12.01.2026Справа № 910/5412/25
За заявою Приватного підприємства "ГРЕЙН АГРО ПАРТНЕРШИП" про ухвалення додаткового рішення у справі №910/5412/25,
за позовом Приватного підприємства "ГРЕЙН АГРО ПАРТНЕРШИП" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОССОЙО"
за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача -
Фермерського Господарства "САПФІР К"
про стягнення 633294,92 грн.
Суддя Сташків Р.Б.
Секретар судового засідання Гарашко Т.В.
Представники сторін у судове засідання не з`явилися.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
На розгляд Господарського суду міста Києва передано указану позовну заяву про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОССОЙО" (далі - відповідач) на користь Приватного підприємства "ГРЕЙН АГРО ПАРТНЕРШИП" (далі - позивач) боргу та санкцій за договором поставки №52-П від 05.02.2025, разом у сумі, що дорівнює вказаній вище ціні позову, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань здійснити повну оплату поставленого йому товару.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.12.2025 позов задоволено та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОССОЙО" на користь Приватного підприємства "ГРЕЙН АГРО ПАРТНЕРШИП" 617048,79 грн боргу, 16246,13 грн пені, 7599,53 грн судового збору.

Через систему "Електронний суд" 05.12.2025 від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення від 04.12.2025, у якій позивач просить суд покласти на відповідача 57000 грн понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в межах розгляду цієї справи.

Обґрунтовуючи заявлену суму витрат на професійну правничу допомогу представник позивача зазначає, що враховуючи наведений детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, позивач поніс витрати на професійну правничу в межах розгляду даної справи у загальній сумі 57000 грн, які відповідно до положень пункту 2 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), мають бути покладені на відповідача.

Відповідно до положень п. З ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. З ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Частиною 4 ст. 244 ГПК України передбачено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Судом встановлено, що відповідну заяву було подано позивачем у строки встановлені ч. 8 ст. 129 ГПК України, а тому ухвалою суду від 09.12.2025 вказану заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 12.01.2026, встановлено відповідачу строк до 09.01.2026 (включно) для подання своїх письмових пояснень чи заперечень стосовно заявлених позивачем до стягнення судових витрат.

Так, через систему «Електронний суд» 08.12.2025 від відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги. У своїх запереченнях представник відповідача зазначив, що заявлені представником позивача витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям співмірності, обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, а тому підлягають зменшенню.

Не погоджуючись із заявленою позивачем заявленою сумою витрат на професійну правничу допомогу відповідач зазначив, що ознайомившись із змістом заяви, відповідач вважає що заявлений розмір витрат на професійну правову допомогу у розмірі 57 000 грн. є занадто завищеним, не є співмірним до ціни позову, а дана справа є не складною, по такій категорії справ вже сформована усталена судова практика.

Тому, вартість наданих адвокатом послуг з правничої допомоги при розгляді даної справи є завищеною, неспівмірною зі складністю справи та не відповідає з обсягом адвокатських послуг, які були надані позивачу в межах розгляду цієї справи.

Відповідна категорія справ ґрунтується на стандартному правозастосуванні норм і не вимагає надмірного процесуального навантаження представника позивача, так як давно вже існує усталена практика Верховного Суду, а тому визначення 11 годин для підготовки та подання позовної заяви, а також 7 годин для підготовки відповіді на відзив на думку відповідача не може вважатися обґрунтованим чи виправленим у цій справі.

Враховуючи вище наведені обставини, на думку представника відповідача, заявлений позивачем розмір судових витрат є необгрунтованим та не відповідає критеріям співмірності, обґрунтованості й розумності, передбаченим ч. 4 ст. 126 та ч. 5 ст. 129 ГПК України, у зв`язку з чим у прохальній частині заперечень останній просить суд зменшити заявлену суму судових витрат позивача на професійну правничу допомогу до 15000 грн.

У судове засідання 12.01.2026 для розгляду вище наведеної заяви позивача представники сторін не з`явилися, про поважні причини неявки суд не повідомили, належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

Розглянувши заяву Приватного підприємства "ГРЕЙН АГРО ПАРТНЕРШИП" про ухвалення додаткового рішення, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Право особи на отримання правової допомоги під час розгляду справи господарськими судами гарантоване статтею 131-2 Конституції України, статтею 16 ГПК України, відповідними нормами Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. З ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина З статті 126 цього Кодексу).

Положеннями абзацу 1 частини 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають сплаті позивачем було надано: копію ордеру адвоката Пустовіт Юлії Юріївни на надання професійної правничої допомоги серія АІ №1939389 від 03.07.2025, копію договору про надання правової допомоги №04/25 від 18.03.2025, укладеного між Приватним підприємством "ГРЕЙН АГРО ПАРТНЕРШИП" та Адвокатським об`єднанням «Міжнародна правова безпека» в особі голови об`єднання Яцини С.В., копію додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги №04/25 від 18.03.2025, копії актів наданих послуг №14 за квітень, липень та червень 2025 року, відповідно до яких було наведено детальний перелік наданих послуг, із зазначенням погодинної ставки та розрахунком на кількість годин витрачених адвокатським об`єднанням.

Так, з долучених до заяви актів наданих послуг вбачається, що Адвокатським об`єднанням «Міжнародна правова безпека» було надано Приватному підприємству "ГРЕЙН АГРО ПАРТНЕРШИП" наступні послуги:

- підготовка та подача позовної заяви до суду (11 год., вартістю 33000 грн);

- надання інформаційних послуг, консультування (3,3 год., вартістю 10000 грн);

- участь представника у судових засіданнях 09.07.2025, 29.09.2025, 20.10.2025, 19.11.2025 та 01.12.2025 (загальною тривалістю 5 год., вартістю 3000 грн/год.);

- підготовка та подача відповіді на відзив (7 год., вартістю 21000).

Таким чином, загальний розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних із розглядом даної справи в суді першої інстанції, становить 67000 грн.

Відповідно до п.1.2 договору про надання правової допомоги №04/25 від 18.03.2025 Адвокатське об`єднання зобов`язується надавати клієнту правову допомогу, що включає представництво та захист інтересів клієнта в судах першої інстанції, а також надання інших юридичних, інформаційних та консультативних послуг в інтересах клієнта.

Витрати, які підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" порядку.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

У статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Ці форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту; і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин, помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2022 у справі № 910/12876/19 наведений правовий висновок про те, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Так, пунктом 3.1. договору про надання правової допомоги №04/25 від 18.03.2025 передбачено, що за правову допомогу клієнт сплачує адвокатському об`єднанню гонорар у розмірі, встановленому за домовленістю сторін у додатку до договору.

Гонорар за надання професійної правничої допомоги відповідно до Актів наданих послуг сплачено у вигляді передплати на суму 67000 грн, копія платіжної інструкції від 19.03.2025 долучена до матеріалів вище вказаної заяви.

Таким чином, з матеріалів вище наведеної заяви вбачається, що в межах справи №910/5412/25 було надано адвокатські послуги на загальну суму 57000 гривень, що зазначені в актах наданих послуг за квітень, червень, липень 2025 року.

При розгляді заяви про ухвалення додаткового рішення у справі №910/5412/25, судом враховано, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката із позивачем, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю.

Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно з частиною 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 5 статті 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, частиною 5 статті 129 ГПК України передбачено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", пункти 79 і 112 відповідно).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід / Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи таке питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №912/1025/20).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 ГПК України).

Отже, під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд бере до уваги надані відповідачем письмові заперечення щодо зменшення розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та зазначає наступне.

Заперечуючи проти заявленої позивачем до стягнення суми на витрати послуг адвоката під час розгляду цього спору відповідач звертає увагу суду, що розмір витрат на оплату послуг адвоката позивача неспівмірний зі складністю справи №910/5412/25, обсягом наданої правової допомоги, а також часом, витраченим на виконання відповідних робіт (наданих послуг).

Так, у поданих запереченнях відповідач також просить суд при розгляді заяви позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу врахувати правові висновки зроблені Великої Палатою Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, відповідно до якої Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Під час розгляду заяви позивача про ухвалення додаткового рішення суд приймає до уваги висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 11.11.2021 у справі №910/7820/21, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Таким чином, виходячи з встановлених вище наведених обставин, характеру спірних правовідносин та обсягів матеріалів справи, проаналізувавши опис наданих позивачу послуг, оцінивши витрати позивача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, беручи до уваги наявність обґрунтованих заперечень відповідача щодо співрозмірності заявленої суми компенсації, виходячи з критеріїв реальності та розумності таких витрат, їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, суд дійшов висновку про те, що сума адвокатських витрат, яку просить стягнути позивач з відповідача у сумі 57000 гри не відповідає критеріям розумності, співмірності та справедливості.

Тому, з метою дотримання критерію розумності, співмірності між обсягом роботи, проведеної адвокатом та заявленими витратами, здійсненими на оплату адвокатських послуг, суд дійшов висновку зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, понесені останнім у зв`язку з розглядом справи у сумі 45000 грн.

Керуючись ст. 126, 129, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України,

суд

ВИРІШИВ:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОССОЙО" (01054, м. Київ, вул. Глибочицька, будинок 40, приміщення 60 (в літ. Н,П); ідентифікаційний код 41434866) на користь Приватного підприємства "ГРЕЙН АГРО ПАРТНЕРШИП" (02099, м. Київ, вулиця Бориспільська, будинок 7, офіс 242; ідентифікаційний код 45052085) 45000 (сорок п`ять тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Сташків Р.Б.