами, як у справі №905/1086/25, - про стягнення з ТОВ «ЛВР Алко» на користь ТОВ «Фора» боргу за договором про надання послуг №270-Е від 01.05.2021 в розмірі 81 904,69 грн (справа №910/592/25) та

-дві заяви про видачу судового наказу з іншими вимогами, ніж у справі №905/1086/25, - про стягнення з ТОВ «ЛВР Алко» на користь ТОВ «Фора» за договором про надання послуг №269-А від 01.05.2021 боргу в розмірі 192 335,76 грн (справи № 910/591/25 та №910/1019/25).

При цьому, з урахуванням інформації, повідомленої Господарським судом міста Києва, у всіх трьох справах №910/592/25, № 910/591/25, №910/1019/25 позивачем використано судовий збір у розмірі 302,80 грн, який сплачений на підставі платіжної інструкції від 15.01.2025 №9916622 та який наразі обліковується за справою №910/1019/25.

Отже, зважаючи на те, що судовий збір у розмірі 302,80 грн, сплачений за платіжною інструкцією від 15.01.2025 №9916622, повторно використаний під час подання/розгляду заяв про видачу судового наказу в порядку наказного провадження у справах № 910/591/25, №910/1019/25 та наразі обліковується за справою №910/1019/25 з іншими вимогами, ніж у справі №905/1086/25, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для зарахування цього судового збору до суми судового збору, встановленої за подання позову у справі № 905/1086/25.

Щодо судового збору у розмірі 2 725,20 грн, сплаченого позивачем на підставі іншої платіжної інструкції від 03.10.2025 №10672656, слід зазначити, що він зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України та обліковується за справою № 905/1086/25 (відповідна виписка від 06.10.2025 міститься у справі).

При цьому, розмір судового збору 2 725,20 грн перевищує розмір судового збору, встановлений законом за подання позову з ціною 81 904,69 грн за допомогою підсистеми «Електронний суд», на 302,80 грн (з урахуванням попереднього висновку щодо розміру судового збору, який підлягав сплаті за подання такого позову - 2 422,40 грн).

Отже, з огляду на приписи п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України та результат розгляду справи (задоволення позову), витрати позивача щодо сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн (виходячи з розміру судового збору, встановленого законом) покладаються на відповідача.

Решта судового збору в розмірі 302,80 грн, сплаченого у більшому розмірі, ніж встановлено законом (на підставі платіжної інструкції від 03.10.2025 №10672656 на суму 2 725,20 грн), може бути повернута з Державного бюджету України за відповідним клопотанням позивача в порядку п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Повне рішення складено 02.01.2026, оскільки останній день строку розгляду справи припав на період перебування судді Ніколаєвої Л.В. у відпустці.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фора» задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛВР Алко» (85032, Донецька обл., Покровський р-н, с. Добропілля, Промзона №1, вул. Промислова, буд. 4, ідент. код 42784646) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фора» (08132, Київська обл., Бучанський р-н, м. Вишневе, вул. Промислова, буд. 5, ідент. код 32294897) заборгованість в розмірі 81 904 (вісімдесят одна тисяча дев`ятсот чотири) грн 69 коп., судовий збір в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 02.01.2026.

Суддя Л.В. Ніколаєва