ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15.01.2026 Справа № 914/1875/16(914/130/26)

Суддя Цікало А. І., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Гетьман»

про:забезпечення позову
у справі:№ 914/1875/16(914/130/26)
за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Гетьман»
до відповідача:ОСОБА_1
про:стягнення 6848100 грн. 00 коп.
в межах справи:№ 914/1875/16
про банкрутство:Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Гетьман»

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа № 914/1875/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Гетьман», провадження в якій порушено ухвалою суду від 26.07.2016 р. Вказана справа перебуває на стадії ліквідаційної процедури Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Гетьман», введеної постановою суду від 28.07.2016 р. Обов`язки ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Гетьман» виконує арбітражний керуючий Солдаткін Ігор В`ячеславович, призначений ухвалою суду від 07.12.2023 р.

12.01.2026 р. на розгляд Господарського суду Львівської області за вх. № 132 надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Гетьман» до відповідача ОСОБА_1 про стягнення 6848100 грн. 00 коп. вартості безпідставно набутого нерухомого майна.

Позов обґрунтований тим, що спірне нерухоме майно, яке належало позивачу, набуто відповідачем на підставі аукціону від 01.12.2017 р. із продажу майна банкрута, проведеного в межах справи № 914/1875/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Гетьман». Результати вказаного аукціону та договір купівлі-продажу, укладений за результатами такого аукціону визнано недійсними в судовому порядку. Відтак, відповідач повинен відшкодувати позивачу вартість майна, набутого за недійсним правочином.

Одночасно з пред`явленням позову, Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою «Гетьман» подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно, що належить ОСОБА_1 в межах ціни позову у розмірі 6848100,00 грн.

Вказана заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що враховуючи ціну позову, позивач вважає, що існує велика ймовірність потенційного відчуження відповідачем належного йому майна та коштів з метою уникнення виконання рішення суду у разі задоволення позову. Позивач зазначає, що вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та кошти відповідача забезпечить реальне виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Згідно зі статтею 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання рішення суду.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників справи; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позовними вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним із позовною вимогою, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 р. у справі № 753/22860/17).

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів і ускладнень ефективного захисту або поновлення оспорюваних прав та інтересів, за захистом яких особа звернулась чи планує звернутись.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.03.2023 р. у справі № 905/448/22, розглядаючи питання забезпечення позову у справах про стягнення заборгованості, дійшла, зокрема, висновку, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача вартості майна, отриманого за недійсним правочином.

Накладення арешту на кошти та майно відповідача, в межах ціни позову, буде ефективним заходом забезпечення позову, оскільки їх вжиття лише частково обмежить права відповідача на час розгляду справи, але забезпечить належний захист прав і законних інтересів позивача.

Суд зауважує, що враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні майном, оскільки накладення арешту на таке майно обмежує право відповідача розпоряджатися спірним майном, проте не позбавляє відповідача та інших осіб права володіння та користування майном. Також, накладення арешту на нерухоме майно, не є позбавленням права власності відповідача.

Обраний заявником захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно та кошти відповідача в межах ціни позову, відповідає вимогам розумності, адекватності, збалансованості інтересів та вимогам щодо наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги та є таким, що спроможний забезпечити ефективний захист або поновлення порушених прав (інтересів) позивача в разі задоволення позову.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Гетьман» про забезпечення позову, враховуючи доводи такої заяви, суд дійшов висновку, що таку заяву слід задоволити та вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та кошти відповідача в межах ціни позову, оскільки невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи взагалі унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

У даному випадку, застосування судом обраного заходу забезпечення позову направлено, насамперед, на забезпечення дійсної ефективності судового захисту та запобігання можливості додаткового порушення прав та законних інтересів заявника.

Вжиття судом заходів забезпечення позову сприятиме гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого судового рішення, що повністю відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 144 Господарського процесуального кодексу України, ухвала господарського суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 12, 42, 136, 137, 140, 144, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Гетьман» про забезпечення позову задоволити.

2. Вжити заходи забезпечення позову у справі № 914/1875/16(914/130/26) шляхом:

2.1. Накласти арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення ухвали про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) в межах ціни позову у розмірі 6848100 грн. 00 коп.

2.2. Накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) в межах ціни позову у розмірі 6848100 грн. 00 коп.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Гетьман» вул. Миколайчука, буд. 22, м. Львів, 79059 ідентифікаційний код юридичної особи 22366581
Боржник: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1

3. Дана ухвала, відповідно до ст. 144 Господарського процесуального кодексу України та ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

4. Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання 15 січня 2026 року.

5. Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання три роки.

6. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку у строк, встановлений статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-сторінка на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: https://court.gov.ua/fair/sud5015.

Суддя Цікало А.І.