ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 рокум. ОдесаСправа № 916/1801/25
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Діброви Г.І.

суддів: Савицького Я.Ф., Ярош А.І.

секретар судового засідання: Ісмаілова А.Н.

за участю представників учасників справи:

від АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», м. Київ не з`явився;

від Горбенка Владислава Віталійовича, м.Одеса- Горбенко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», м. Київ та Фізичної особи-підприємця Горбенка Владислава Віталійовича, м.Одеса

на рішення Господарського суду Одеської області від 08.09.2025 року, м. Одеса, суддя першої інстанції Невінгловська Ю.М., повний текст рішення складено та підписано 15 вересня 2025 року

у справі №916/1801/25

за позовом: АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», м. Київ

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Горбенка Владислава Віталійовича, м. Одеса

про стягнення 439 918 грн 66 коп.

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.

У травні 2025 року АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», м. Київ звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Горбенка Владислава Віталійовича, м. Одеса, у якій просив суд стягнути з Фізичної особи-підприємця Горбенка Владислава Віталійовича, м. Одеса на свою користь заборгованість за кредитним договором № 06 від 09.10.2024 року у розмірі 439 918 грн 66 коп., з яких 431 652 грн - сума кредиту (тіло), включаючи прострочену заборгованість за сумою кредиту в розмірі 182 623 грн 65 коп., та строкову заборгованість за сумою кредиту в розмірі 249 028 грн 35 коп. та прострочену заборгованість за комісією в розмірі 8 266 грн 66 коп., а також вирішити питання про розподіл судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», м. Київ посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором № 06 від 09.10.2024 року. Позивач вказує, що надав відповідачу грошові кошти в розмірі 500 000 грн, що підтверджується копіями платіжних інструкцій та випискою з банківського рахунку відповідача, проте, відповідач, в порушення умов кредитного договору, допустив прострочення щомісячних платежів, у зв`язку з чим за ним сформувалася заборгованість у вищезазначеному розміре.

Також, позивач зазначає, що звертався до відповідача з вимогою про дострокове повернення суми кредиту, яка відповідачем залишилася без виконання.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 20.06.2024 року у справі №916/1801/25 позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», м. Київ задоволено частково; стягнуто з Фізичної особи-підприємця Горбенка Владислава Віталійовича, м. Одеса на користь Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», м. Київ, заборгованість за кредитним договором «Кредит «всеБІЗНЕС» №06 від 09.10.2024, а саме, прострочену заборгованість за сумою кредиту в розмірі 182 623 грн 65 коп., строкову заборгованість за сумою кредиту в розмірі 249 028 грн 35 коп., та 5 179 грн 77 коп. витрат зі сплати судового збору. В решті позову відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість вимог АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», м. Київ про виникнення у Фізичній особі-підприємця Горбенка В.В. обов`язку з дострокового повернення суми непогашеного кредиту разом з комісійною винагородою за користування кредитом. Водночас, судом першої інстанції зазначено, що з графіку сплати комісії за користування, станом на 09.04.2025 відповідач повинен був здійснити сплату комісії в розмірі 48 000 грн. Між тим, згідно виписки з банківського рахунку Фізичної особи-підприємця Горбенка В.В., в період з 09.11.2024 по 09.04.2025 ним і було сплачено 48 000 грн., у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з Фізичної особи-підприємця Горбенка В.В. 8266 грн 66 коп. комісії.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги, узагальнені заперечення учасників справи.

Фізична особа-підприємець Горбенко Владислав Віталійович, м. Одеса з рішенням суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором не погодився, тому звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просив суд рішення Господарського суду Одеської області від 08.09.2025 року у справі №916/1801/25 скасувати, ухвалити нове рішення, яким у позовних вимогах АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», м. Київ відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права та неповним з`ясуванням всіх обставин справи.

Зокрема, за доводами апеляційної скарги, скаржник, посилаючись на висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні, зазначив, що:

оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозуміли усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладання відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633,634 Цивільного кодексу України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до умов, з якими він ознайомлений;

матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані банком до суду Умови і правила обслуговування в АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», м. Київ розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, тоді як вказані Умови і правила та тарифи відповідачем не підписані, зокрема, електронним цифровим підписом, як це передбачено узгодженими сторонами умовами в анкеті заяві до договору про надання банківських послуг.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Також, з рішенням суду першої інстанції не погодився позивач, а саме, в частині відмови у стягненні заборгованості за комісією за користування кредитом у розмірі 8 266 грн 66 коп., тому звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просив суд рішення Господарського суду Одеської області від 08.09.2025 року у справі №916/1801/25 в цій частині скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», м. Київ у відповідній частині задовольнити.

Зокрема, апеляційна скарга обґрунтована тим, що при ухваленні рішення судом першої інстанції невірно були складені суми та фактично відповідачем сплачено лише 40 000 грн. на погашення комісії, на підтвердження чого надано уточнений розрахунок із зазначенням дат та сум погашень, виходячи з перелічених сум у виписці, а також виписки окремо по сплаті платежів на погашення тіла та комісії.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.11.2025 року поновлено АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», м. Київ строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 08.09.2025 року у справі № 916/1801/25; відкрито апеляційне провадження за апеляційною АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», м. Київ на рішення Господарського суду Одеської області від 08.09.2025 року у справі № 916/1801/25.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.11.2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Горбенка Владислава Віталійовича, м. Одеса на рішення Господарського суду Одеської області від 08.09.2025 року у справі № 916/1801/25; об`єднано для спільного розгляду апеляційні скарги Фізичної особи-підприємця Горбенка Владислава Віталійовича, м. Одеса та АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», м. Київ на рішення Господарського суду Одеської області від 08.09.2025 року у справі № 916/1801/25.

Відповідач та позивач своїми правами згідно ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористалися, відзиви на апеляційну скаргу в строк, визначений ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду про відкриття провадження у справі не надали, що згідно з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскарженого рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Представник відповідача просив суд апеляційної інстанції задовольнити його апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції скасувати з мотивів викладених письмово, заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача.

Представник АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», м. Київ в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлені належним чином, про що свідчить наявна у матеріалах справи довідка про доставку до його електронного кабінету ухвали суду апеляційної інстанції про відкриття провадження у справі та призначення розгляду справи на 15.01.2026 року.

12.01.2026 року через підсистему «Електронний суд» до Південно-західного апеляційного господарського суду від АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», м. Київ надійшла заява про розгляд справи без його участі. Судова колегія прийняла клопотання до розгляду та задовольнила його.

Згідно із нормами ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, у зв`язку із тим, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», м. Київ.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення присутнього учасника судового процесу, обговоривши доводи та вимоги апеляційних скарг, правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційних скарг, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Горбенка Владислава Віталійовича, м.Одеса не потребує задоволенню, апеляційна скарга АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», м. Київ потребує задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 08.12.2025 року у справі №916/1801/25 підлягає частковому скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, враховуючи таке.

Господарським судом Одеської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

09.10.2024 між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», м. Київ (банк) та Фізичною особою-підприємцем Горбенком В.В. (позичальник) було укладено кредитний договір «Кредит «всеБІЗНЕС» №06 (далі кредитний договір, договір) за допомогою системи «Інтернет Банкінг» шляхом укладення в електронному вигляді та підписання електронним цифровим підписом.

Укладення зазначеного договору підтверджується, зокрема, протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 17.04.2025, за яким файл Dogovir_vseBusiness_06.pdf було підписано Фізичною собою-підприємцем Горбенком Владиславом Віталійовичем (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 , який є начальником управління розвитку кредитного бізнесу АТ "ПУМБ".

Відповідно до умов вказаного договору банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути банку кредит в повному обсязі, в порядку та у строки, обумовлені договором та типовими умовами.

Згідно п. 1.1.8 кредитного договору, типові умови кредитування в рамках кредитного договору «Кредит «всеБІЗНЕС», укладеного в системі ІНТЕРНЕТ-БАНКІНГ ПУМБ DIGITAL BUSINESS АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», що розміщуються на інтернет-сайті банка (за електронною адресою: https://www.pumb.ua/) та є невід`ємною частиною договору (далі Типові умови). Всі інші терміни, що використовуються в цьому договорі, мають значення, наведені у типових умовах. Кредитний договір складається з договору та Типових умов. З моменту укладення договору Типові умови стають його невід`ємною частиною. Банк має право в будь-який час вносити зміни до Типових умов, повідомляючи про це позичальника, як передбачено типовими умовами. Підписанням договору позичальник підтверджує своє ознайомлення та повну, безумовну і остаточну згоду з договором та типовими умовами, умови договору та типових умов позичальнику відомі та зрозумілі. Укладаючи договір, позичальник приймає на себе всі обов`язки та набуває всіх прав, передбачених Типовими умовами стосовно позичальника, рівно як і банк бере на себе всі обов`язки та набуває всіх прав, передбачених Типовими умовами стосовно банку (п. 5.1 договору).

Згідно пункту 1 договору, сторони погодили надання кредитних коштів на наступних умовах:

1.1.1. Сума кредиту 500 000 грн.;

1.1.3. Строк кредитування до 09.10.2025 включно;

1.1.4. Плата за кредит:

1.1.4.1. Комісійна винагорода за надання кредит тариф комісійної винагороди 1 % комісійна винагорода розраховується шляхом множення тарифу комісійної винагороди на суму кредиту. Комісійна винагорода сплачується одноразово за рахунок кредитних коштів відповідно до п.6.3.1. типових умов.

1.1.4.2. Комісійна винагорода за обслуговування кредиту - тариф комісійної винагороди - 1,6 % за один місяць користування кредитом. Комісійна винагорода розраховується шляхом множення тарифу комісійної винагороди на суму кредиту відповідно до п.6.3.2. типових умов, та сплачується щомісячно згідно графіку платежів, наведеного в п.1.4. договору;

1.1.4.3. Процентна ставка за користування кредитом 0.00001 % річних; проценти нараховуються відповідно до п.6.2. типових умов та сплачуються згідно графіку платежів, наведеного в п.1.4. договору;

1.1.4.4. Процентна ставка на прострочену суму кредиту 0.00001% річних; проценти нараховуються та сплачуються відповідно до п.6.2. типових умов;

1.1.7. Цільове використання кредиту на придбання основних засобів та/ або поповнення оборотного капіталу в межах видів діяльності позичальника, на здійснення яких позичальник має право відповідно до законодавства України і кредитування яких не заборонено законодавством України та договором, а також на сплату комісійної винагороди, передбаченої п.1.1.4.1. договору (у разі наявності такої комісійної винагороди) в сумі, що визначається згідно п.1.1.4.1. договору.

Також, у пункті 1.4. договору сторони погодили графік платежів, згідно якого позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити банку плату за кредит 12 рівними платежами в період з 09.11.2024 по 09.10.2025 по 49 666 грн 63 коп., що складається з платежу за основною сумою кредиту в розмірі 41 666 грн 63 коп., та комісійної винагороди за обслуговування кредиту в розмірі 8000 грн.

У пункті 1.5 договору, сторони визначили, що повернення кредиту, сплата плати за кредит та інших боргових зобов`язань здійснюється позичальником шляхом безготівкових перерахувань грошових коштів на користь банку на рахунок для погашення боргових зобов`язань.

Згідно п.2.3 договору позичальник уповноважує банк здійснити за рахунок кредитних коштів переказ суми комісійної винагороди за надання кредиту у розмірі, визначеному відповідно до п 1.1.4.1 договору на користь банку, згідно з п. 6.3.1 типових умов.

Як вбачається з п. 4.3. договору, підписанням договору позичальник підтверджує, що до укладення договору йому в належній формі була надана необхідна, повна, доступна та достовірна інформація про фінансову послугу, достатня для прийняття ним свідомих рішень, зокрема, про вартість такої послуги, про надавача фінансової послуги, а також про ризики, пов`язані з отриманням такої фінансової послуги відповідно до вимог Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», в тому числі, шляхом надання позичальнику доступу до такої інформації на власному веб-сайті банку та попереднього погодження проекту договору (що за домовленістю сторін є належним способом надання відповідної інформації). Всі умови та положення договору та Типових умов позичальнику зрозумілі, згоди з усіх істотних умов договору досягнуто.

Пунктом 5.4. договору сторони узгодили, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання банком та позичальником шляхом накладання КЕП/УЕП позичальника та КЕП уповноваженого представника банку та діє до моменту виконання сторонами взятих на себе зобов`язань згідно договору в повному обсязі.

Також в матеріалах справи наявна роздруківка Типових умов кредитування в рамках кредитного договору «Кредит «всеБІЗНЕС», укладеного в системі ІНТЕРНЕТ-БАНКІНГ ПУМБ DIGITAL BUSINESS АТ «Перший Український Міжнародний Банк» (діють з 08 лютого 2023 року) (далі Типові умови).

Відповідно до п.3.5. Типових умов надання кредиту відбувається шляхом перерахування кредитних коштів в сумі, зазначеній в п. 1.1.1. договору, із позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника, зазначений в п. 1.1.5. договору, в строки, зазначені в п.2.2. договору (з урахуванням умов п.2.3. договору).

Згідно п. 3.6. Типових умов датою надання кредиту вважається дати списання коштів із позичкового рахунку позивача.

Стаття 4 Типових умов визначає перелік несприятливих умов, якою, зокрема, визнається несплата позичальником будь-якої суми, що належить до сплати на користь банку згідно з договором/ типовими умовами, у передбачений ними строк, та/або невиконання або неналежне виконання позичальником будь-яких інших обов`язків за договором та/або за іншими договорами, укладеними між сторонами (п.п.1 п.4.1.).

Так, за п. 4.2. Типових умов, у випадку виникнення будь-якої несприятливої події, банк набуває право вимагати від позичальника достроково повернути виданий позичальникові кредит, а позичальник зобов`язаний, незважаючи на положення п.1.1.3., п.1.4. договору, виконати таку вимогу банку і повернути отриманий кредит в повному обсязі разом із платою за кредит і штрафними санкціями, що підлягають сплаті позичальником на користь банку згідно з договором, в строк не пізніше 7 (семи) банківських днів з моменту отримання відповідної вимоги. У разі невиконання позичальником зазначеної вимоги банк має право здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунків позичальника в порядку, встановленому договором та типовими умовами, для погашення боргових зобов`язань позичальника.

Відповідно до п. 5.1. та 5.2. Типових умов, позичальник зобов`язаний повернути кредит в розмірах і в строки, визначені в ст.1 договору. Позичальник має право здійснювати дострокове повне або часткове погашення заборгованості за кредитом.

За пунктом 6.1. Типових умов, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити банку відповідну плату в порядку і на умовах, обумовлених нижче, а саме: проценти за користування кредитом (п.6.2.) та комісійні винагороди, визначені п.1.1.4. договору (п.6.3.).

Позичальник зобов`язаний сплатити банку комісійну винагороду за надання кредиту, яка розраховується шляхом множення тарифу комісійної винагороди за надання кредиту, зазначеного в п.1.1.4.1. договору, на розмір суми кредиту, визначеної в п.1.1.1. договору (п.п.6.3.1. Типових умов).

У пункті 7.1. Типових умов визначено порядок черговості зарахування платежів від постачальника, який є наступним:

1) прострочені проценти за користування кредитом (якщо прострочення буде мати місце);

2) прострочені комісійні винагороди (якщо прострочення буде мати місце);

3) прострочена заборгованість за основною сумою кредиту (якщо прострочення буде мати місце);

4) строкові проценти за користування кредитом;

5) строкові комісійні винагороди;

6) поточна заборгованість за основною сумою кредиту;

7) неустойка (штраф, пеня) за несплату в строк процентів/комісійних винагород/ кредиту (якщо несвоєчасна сплата буде мати місце);

8) дострокове/частково дострокове погашення кредиту;

9) інші платежі за договором.

Відповідно до п.8.1. Типових умов банк зобов`язаний надати позичальнику кредит в порядку і на умовах, обумовлених договором та Типовими умовами.

За пунктом 8.3. Типових умов позичальник зобов`язується виконувати всі зобов`язання, передбачені договором, іншими пунктами Типових умов, а також, згідно п.п.8.3.3., у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язань, для позичальника настають наслідки, передбачені пунктом 4.2. Типових умов.

Згідно з п.10.1. Типових умов за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність в порядку і на умовах, обумовлених договором та законодавством України.

У пункті 12.1. Типових умов передбачено, що будь-які повідомлення та/або документи, що направляються сторонами одна одній у зв`язку з договором, повинні бути викладені в письмовій формі та будуть вважатись поданими належним чином, якщо вони надіслані рекомендованим листом або доставлені особисто на адресу сторін (за виключенням електронних повідомлень та документів, що передаються відповідно до статті 11 Типових умов в електронній формі). Повідомлення та/або документи вважаються надісланими з дати їх відправлення однією стороною іншій за адресою, зазначеною у договорі. Сторона вважається такою, що знала про зміну адреси іншої сторони, виключно у разі укладення сторонами відповідного(ї) договору про внесення змін та доповнень/ додаткової угоди до договору. сторони погодились, що повідомлення та/або документи вважаються отриманими позичальником на 7 (сьомий) календарний день з дати реєстрації банком рекомендованого листа у відділенні поштового зв`язку (при цьому позичальник несе ризик отримання таких листів у строк, що перевищує сім календарних днів) або в день особистого вручення позичальнику, зазначений в повідомленнях та/або документах.

Пунктами 12.6 та 12.7 Типових умов передбачено, що договір набуває чинності з моменту його підписання банком та позичальником та діє до повного виконання сторонами зобов`язань за договором. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мали місце під час дії договору.

У відповідності до п. 3.5. Типових умов та умов договору на рахунок Фізичної особи-підприємця Горбенка В.В., м. Одеса позивачем було здійснено перерахування коштів на загальну суму 500 000 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №TR/86376403.70195.29514 від 09.10.2024 на суму 495 000 грн та платіжною інструкцією №TR/86376403.70194.29514 від 09.10.2024 на суму 5000 грн.

З виписки по банківському рахунку відповідача вбачається, що в період з 09.10.2024 по 09.04.2025 з рахунку відповідача в якості погашення кредитних зобов`язань перед позивачем було здійснено списання 108 348 грн.

Також, як вбачається з наявних матеріалів справи, позивач направляв відповідачу вимогу вих.№213 від 25.03.2025 про погашення простроченої заборгованості за кредитним договором №06 від 09.10.2024, у якій, зокрема, зазначав про неналежне виконання відповідачем зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, та що станом на 25.03.2025 (включно) Фізична особа-підприємець Горбенко В.В. має заборгованість перед банком в розмірі 446 680 грн 96 коп. У зв`язку з чим позивач вимагав від відповідача негайно погасити прострочену заборгованість згідно графіку погашення.

Вказана вимога була направлена позивачем цінним листом з описом вкладення та, як вбачається з трекінгу Укрпошти поштового відправлення 563, не була отримана Фізичною особою-підприємцем Горбенком В.В. і повернулася відправнику у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання .

Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості, загальна сума грошових вимог позивача до відповідача станом на 09.04.2025 становить 439 918 грн 66 коп. в тому числі:

- прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 249 028 грн 35 коп.;

- прострочена заборгованість за комісією в розмірі 8 266 грн 66 коп.;

- строкова заборгованість за сумою кредиту в розмірі 182 623 грн 65 коп.

Інших письмових доказів щодо наявних між сторонами кредитних правовідносин матеріали господарської справи не містять.

Предметом спору у даній справі є встановлення обставин щодо наявності або відсутності підстав для стягнення з Фізичної особи-підприємця Горбенка Владислава Віталійовича, м. Одеса на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 06 від 09.10.2024 року у розмірі 439 918 грн 66 коп., з яких 431 652 грн сума кредиту (тіло), включаючи прострочену заборгованість за сумою кредиту в розмірі 182 623 грн 65 коп. та строкову заборгованість за сумою кредиту в розмірі 249 028 грн 35 коп., прострочену заборгованість за комісією в розмірі 8 266 грн 66 коп.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви відхилення аргументів, викладених скаржником 1 в апеляційній скарзі, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції та прийняття доводів апеляційної скарги скаржника 2, за якими суд апеляційної інстанції частково не погодився з висновками суду першої інстанції.

За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами ч. 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як убачається зі змісту ст. 626, 628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, за вимогами ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості.

Згідно із ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За вимогами ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Разом з тим, вимогами ст. 610, 612 Цивільного кодексу України законодавцем встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Так, з матеріалів господарської справи вбачається, що 09.10.2024 між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», м. Київ (банк) та Фізичною особою-підприємцем Горбенком В.В. (позичальник) було укладено кредитний договір «Кредит «всеБІЗНЕС» №06 (далі кредитний договір, договір) за допомогою системи «Інтернет Банкінг» шляхом укладення в електронному вигляді та підписання електронним цифровим підписом.

Укладення зазначеного договору підтверджується, зокрема, протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 17.04.2025, за яким файл Dogovir_vseBusiness_06.pdf було підписано Фізичною собою-підприємцем Горбенком Владиславом Віталійовичем (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 , який є начальником управління розвитку кредитного бізнесу АТ "ПУМБ".

Як вже було зазначено вище за текстом постанови, відповідно до умов вказаного договору банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути банку кредит в повному обсязі, в порядку та у строки, обумовлені договором та Типовими умовами.

Згідно пункту 1 договору сторони погодили надання кредитних коштів на наступних умовах:

1.1.1. Сума кредиту 500 000 грн.;

1.1.3. Строк кредитування до 09.10.2025 включно;

1.1.4. Плата за кредит:

1.1.4.1. Комісійна винагорода за надання кредит тариф комісійної винагороди 1 % комісійна винагорода розраховується шляхом множення тарифу комісійної винагороди на суму кредиту. Комісійна винагорода сплачується одноразово за рахунок кредитних коштів відповідно до п.6.3.1. Типових умов.

1.1.4.2. Комісійна винагорода за обслуговування кредиту - тариф комісійної винагороди - 1,6 % за один місяць користування кредитом. Комісійна винагорода розраховується шляхом множення тарифу комісійної винагороди на суму кредиту відповідно до п.6.3.2. Типових умов, та сплачується щомісячно згідно графіку платежів, наведеного в п.1.4. договору;

1.1.4.3. Процентна ставка за користування кредитом 0.00001 % річних; проценти нараховуються відповідно до п.6.2. Типових умов та сплачуються згідно графіку платежів, наведеного в п.1.4. договору;

1.1.4.4. Процентна ставка на прострочену суму кредиту 0.00001% річних; проценти нараховуються та сплачуються відповідно до п.6.2. Типових умов.

Також, у пункті 1.4. договору сторони погодили графік платежів, згідно якого позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити банку плату за кредит, 12 рівними платежами в період з 09.11.2024 по 09.10.2025 по 49 666 грн 63 коп., що складається з платежу за основною сумою кредиту в розмірі 41 666 грн 63 коп. та комісійної винагороди за обслуговування кредиту в розмірі 8000 грн.

У відповідності до п. 3.5. Типових умов та умов договору, на рахунок Фізичної особи-підприємця Горбенка В.В. позивачем було здійснено перерахування коштів на загальну суму 500 000 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №TR/86376403.70195.29514 від 09.10.2024 на суму 495 000 грн та платіжною інструкцією №TR/86376403.70194.29514 від 09.10.2024 на суму 5000 грн.

Отже, належними та допустимими доказами по справі підтверджується надання позивачем відповідачу суми кредиту в розмірі 500 000 грн.

Відповідно до п. 5.1. та 5.2. Типових умов, позичальник зобов`язаний повернути кредит в розмірах і в строки, визначені в ст.1 договору. Позичальник має право здійснювати дострокове повне або часткове погашення заборгованості за кредитом.

Разом з тим, Фізична особа-підприємець Горбенко В.В. припинив здійснювати сплати за кредитним договором, що у відповідності до п.п.1 п.4.1 Типових умов визнається несприятливою умовою.

Так, за п. 4.2. Типових умов, у випадку виникнення будь-якої несприятливої події, банк набуває право вимагати від позичальника достроково повернути виданий позичальникові кредит, а позичальник зобов`язаний, незважаючи на положення п.1.1.3., п.1.4. договору, виконати таку вимогу банку і повернути отриманий кредит в повному обсязі разом із платою за кредит і штрафними санкціями, що підлягають сплаті позичальником на користь банку згідно з договором, в строк не пізніше 7 (семи) банківських днів з моменту отримання відповідної вимоги. У разі невиконання позичальником зазначеної вимоги банк має право здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунків позичальника в порядку, встановленому договором та типовими умовами, для погашення боргових зобов`язань позичальника.

Враховуючи викладене, АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», м. Київ відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України було направлено на адресу відповідача вимогу вих.№213 від 25.03.2025, в якій банк вимагав від Фізичної особи-підприємця Горбенка В.В. негайно здійснити погашення простроченої заборгованості.

Зазначена вимога була направлена відповідачу 31.03.2025, що підтверджується наявними в матеріалах справи описом вкладення поштового відправлення, списком згрупованих відправлень та трекінгом Укрпошти поштового відправлення.

У пункті 12.1. Типових умов, передбачено, що повідомлення та/або документи вважаються отриманими позичальником на 7 (сьомий) календарний день з дати реєстрації банком рекомендованого листа у відділенні поштового зв`язку (при цьому позичальник несе ризик отримання таких листів у строк, що перевищує сім календарних днів) або в день особистого вручення позичальнику, зазначений в повідомленнях та/або документах.

Відтак, беручи до уваги вищезазначене, колегія суддів зазначає, що вимога вих.№213 від 25.03.2025 вважається отриманою Фізичною особою-підприємцем Горбенком В.В. 07.04.2025. Водночас, дана вимога залишилася відповідачем без виконання.

З виписки по банківському рахунку відповідача вбачається, що в період з 09.10.2024 по 09.04.2025 з рахунку відповідача в якості погашення кредитних зобов`язань перед позивачем було здійснено списання 108 348 грн.

Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості, загальна сума грошових вимог позивача до відповідача станом на 09.04.2025 становить 439 918 грн 66 коп., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 249 028 грн 35 коп.; прострочена заборгованість за комісією в розмірі 8 266 грн 66 коп.; строкова прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 182 623 грн 65 коп.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про правомірність та обґрунтованість вимог АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», м. Київ про стягнення з відповідача суми боргу, оскільки у Фізичної особи-підприємця Горбенка В.В. виник обов`язок з дострокового повернення суми непогашеного кредиту разом з комісійною винагородою за користування кредитом за умовами кредитного договору, який було укладено сторонами в добровільному порядку, без заперечень та зауважень. Водночас, доказів виконання такого обов`язку матеріли справи не містять.

Отже, проаналізувавши наявні матеріали справи, надані позивачем виписки з рахунку відповідача та розрахунок заборгованості, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач прийняті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо своєчасного повернення наданих коштів в повному обсязі не виконав, у відповідача наявна заборгованість перед позивачем у розмірі 439 918 грн 66 коп. з урахуванням часткових сплат, розмір заборгованості за кредитом відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами по справі, з огляду на що колегія суддів вважає, шо позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у розмірі 439 918 грн 66 коп. є цілком обґрунтованими.

При цьому, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача 8 266 грн 66 коп. заборгованості з комісії за користування кредитом в зв`язку з її сплатою, колегія суддів вважає помилковим, оскільки, як убачається з виписки з банківського рахунку Фізичної особи-підприємця Горбенка В.В., у період з 09.11.2024 по 09.04.2025 ним фактично було сплачено комісійних 40 000 гривень, а не 48 000. За таких обставин колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача боргу з комісійних платежів у розмірі 8 266 грн 66 коп., а доводи позивача в цій частині знайшли своє підтвердження, тому його позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Доводи відповідача про те, що нібито відсутні підтвердження, що саме надані банком до суду умови і правила обслуговування в АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», м. Київ розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, тоді як вказані умови і правила та тарифи відповідачем не підписані, зокрема, електронним цифровим підписом, як це передбачено узгодженими сторонами у анкеті заяві до договору про надання банківських послуг, колегією суддів відхиляються, оскільки укладення договору підтверджується, зокрема, протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 17.04.2025, за яким файл Dogovir_vseBusiness_06.pdf було підписано Фізичною собою-підприємцем Горбенком Владиславом Віталійовичем (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 , який є начальником управління розвитку кредитного бізнесу АТ "ПУМБ". Тобто, всі умови та положення договору та Типових умов позичальнику були зрозумілі, згоди з усіх істотних умов договору було досягнуто, волевиявлення сторін є вільним та усвідомленим, що підтверджується підписанням договору в цілому кваліфікованим електронним підписом. За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що відповідач був належним чином ознайомлений з умовами договору та погодився з ними, і апелянтом не доведено суду апеляційної інстанції доводи про необхідність в даному випадку його окремого підпису на умовах і правилах обслуговування, тобто, останній не спростував суду факт укладення договору, в тексті якого зазначено про наявність Типових умов, як частини правочину та таке не свідчить про недійсність або неукладеність спірного правочину, який визначений в якості підстави позову.

З огляду на наведене, судова колегія вважає, що твердження відповідача , наведені ним в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення, а зводяться лише до незгоди позичальника з таким рішенням без належного обґрунтування для цього відповідних підстав. При цьому, протилежного суду апеляційної інстанції скаржником не доведено.

Таким чином, з огляду на неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, а саме, щодо своєчасного та повного повернення наданих коштів на вимогу банку (при умові, що вимога була направлена останньому на його юридичну адресу, про зміну якої ніяких відомостей відповідач не надав ані кредитору, ані суду), колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 439 918 грн 66 коп., які підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції частині відмови у задоволенні цих позовних вимог підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення у справі.

Основні положення про докази та доказування, наведені у главі 5 Господарського процесуального кодексу України, які передбачають, що докази мають бути досліджені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та вірогідності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом. Подібні правові позиції викладено у постановах Верховного Суду від 16.06.2022 у справі № 910/366/21, від 19.06.2019 у справі № 910/4055/18, від 16.04.2019 у справі № 925/2301/14.

Тобто, з усіх наявних у справі доказів суд повинен відібрати для подальшого дослідження та обґрунтування мотивів рішення лише ті з них, які мають зв`язок із фактами, що підлягають установленню при вирішенні спору. Отже, належність доказів нерозривно пов`язана з предметом доказування у справі, який, в свою чергу, визначається предметом позову.

Належність, як змістовна характеристика та допустимість, як характеристика форми, є властивостями доказів, оскільки вони притаманні кожному доказу окремо і без їх одночасної наявності жодний доказ не може бути прийнятий судом.

Згідно зі статтею 77 Господарського процесуального кодексу України допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (стаття 78 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту ст.79 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що ця стаття покладає на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Аналогічний висновок Верховного Суду викладений у постанові від 16.02.2021 у справі №927/645/19.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (подібні правові позиції викладено у постановах Верховного Суду від 16.06.2022 у справі № 910/366/21, від 15.07.2021 у справі №916/2586/20, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосований Великою Палатою ВС у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Зазначений підхід узгоджується і з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.1 ст.32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Колегія суддів зауважує, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд. Однак ця стаття не закріплює будь-яких правил допустимості доказів чи правил їх оцінки, а тому такі питання регулюються передусім національним правом і належать до компетенції національних судів.

Надаючи оцінку всім доказам та доводам апелянта у їх сукупності із застосуванням стандарту доказування «вірогідності доказів», судова колегія доходить висновку про те, що докази, надані позивачем на підтвердження обставини того, що є наявні підстави для стягнення з Фізичної особи-підприємця Горбенка Владислава Віталійовича, м. Одеса на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 06 від 09.10.2024 року у розмірі 439 918 грн 66 коп. є такими, що відповідають таким стандартам, а відповідачем у даному випадку суду апеляційної інстанції належними та допустимими доказами по справі не доведено наявності правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Тому колегія суддів зазначає, що при вирішенні цього спору частково суд першої інстанції не дотримався вимог статей 73-79, 86 Господарського процесуального кодексу України щодо прийняття судового рішення на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, а тому оскаржуване рішення у справі підлягає частковому скасуванню як таке, що частково прийнято з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача не знайшла свого підтвердження, тому задоволенню не підлягає, а вимоги позивача, зазначені ним в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду рішення суду в оскаржуваній частині, тому апеляційна скарга АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», м. Київ потребує задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 08.09.2025 року у справі №916/1801/25 в оскаржуваній ним частині потребує скасування з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», м. Київ про стягнення з відповідача на його користь простроченої заборгованості за комісією у розмірі 8 266 грн 66 коп. із залишенням без змін рішення суду в іншій частині.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та апеляційний перегляд судового рішення покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 129, 240, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Горбенка Владислава Віталійовича, м.Одеса на рішення Господарського суду Одеської області від 08 вересня 2025 року у справі №916/1801/25 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», м. Київ на рішення Господарського суду Одеської області від 08 вересня 2025 року у справі №916/1801/25 задовольнити.

Рішення Господарського суду Одеської області від 08 вересня 2025 року у справі №916/1801/25 скасувати частково.

Позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», м. Київ до Фізичної особи-підприємця Горбенка Владислава Віталійовича, м. Одеса про стягнення заборгованості за кредитним договором № 06 від 09.10.2024 року у розмірі 439 918 грн 66 коп. задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Горбенка Владислава Віталійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4, ) прострочену заборгованість за сумою кредиту в розмірі 182 623 грн 65 коп., строкову заборгованість за сумою кредиту в розмірі 249 028 грн 35 коп., прострочену заборгованість за комісією у розмірі 8 266 грн 66 коп., судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 5 279 грн 02 коп. та за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633 грн 60 коп.

В іншій частині рішення Господарського суду Одеської області від 08 вересня 2025 року по справі №916/1801/25 залишити без змін.

Доручити Господарському суду Одеської області видати наказ із зазначенням всіх необхідних реквізитів.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і не підлягає оскарженню.

Повний текст постанови складено 16.01.2026 року.

Головуючий суддя Г.І. Діброва

Судді: Я.Ф. Савицький

А.І. Ярош