ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

07 січня 2026 рокуСправа № 912/31/26

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кабакової В.Г., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 ,

про забезпечення позову (до подання позовної заяви),

ВСТАНОВИВ:

06.01.2026 ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Кіровоградської області з заявою від 06.01.2026 про забезпечення позову (до подання позовної заяви), в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову, а саме:

- накласти арешт на частку в статутному капіталі Приватного підприємства "Світловодськ млин" () в розмірі 1666,67 грн, що становить 100% статного капіталу та належить ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 );

- заборонити державним реєстраторам, а також нотаріусам, та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, іншим суб`єктам державної реєстрації в розумінні Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" вчиняти реєстраційні дії та проводити державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, а саме Приватного підприємства "Світловодськ млин" () щодо переходу прав на частку в статутному капіталі;

- заборонити державним реєстраторам, а також нотаріусам, та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, іншим суб`єктам державної реєстрації в розумінні Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" вчиняти реєстраційні дії та проводити державну реєстрацію припинення Приватного підприємства "Світловодськ млин" ().

На виконання ч. 5 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України до заяви додано квитанцію від 06.01.2026, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

За приписами статті 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

За змістом частин 1, 5, 6 статті 140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Стаття 139 ГПК України визначає вимоги щодо змісту та форми заяви про забезпечення позову. Зокрема, частина 1 вказаної статті унормовує, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У заяві від 06.01.2026 про забезпечення позову, всупереч пункту 6 частини 1 статті 139 ГПК України, не зазначені будь-які пропозиції щодо зустрічного забезпечення: як щодо застосування конкретних заходів зустрічного забезпечення, так і щодо незастосування зустрічного забезпечення.

Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду в постанові від 14.08.2019 у справі № 910/3802/19, в якій Верховний Суд висловився щодо прийнятного способу виконання вимог пункту 6 частини 1 статті 139 ГПК України.

За такого суд дійшов переконання, що заява від 06.01.2026 подана без додержання вимог статті 139 ГПК України.

Відповідно до частини 7 статті 140 ГПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Суд зазначає, що захист прав суб`єктів господарювання передбачає їх звернення до відповідного судового органу з метою поновлення чи визнання прав зазначених суб`єктів, якщо ці права порушені, не визнаються чи оспорюються. Втім, таке звернення до суду обумовлене дотриманням вимог процесуального закону, що надає можливість доступу особи до правосуддя та отримання нею судового захисту, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як свідчить прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява № 24402/02), від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України" (заява № 49069/11), право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти.

Відтак, механізм реалізації вищевказаного права, яке закріплене в Основному Законі, включає в себе необхідність дотримання вимог процесуального законодавства при зверненні до суду.

Суд також ураховує, що в ухвалі від 21.08.2019 у справі № 761/35501/17 Верховний Суд погодився з висновком апеляційного суду про те, що повернення заяви про забезпечення позову не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не перешкоджає особі повторно звернутися з даною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для її повернення.

З огляду на наведене, заява від 06.01.2026 про забезпечення позову підлягає поверненню в порядку частини 7 статті 140 ГПК України, як така, що подана без додержання вимог статті 139 цього Кодексу.

Керуючись статтями 136, 139, 140, 232, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 від 06.01.2026 про забезпечення позову повернути.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів безпосередньо до Центрального апеляційного господарського суду.

Копію ухвали направити представнику ОСОБА_1 адвокату Лейковській А.О. до електронного кабінету.

Суддя В.Г. Кабакова