СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року м. Харків Справа № 922/2926/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Сгара Е.В., суддя Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І.

при секретарі судового засідання Ламановій А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Бенденжук Л.О. посвідчення №2662, витяг з ЄДР

від відповідача: Михайлова В.О. ордер серія АХ №1307556 від 01.12.2025

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство Арєс" (вх.2573Х)

на рішення Господарського суду Харківської області від 12.11.2025 (повний текст складено 14.11.2025) у справі №922/2926/25 (суддя Трофімов В.І.)

за позовом Харківської міської ради, м.Харків

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство Арєс", м.Харків

про стягнення 666531,99 грн

ВСТАНОВИВ:

Харківська міська рада звернулася до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство Арєс", в якій просить суд стягнути безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати за період з 21.05.2021 по 28.02.2022 у розмірі 666531,99 грн, у зв`язку з використання земельної ділянки по вул.Академіка Проскури, 5-Ж у м.Харкові з кадастровим номером :11:008:0007.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 12.11.2025 у справі №922/2926/25:

-позов задоволено;

-стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство Арєс" на користь Харківської міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати в сумі 666531,99 грн та 9997,98 грн судового збору.

Не погодившись із вищевказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Підприємство Арєс" звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 12.11.2025 у справі №922/2926/25 та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, скаржником зазначено наступне:

- Відповідач в межах земельної ділянки з кадастровим номером :11:008:0007 користується частиною цієї земельної ділянки виключно для обслуговування придбаної нежитлової будівлі;

- суд першої інстанції не з`ясував, що Відповідач після придбання нежитлової будівлі використовує земельну ділянку кадастровий номер :11:008:0007 за її цільовим призначенням, визначеним при формуванні, без з`ясування цієї обставини висновок суду про те, що Відповідач мав платити орендну плату саме за сформовану земельну ділянку кадастровий номер :11:008:0007, яка має площу 0,3751га, є необґрунтованим та призвів до винесення незаконного рішення;

- у постанові Верховного Суду від 20.07.2022 р. по справі № 910/5201/19 Великою Палатою Верховного Суду була визначена правова позиція, що розмір земельної ділянки, необхідної для обслуговування розміщеного на ній майна, не є безмежним, оскільки у будь-якому випадку обумовлюється наявною у власника необхідністю використовувати майно за цільовим призначенням. Відтак, обов`язковим у такому випадку є з`ясування дійсного розміру земельної ділянки, яка має бути відведена власнику майна;

- клопотання Відповідача про призначення судової земельно-технічної експертизи було залишено поза увагою господарського суду, адже ухвала щодо результатів розгляду цього клопотання судом винесена у цій справі не була.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.12.2025, зокрема: відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство Арєс" на рішення Господарського суду Харківської області від 12.11.2025 по справі №922/2926/25; призначено справу до розгляду на "15" січня 2026 р. о 11:15 годині.

Позивач в судовому засіданні 15.01.2026 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним та таким, що підлягає залишенню без змін.

Відповідач в судовому засіданні 15.01.2026 наполягав на задоволенні апеляційної скарги, вважає оскаржуване рішення суду першої інстанції незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається із наявних в матеріалах справи документів, у власності Харківської міської ради перебуває земельна ділянка з кадастровим номером :11:008:0007, загальною площею 0,3751 га, за адресою: м. Харків, вул. Академіка Проскури, 5-Ж.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 08.07.2025 № 434479803 з 25.08.2021 право власності на вищевказану земельну ділянку зареєстровано за Харківською міською радою.

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 04.08.2021 № НВ-021 вищевказана земельна ділянка сформована 30.03.2020 та належить до земель житлової та громадської забудови. Вид використання земельної ділянки: для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. "А-1" (адміністративна будівля).

З 21.05.2021 нежитлова будівля літ. "А-1", загальною площею 61,3 кв.м по вул.Академіка Проскури, 5-Ж у м. Харкові зареєстрована за Товариством з обмеженою відповідальністю "Підприємство Арєс" на підставі договору купівлі - продажу від 21.05.2021 № 903, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.07.2025 №434480062.

Головним спеціалістом Інспекції з контролю за використанням та охороною земель комунальної власності Департаменту земельних відносин Харківської міської ради Миколайчук А.С. 08.07.2025 у порядку ч. 2. ст. 83 Земельного кодексу України проведено комплекс перевірочних заходів щодо вищезазначеної земельної ділянки по вул. Академіка Проскури, 5-Ж у м. Харкові. За результатами проведеного обстеження встановлено, що земельна ділянка (кадастровий номер :11:008:0007) площею 0,3751 га по вул.Академіка Проскури, 5-Ж у м. Харків, не огороджена, на земельній ділянці знаходиться нежитлова будівля літ. "А-1", право власності на яку зареєстроване за Товариством з обмеженою відповідальністю "Підприємство Арєс".

Згідно листа Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 15.12.2023 № 25945/5/20-40-04-02-12 Товариство з обмеженою відповідальністю "Підприємство Арєс" у 2019-2023 роках не обліковується платником плати за земельну ділянку площею 0,3751 га з кадастровим номером :11:008:0007.

Харківська міська рада зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Підприємство Арєс" з 21.05.2021 по 28.02.2022 використовувало земельну ділянку з кадастровим номером :11:008:0007 площею 0,3751 га для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. "А-1", загальною площею 61,3 кв.м по вул. Академіка Проскури, 5-Ж у м. Харкові без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст. 125, 126 Земельного кодексу України на неї, а також без сплати плати за землю в передбаченому законодавством розмірі.

У зв`язку із наведеними вище обставинами, Харківська міська рада звернулась до Господарського суду Харківської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство Арєс", в якій просить суд стягнути безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати за період з 21.05.2021 по 28.02.2022 у розмірі 666531,99 грн, у зв`язку з використання земельної ділянки по вул.Академіка Проскури, 5-Ж у м.Харкові з кадастровим номером :11:008:0007.

Як вже зазначалось вище, рішенням Господарського суду Харківської області від 12.11.2025 у справі №922/2926/25: позов задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство Арєс" на користь Харківської міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати в сумі 666531,99 грн та 9997,98 грн судового збору.

При перегляді рішення місцевого господарського суду із врахуванням меж апеляційного перегляду згідно положень ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, сутність розглядуваного спору полягає у стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство Арєс" безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів.

Надаючи кваліфікацію спірним правовідносинам, судова колегія апеляційного господарського суду виходить з наступного.

Частиною 1 статті 93 та статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини 1 статті 96 цього Кодексу).

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Статтею 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідач не є власником та постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата (ст. 14.1.72 Податкового кодексу України).

Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (ст.14.1.125, 14.1.136, 288.5 Податкового кодексу України).

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно статті 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Конструкція статті 1212 Цивільного кодексу України, як і загалом норм глави 83 Цивільного кодексу України, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто, набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Загальна умова ч.1 ст.1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією із сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi ст.1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст.1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Як вже зазначалось вище, Товариство з обмеженою відповідальністю "Підприємство Арєс" є власником нежитлової будівлі літ. "А-1", загальною площею 61,3 кв.м по вул.Академіка Проскури, 5-Ж у м. Харкові.

Наявні в матеріалах справи документи свідчать, що нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство Арєс" - нежитлова будівля літ. "А-1", загальною площею 61,3 кв.м, знаходиться на земельній ділянці площею 0,3751 га. із кадастровим номером :11:008:0007. Зазначена обставина підтверджується наявними в матеріалах справи документами та визнається обома сторонами.

Згідно ч.ч.1,3,4,5 ст.79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах 6-7 цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Отже, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі.

Із витягу з Державного земельного кадастру від 04.08.2021 № НВ-021 вбачається, що державну реєстрацію земельної ділянки загальною площею 0,3751 га, яка знаходиться по вул. Академіка Проскури, 5-Ж у м. Харкові, проведено 30.03.2020., присвоєно кадастровий номер :11:008:0007 та внесено до Державного земельного кадастру, у зв`язку із чим остання є сформованою як об`єкт цивільних прав.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 08.07.2025 №434479803 право власності на вищевказану земельну ділянку зареєстровано з 25.08.2021 за Харківською міською радою.

Зважаючи на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Підприємство Арєс" є власником нежитлової будівлі літ. "А-1", загальною площею 61,3 кв.м по вул.Академіка Проскури, 5-Ж у м. Харкові, зазначена обставина свідчить про безпосереднє використання відповідачем земельної ділянки під вказаною будівлею та ділянкою, яка необхідна для обслуговування відповідного нерухомого майна.

Крім того, факт використання земельної ділянки кадастровий №:11:008:0007 без оформленого права власності/користування та без державної реєстрації цих прав, підтверджується актом обстеження земельної ділянки, складеним Інспекцією з контролю за використанням та охороною земель комунальної власності Департаменту земельних відносин Харківської міської ради від 08.07.2025, який є належними та допустимим доказом на підтвердження вищевказаних обставин.

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю "Підприємство Арєс" в заявлений позивачем період з 21.05.2021 по 28.02.2022 використовувало земельну ділянку кадастровий №:11:008:0007 без укладення договору оренди землі та не сплачуючи орендну плату у встановленому законодавчими актами розмірі.

За таких обставин, Товариство з обмеженою відповідальністю "Підприємство Арєс" (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшило свої доходи, а Харківська міська рада (потерпілий) втратила належне їй майно (кошти від орендної плати).

Відповідно до частини 2 статті 20 та частини 3 статті 23 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1 статті 288 ПК України.

Відповідно до п. 289.2. ст. 289 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок на 1 січня поточного року.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.

Згідно із п. 289.3. ст. 289 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель.

Згідно інформації, розміщеної на офіційному веб-сайті Центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, функції якого на цей час виконує Держгеокадастр, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель становлять: 2020 рік - 1,0; 2021 рік - 1,1.

Значення коефіцієнта індексації за певний рік застосовується в наступному році, який йде за роком, за який його встановлено, шляхом помноження розміру орендної плати на його значення.

Із витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 09.09.2020 № 5472 кадастровий №:11:008:0007, вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 11205560 грн. (у 2020-2021 роках), коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки у значенні Кф 2.50, коефіцієнт Км2 1,61, сукупний коефіцієнт Км3 1,16, коефіцієнт індексації К(і) 1,000. У 2022 році нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки складала 12 326 116,00 грн.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що визначення даних про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки шляхом оформлення витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель відповідає вимогам чинного законодавства, а отже позивач при здійсненні розрахунку суми безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки правомірно використав інформацію саме з вищевказаного витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки кадастровий №:11:008:0007.

Згідно розрахунку Харківської міської ради розмір безпідставно збережених Товариством з обмеженою відповідальністю "Підприємство Арєс" коштів складає 666531,99 грн за період з з 21.05.2021 по 28.02.2022 ( у 2021 році 74 703,73 грн в місяць, за період з 21.05.2021 по 31.12.2021; у 2022 році 58 549,05 грн в місяць, за період з 01.01.2022 по 28.02.2022).

Отже, з урахуванням положень статті 79-1 Земельного кодексу України та статей 20, 23 Закону України "Про оцінку земель" Харківська міська рада під час розрахунку суми безпідставно збережених відповідачем коштів у розмірі орендної плати, правомірно використовувала належний та допустимий доказ в розумінні ст.ст. 76-77 Господарського процесуального кодексу України витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки кадастровий №:11:008:0007.

Що стосується використання Харківською міською радою під час розрахунку безпідставно збережених коштів орендної ставки у вигляді 8% (до 31.12.2021) та 6% (з 01.01.2022) від розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки, зазначена ставка орендної плати відповідає п.п. 2.5, 4.1. Положення про порядок визначення розміру орендної плати при укладанні договорів оренди землі в м. Харкові, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 27.02.2008 №41/08 (із змінами).

Перевіривши розрахунок суми позову, судова колегія апеляційного зазначає, що він є арифметично вірним та таким, що відповідає положенням діючого земельного законодавства, актам органу місцевого самоврядування та вихідним даним, які необхідні для розрахунку суми безпідставно збережених коштів.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Підприємство Арєс" не було надано жодних доказів, які би свідчили про сплату останнім в спірний період плати за землю у вигляді орендної плати або земельного податку.

Зважаючи на вищевикладене, судова колегія апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог Харківської міської ради та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство Арєс" безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати в розмірі 666 531,99 грн.

Доводи апелянта, що він користується меншою площею земельної ділянки, а саме лише тією, на якій безпосередньо розташована нежитлова будівля, не приймаються колегією суддів апеляційного господарського суду, зважаючи на те, що спір стосується користування вже сформованою земельною ділянкою, а в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження формування за спірною адресою земельної ділянки меншої чи більшої площі для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі. Отже, розмір земельної ділянки, якою користується Відповідач, доведений, обґрунтований і підтверджений достатніми доказами.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 04.10.2022 року у справі №922/1717/20, від 19.09.2023 у справі №920/1149/21.

Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції зауважує, що укладаючи договір купівлі - продажу від 21.05.2021 № 903, відповідачу було достеменно відомо про те, що спірна нежитлова будівля розташована на земельній ділянці з кадастровим номером :11:008:0007 загальною площею 0,3751 га, яка відноситься до земель житлової та громадської забудови з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури.

Водночас після придбання спірної нежитлової будівлі Відповідачем не було вчинено жодних дій ані щодо зміни цільового призначення спірної земельної ділянки, ані щодо зміни її розміру.

За таких обставин, Товариство з обмеженою відповідальністю "Підприємство Арєс" повинно було усвідомлювати щодо виникнення у останнього обов`язку сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою виходячи з її площі 0,3751 га.

Посилання апелянта на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 20.07.2022 у справі № 910/5201/19 (пункт 123) є безпідставними, оскільки правовідносини у даній справі №922/2926/25 та у справі № 910/5201/19 не є подібними, про що було вірно зазначено судом першої інстанції.

Доводи апелянта, що місцевим господарським судом не було розглянуто заявлене клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи спростовуються змістом протоколу судового засідання від 08.10.2025 з якого вбачається про постановлення ухвали про відмову у задоволенні клопотання відповідача про призначення експертизи у зв`язку з тим, що відповідачем не доведено, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи необхідні спеціальні знання у сфері іншій ніж право.

Доводи апелянта були спростовані в даній постанові апеляційного господарського суду, крім того, судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, у зв`язку із чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Харківської області від 12.11.2025 у справі №922/2926/25 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство Арєс" на рішення Господарського суду Харківської області від 12.11.2025 у справі №922/2926/25 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 12.11.2025 у справі №922/2926/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя Е.В. Сгара

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя О.І. Склярук

Повний текст постанови складено та підписано 15.01.2026 року