УХВАЛА

про повернення заяви про забезпечення позову без розгляду

м. Київ

13.01.2026справа №910/243/26

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрейм Проджект» (вул. Соборна, буд. 10б, інше нежитлове приміщення 110, с. Петропавлівська Борщагівка, Київська обл.; ідентифікаційний код 42186841) про забезпечення позову до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фрейм Проджект» (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить:

- накласти арешт на нерухоме майно, зареєстроване за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), - групу нежитлових приміщень загальною площею 1 590 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, що розташовані за адресою: Дніпровська набережна (вулиця Дніпровська набережна), будинок 14-Д, м. Київ;

- заборонити усім органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема, Міністерству юстиції України, посадовим особам Міністерства юстиції України чи його територіального органу, його територіальним органам, Департаменту державної реєстрації, нотаріусам та іншим органам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які нотаріальні та реєстраційні дії (включаючи виконання рішень, передбачених пунктами 1 і 2 частини сьомої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо нерухомого майна, зареєстрованого за ОСОБА_1 , а саме - групи нежитлових приміщень №1 загальною площею 1 590 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Заяву мотивовано тим, що:

- 11.10.2019 Товариством (іпотекодавець) і ОСОБА_1 (іпотекодержатель) було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Позняковою С.В. та зареєстрований в реєстрі за №1258 (далі - Іпотечний Договір), за умовами пункту 1.1 якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю, у якості забезпечення виконання позичальником ( ОСОБА_2 ) своїх зобов`язань перед іпотекодержателем за договором позики грошей, укладеним ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Позняковою С.В. 11.10.2019 та зареєстрованим в реєстрі за №1257 (далі - Договір позики), а також виконання позичальником зобов`язань перед іпотекодержателем за Іпотечним договором (всі зобов`язання разом - основне зобов`язання), яким є нерухоме майно: група приміщень №1 (один) - Заклад громадського харчування, загальною площею 1 590 кв.м, розташованих за адресою: вул. Дніпровська набережна (Дарницький район), буд. 14-Д, м. Київ, разом з усіма поліпшеннями, що можуть бути зроблені іпотекодавцем або третіми особами в період чинності Іпотечного договору; іпотекою забезпечуються вимоги, що випливають з основного зобов`язання, зокрема, з Іпотечного договору та Договору позики, за яким позичальник зобов`язується повернути іпотекодержателю позику в сумі 6 500 000 доларів США, що за курсом НБУ на дату укладення Іпотечного договору (24,53 грн за 1 долар США) становить еквівалент 159 445 000 грн, на умовах та в порядку, встановлених Договором позики, зокрема: вимоги повернення позики у сумі 6 500 000 доларів США, що за курсом НБУ на дату укладення Іпотечного договору (24,53 грн за 1 долар США) становить еквівалент 159 445 000 грн, з кінцевим строком повного повернення до 11.10.2022 включно, а також достроково у випадках, передбаченим чинним законодавством України та основним зобов`язанням; вимоги із відшкодування збитків, завданих простроченням виконання основного зобов`язання; вимоги щодо відшкодування можливих витрат іпотекодержателя, пов`язаних з пред`явленням до позичальника вимоги за основним зобов`язанням та зверненням стягнення на предмет іпотеки, та витрат на утримання, збереження страхування предмета іпотеки, а також можливих збитків, завданих іпотекодержателю порушенням іпотекодавцем Іпотечного договору та/або позичальником Договору позики; та вимоги щодо відшкодування витрат іпотекодержателя на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги, включаючи судові витрати, витрати пов`язані з реалізацією предмета іпотеки, проведенням аукціону тощо;

- відповідно до пункту 1.3 Іпотечного договору за взаємною згодою сторін Іпотечного договору станом на дату укладення останнього заставна вартість предмету іпотеки становить 74 100 000 грн;

- згідно з пунктом 4.1 Іпотечного договору іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем та/або позичальником будь-яких умов Договору позики та/або не виконання умов Іпотечного договору, а також інших випадках, передбачених Іпотечним договором та/або Договором позики та/або законодавством України; у цьому випадку іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та/або позичальнику письмову вимогу про усунення порушення, у зв`язку з яким іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки; і цій вимозі зазначається: стислий зміст порушених зобов`язань; вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж 30-денний строк від дня отримання вимоги на адресу іпотекодателя та/або позичальника, вказану у договорі; попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги; якщо протягом встановленого 30-денного строку від дати отримання іпотекодавцем вимоги остання залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки; вимога про усунення порушень також може містити вимогу про дострокове виконання позичальником основного зобов`язання за Договором позики; вимога пру усунення порушень вручається іпотекодавцю/позичальнику особисто під розпис та/або надсилається поштою цінним листом із рекомендованим повідомленням про вручення;

- пунктом 4.2 Іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізація здійснюється або за рішенням суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса, відповідно до договору про задоволення вимог іпотекодержателя, або згідно із домовленістю сторін про задоволення вимог іпотекодержателя, на умовах підпунктів 4.2.1 і 4.2.2 пункту 4.2 Іпотечного договору, які є застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, визначених Іпотечним договором, належить іпотекодержателю; сторони домовились, що задоволення вимог іпотекодержателя може здійснюватись в позасудовому порядку за рішенням іпотекодержателя, зокрема, таким чином: у випадку набуття іпотекодержателем права звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодавець передає іпотекодержателю право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання своїх зобов`язань за Договором позики в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» та умовами Іпотечного договору; іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності (підпункт 4.2.2 Іпотечного договору);

- як стало відомо Товариству, 07.01.2026 о 16:26:18 год приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гороховою Ніною Вікторівною вчинено державну реєстрацію права власності на групу приміщень №1 загальною площею 1 590 кв.м, розташовану у АДРЕСА_1, за ОСОБА_1 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 82768883;

- з витягу з Державного реєстру речових прав від 07.01.2026 №459561207 вбачається, що для державної реєстрації права власності на вказану групу приміщень було надано такі документи: довідку іпотекодержателя від 12.11.2025 про суму боргу за основним зобов`язанням та про вартість предмета іпотеки; довідку іпотекодержателя від 07.01.2026 про суму боргу за основним зобов`язанням та про вартість предмета іпотеки; довідку іпотекодержателя від 07.01.2026; Іпотечний договір; вимогу іпотекодержателя від 19.08.2025 про усунення порушення основного зобов`язання; вимогу іпотекодержателя від 06.10.2025 про усунення порушення основного зобов`язання; документи стосовно надіслання відправлення від 19.08.2025; документи щодо надіслання відправлення від 06.10.2025; опис вкладення від 06.10.2025; опис вкладення від 20.08.2025; трек від 07.01.2026 (4 різних);

- проте жодної вимоги про усунення порушення основного зобов`язання іпотекодавцем отримано не було; обґрунтовані сумніви визивають також і те, що серед документів для реєстрації права власності ОСОБА_1 було надано: вимогу від 19.08.2025 про усунення порушення, опис вкладення від 20.08.2025 та квитанцію від 19.08.2025 про поштове відправлення (відповідно, дата опису не відповідає даті надіслання);

- крім того, за змістом вимог про усунення порушення, наданих для державної реєстрації права власності, вбачається, що за позичальницею обліковується заборгованість у сумі 5 790 000 доларів США (вимога від 19.08.2025, від 06.10.2025); в той же час, відповідно до довідки іпотекодержателя від 07.01.2026 розмір заборгованості ОСОБА_2 становить 3 288 777,82 доларів США, що еквівалентно 139 981 565,86 грн;

- також слід зазначити, що всупереч вимогам підпункту 4.2.2 пункту 4.2 Іпотечного договору та статті 37 Закону України «Про іпотеку» серед документів, наданих іпотекодержателем для реєстрації права власності на предмет іпотеки, був відсутній звіт про оцінку предмета іпотеки, що згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду підставою для скасування державної реєстрації права власності на предмет іпотеки є порушення іпотекодержателем вимог законодавства при реалізації позасудової процедури звернення стягнення на предмет іпотеки. До таких порушень належить, зокрема, й відсутність експертної оцінки предмета іпотеки на день його відчуження.

У заяві Товариство вказало, що має намір звернутися до господарського суду з позовною заявою про скасування державної реєстрації права власності на предмет іпотеки. Відповідачами у заяві Товариство зазначає ОСОБА_1 і приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Горохову Ніну Вікторівну.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частиною першою статті 138 ГПК України заява про забезпечення позову подається:

1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо;

2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, можуть бути суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України передбачно, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 ГПК України. Так, за змістом пунктів 1 і 6 частини першої наведеної статті господарські суди розглядають справи:

- у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

- у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

З аналізу наведеної норми вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; 3) у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (частина перша статті 548 ЦК України).

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання (стаття 546 ЦК України). Отже, для забезпечення виконання основного зобов`язання сторони можуть передбачати як визначені у статті 546 цього Кодексу види забезпечення зобов`язань, так й інші види, встановлені договором або законом.

Законодавство України не розрізняє види забезпечення основного зобов`язання для визначення юрисдикції суду з розгляду спорів щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша статті 575 ЦК України). Тобто іпотека - це різновид такого виду забезпечення зобов`язання, як застава. Іпотека регулюється, зокрема, ЦК України та Законом України «Про іпотеку».

Основне зобов`язання - це зобов`язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов`язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою. Іпотекодавцем може бути боржник за основним зобов`язанням або майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи - боржника (стаття 1 Закону України «Про іпотеку»).

Законодавство України не передбачає солідарного обов`язку боржника (зокрема, позичальника за договором позики) та майнового поручителя, який відповідає перед іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки (частина перша статті 11 Закону України «Про іпотеку»). Іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника

Згідно з частиною першою статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем) (пункт 3 частини першої статті 512 ЦК України). У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов`язанням (частина друга статті 11 Закону України «Про іпотеку»).

Тобто за загальним правилом саме позичальник як боржник у зобов`язанні за договором позики має виконати свій обов`язок перед позикодавцем. Утім, якщо таке зобов`язання майновий поручитель забезпечив іпотекою, він може виконати обов`язок боржника, однак у межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки правовідносини з боржником за основним зобов`язанням не припиняються, оскільки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов`язанням.

Частиною другою статті 4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, у тому числі й фізичні особи, які не є підприємцями. Випадки, коли справи у спорах, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, підвідомчі господарському суду, визначені статтею 20 цього ж Кодексу.

Отже, до юрисдикції господарських судів належать справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Аналогічний висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2018 зі справи №910/1733/18, від 19.03.2019 зі справи №904/2526/18 і від 20.11.2019 зі справи №910/9362/19.

Слід зазначити, що положення пункту 6 частини першої статті 20 ГПК України пов`язують належність до господарської юрисдикції справ у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, не з об`єднанням позовних вимог до боржника у забезпечувальному зобов`язанні з вимогами до боржника за основним зобов`язанням, а з тим, що сторонами основного зобов`язання мають бути юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Таким чином, майбутній позов Товариства стосується майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання за договором позики, сторонами якого є фізичні особи, в той час як доказів того, що договір позики було укладено з метою використання позичальником коштів у господарській діяльності, заявником суду не подано, а тому спір має розглядатися в порядку цивільного, а не господарського судочинства.

Відтак, заява Товариства підлягає поверненню останньому без розгляду.

Керуючись статтями 27, 29, 138, 140, 234 та 235 ГПК України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрейм Проджект» (вул. Соборна, буд. 10б, інше нежитлове приміщення 110, с. Петропавлівська Борщагівка, Київська обл.; ідентифікаційний код 42186841) про забезпечення позову до подання позовної заяви разом з доданими до неї документами повернути без розгляду.

Ухвала набрала законної сили 13.01.2026 та може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її підписання до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Оксана Марченко