УХВАЛА

ПРО ЗАКРИТТЯ ПРОВАДЖЕННЯ У СПРАВІ

09.01.2026Справа № 910/13851/25

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., розглянув у в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕКСТИЛЬ-ЗАХИСТ» (76005, Івано-Франківська обл., Івано-Франківський р-н, місто Івано-Франківськ, вул.Чорновола, будинок 157, Ідентифікаційний код юридичної особи 44153163)
до проАкціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» (03150, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЄЖИ ҐЕДРОЙЦЯ, будинок 5, ідентифікаційний код юридичної особи 40075815) стягнення заборгованості у розмірі 6 779 700 грн. 00 коп.
Представники: без повідомлення представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕКСТИЛЬ-ЗАХИСТ» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» про стягнення заборгованості у розмірі 6 779 700 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем його зобов`язань за Договором про закупівлю №ЦЗВ-02-05024-01 від 31.10.2024 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.11.2025 року відкрито провадження у справі №910/13851/25, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 10.12.2025 року.

28.11.2025 року через систему «Електронний суд» від Відповідача надійшов Відзив на позовну заяву.

03.12.2025 року через систему «Електронний суд» від Позивача надійшла Відповідь на відзив.

03.12.2025 року через систему «Електронний суд» від Позивача надійшла заява про проведення судових засідань у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2025 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕКСТИЛЬ-ЗАХИСТ" про проведення судових засідань в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.12.2025 року, яка занесена до протоколу судового засідання, встановлено Відповідачу строк до 7 днів з 11.12.2025 року для надання заперечень, відкладено підготовче судове засідання на 14.01.2025 року.

17.12.2025 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» надійшла зустрічна позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕКСТИЛЬ-ЗАХИСТ» про стягнення штрафних санкцій у розмірі 1 118 772 грн. 00 коп., в якій також просить суд продовжено Акціонерному товариству «Українська залізниця» строк для подання зустрічної позовної заяви до 17.12.2025 (включно).

18.12.2025 року через систему «Електронний суд» від Позивача надійшли заперечення щодо поновлення строку на подання зустрічної позовної заяви у справі №910/13851/25.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2025 року у задоволенні клопотання Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» про продовження процесуального строку для подачі зустрічної позовної заяви по справі №910/13851/25 відмовлено. Зустрічну позовну заяву Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕКСТИЛЬ-ЗАХИСТ» про стягнення штрафних санкцій у розмірі 1 118 772 грн. 00 коп. повернуто Заявникові.

06.01.2026 року через систему «Електронний суд» від Відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

08.01.2026 року через систему «Електронний суд» від Позивача надійшла заява про закриття провадження у справі, повернення судового збору та стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про закриття провадження у справі №910/13851/25, з наступних підстав.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Суд зазначає, що господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

При зверненні до суду з вказаним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕКСТИЛЬ-ЗАХИСТ» просило суд стягнути з Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» заборгованість у розмірі 6 779 700 грн. 00 коп.

Як встановлено Судом, після відкриття провадження у справі №910/13851/25 Акціонерним товариством «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» було сплачено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕКСТИЛЬ-ЗАХИСТ» заборгованість у розмірі 6 779 700 грн. 00 коп., що підтверджується платіжними інструкціями №897946 від 30.12.2025 року на суму 205 740,00 грн.; №897949 від 30.12.2025 року на суму 4860,00 грн.; №897945 від 30.12.2025 року на суму 38 880,00 грн.; №897947 від 30.12.2025 року на суму 40 500,00 грн.;№897952 від 30.12.2025 року на суму 42 120,00 грн.; №897953 від 30.12.2025 року на суму 100 440,00 грн.; №897958 від 30.12.2025 року на суму 152 280,00 грн.; №897956 від 30.12.2025 року на суму 158 760,00 грн.; №897954від 30.12.2025 року на суму 173 340,00 грн.; №897948 від 30.12.2025 року на суму 174 960,00 грн.; №897950 від 30.12.2025 року на суму 184 680,00 грн.; №897959 від 30.12.2025 року на суму 204 120,00 грн.; №897955 від 30.12.2025 року на суму 243 000,00 грн.; №897989 від 30.12.2025 року на суму 259 200,00 грн.; №897951 від 30.12.2025 року на суму 260 820,00 грн.; №897989 від 30.12.2025 року на суму 272 160,00 грн.; №897942 від 30.12.2025 року на суму 289 980,00 грн.; №872424 від 24.12.2025 року на суму 448 740,00 грн.; №897944 від 30.12.2025 року на суму 498 960,00 грн.; №872428 від 24.12.2025 року на суму 573 480,00 грн.; №872426 від 24.12.2025 року на суму 756 540,00 грн.; №897943 від 30.12.2025 року на суму 810 000,00 грн.; №872422 від 24.12.2025 року на суму 886 140,00 грн.

Таким чином, провадження у справі №910/13851/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕКСТИЛЬ-ЗАХИСТ» до Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» про стягнення заборгованості у розмірі 6 779 700 грн. 00 коп. підлягає закриттю на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.4 статті 231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Крім того, згідно з пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, у зв`язку з тим, що провадження у справі закрито у зв`язку з добровільною сплатою Відповідачем заборгованості до початку розгляду справи по суті, з державного бюджету підлягає поверненню Позивачу судовий збір, сплачений при поданні позову.

Позивачем також заявлено про стягнення з Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 48 000 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру». Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим, згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За приписами статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, п. 269). (Аналогічна правова позиція викладена у постанові вищого господарського суду України від 22.11.2017 року у справі № 914/434/17).

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.04.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕКСТИЛЬ-ЗАХИСТ» (клієнт) та Адвокатським бюро «Мінченко та партнери» (адвокатське бюро) укладено Договір про надання правової допомоги №12-04/7/23, за умовами якого Адвокат бере на себе зобов?язання надавати Клієнту правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а Клієнт зобов?язаний оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору.

Замовленням №29-10/25 від 29.10.2025 року Сторони погодили, що правовою (правничою) допомогою є судовий захист інтересів Клієнта, у справі за позовом ТОВ «ТЕКСТИЛЬ-ЗАХИСТ» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» () про стягнення заборгованості, за договором про закупівлю NєL3B-02-05024-01 від 31.10.2024 року. Сторони погодили, що фіксований розмір гонорару (винагороди) за надання правових (правничих) послуг визначено Сторонами з врахуванням вимог ст. 126 Господарсько-процесуального Кодексу України, в судах усіх інстанції, складності питань, виходячи із принципів розумності та з врахуванням часу (строку) виконання складає: 40 000,00 (сорок тисяч гривень 00 коп.), які включають у себе, але не обмежуються: - Вивчення та аналіз документів наданих Клієнтом; - Надання юридичної консультації, - Підготовка та складання позовної заяви; - Формування доказів; - Підготовка та складання усіх необхідних клопотань, заяв, пояснень, та інших процесуальних документів, які необхідні для захисту прав та законних інтересів Клієнта, в судах усіх інстанції; - Участь у судових засіданнях, в судах усіх інстанції - за потреби. - Супровід виконання судового рішення.

Крім гонорару передбаченого п.2. даного замовлення, клієнт сплачує Бюро участь у судовому засіданні, у тому числі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, 4 000,00 грн., за одне таке засідання, та не залежить від тривалості такого засідання та яке не відбулося з незалежних від Адвоката причин. Зазначена вартість, включає час перебування адвоката Адвокатського бюро у дорозі до суду, підготовку до засідань, очікування засідання, тощо.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат Позивачем було подано Акт надання послуг №205 від 06.01.2026 року на суму 48000 грн., платіжну інструкцію №3853 від 07.01.2026 р. на суму 48000 грн.

Судом встановлено, що Мінченко Я.В. є адвокатом в розумінні Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», що підтверджується свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю КС №8045/10.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року по справі №922/1964/21 зазначено, що відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

З врахуванням викладеного, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 911/471/19).

Крім того, Суд враховує, що наданий акт прийому передачі виконаних робіт не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони. Суд виходить з того, що розмір таких витрат має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Враховуючи викладене та беручи до уваги час на підготовку матеріалів до судового засідання, складність юридичної кваліфікації правовідносин у справі, Суд зазначає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову, розмір заявленого до стягнення із відповідача у даній справі гонорару є завищеним та не відповідає критерію розумності.

Так, Суд зазначає, що підготовка даної позовної заяви не потребувала дослідження великого обсягу документів, оскільки вимоги ґрунтуються на одному договорі оренди, листуванні між сторонами й не потребувала значного обсягу часу для її підготовки.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, Суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, з урахуванням принципів розумності, справедливості та пропорційності, доходить висновку про те, що з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн. 00 коп., які відповідають фактичним витратам на правову допомогу, які Позивач планував понести в суді, виходячи з обсягу запланованої правової допомоги та складності справи; витратам, які фактично поніс Позивач, відповідно до актів наданих послуг і витратам, які за оцінкою суду підлягають віднесенню на Відповідача з точки зору її складності, та розумної необхідності і реальності понесених судових витрат.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 231, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Закрити провадження у справі №910/13851/25.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» (03150, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЄЖИ ҐЕДРОЙЦЯ, будинок 5, ідентифікаційний код юридичної особи 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕКСТИЛЬ-ЗАХИСТ» (76005, Івано-Франківська обл., Івано-Франківський р-н, місто Івано-Франківськ, вул.Чорновола, будинок 157, Ідентифікаційний код юридичної особи 44153163) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп.

Боржником є: Акціонерне товариство «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» (03150, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЄЖИ ҐЕДРОЙЦЯ, будинок 5, ідентифікаційний код юридичної особи 40075815)

Стягувачем є: Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕКСТИЛЬ-ЗАХИСТ» (76005, Івано-Франківська обл., Івано-Франківський р-н, місто Івано-Франківськ, вул.Чорновола, будинок 157, Ідентифікаційний код юридичної особи 44153163)

3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «ТЕКСТИЛЬ-ЗАХИСТ» (76005, Івано-Франківська обл., Івано-Франківський р-н, місто Івано-Франківськ, вул.Чорновола, будинок 157, Ідентифікаційний код юридичної особи 44153163) зі спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 81 356 (вісімдесят одна тисяча триста п`ятдесят шість) коп. 40 коп., сплачений відповідно до платіжної інструкції №3449 від 05.11.2025 року.

4. Дана ухвала виконується в порядку, встановленому для виконання судових рішень, та відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" є виконавчим документом.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання - три роки - по 09.01.2029 року.

5. Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

Дата складання та підписання повного тексту ухвали: 09 січня 2026 року.

Суддя О.В. Чинчин