ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2026 р. Справа №910/13137/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Шапрана В.В.

Буравльова С.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "ІНОР"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.11.2025

у справі №910/13137/25 (суддя Літвінова М.Є.)

за позовом Київської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "ІНОР"

про стягнення 18 733 267,90 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст первісного та зустрічного позовів

Київська міська рада звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "ІНОР" (далі - ТОВ "Фірма "ІНОР") про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі 18 733 267,90 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач безоплатно використовував земельну ділянку з кадастровим номером :79:013:0024 без правовстановлюючих документів, у зв`язку з чим просить суд стягнути суму безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за період з 12.03.2020 до 10.04.2025 в розмірі 18 733 267,90 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.10.2025 відкрито провадження у справі №910/13137/25 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження.

18.11.2025 до Господарського суду міста Києва надійшла зустрічна позовна заява ТОВ "Фірма "ІНОР" до Київської міської ради та Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в якій позивач за зустрічним позовом просить суд:

- визнати поновленим на 10 (десять) років, а саме з 23.08.2016 до 23.08.2026, договір оренди земельної ділянки, укладений відповідно до пункту 3 резолютивної частини постанови Господарського суду міста Києва від 04.07.2006 у справі №41/431-A, зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 23.08.2006 за №79-6-600441 у книзі записів державної реєстрації договорів, укладений між Київською міською радою та ТОВ "Фірма "ІНОР" щодо земельної ділянки кадастровий номер :79:013:0024 площею 0,3692 га, на тих самих умовах, які були передбачені договором оренди земельної ділянки укладеним відповідно до пункту 3 резолютивної частини постанови Господарського суду міста Києва від 04.07.2006 у справі №41/431-A, зареєстрованим Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 23.08.2006 за №79-6-600441 у книзі записів державної реєстрації договорів, в редакції додаткової угоди, що додається;

- визнати договір оренди земельної ділянки, укладений відповідно до пункту 3 резолютивної частини постанови Господарського суду міста Києва від 04.07.2006 у справі №41/431-А, зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 23.08.2006 за №79-6-600441 у книзі записів державної реєстрації договорів, укладений між Київською міською радою та ТОВ "Фірма "ІНОР" щодо земельної ділянки кадастровий номер :79:013:0024 площею 0,3692 га, припиненим шляхом розірвання за взаємною згодою сторін з моменту укладення договору оренди земельної ділянки від 11.04.2025, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Демяненко Т.М., зареєстрованого в реєстрі за №157, укладеного між Київською міською радою та ТОВ "Фірма "ІНОР" щодо земельної ділянки кадастровий номер :79:013:0024 площею 0,3692 га, а саме з 11.04.2025.

Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги, ТОВ "Фірма "ІНОР" зазначає, що Київською міською радою протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди земельної ділянки (після 23.08.2016) та протягом всього часу продовження користування земельною ділянкою, кадастровий номер :79:013:0024, площею 0, 3692 га не висловлено заперечень у продовженні користування земельною ділянкою та у поновленні договору оренди земельної ділянки. Оскільки орендар - ТОВ "Фірма "ІНОР", продовжило користуватися земельною ділянкою, кадастровий номер :79:013:0024, площею 0,3692 га після закінчення строку договору оренди земельної ділянки (тобто після 23.08.2016), то договір оренди земельної ділянки вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Крім того, ТОВ "Фірма "ІНОР" зазначає, що зверталося з листами до Київської міської ради з проханням укласти додаткову угоду. Проте остання відмовлялася від укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її постановлення

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.11.2025 у справі №910/13137/25 зустрічну позовну заяву ТОВ "Фірма "ІНОР" та додані до неї матеріали повернуто заявнику.

Постановляючи вищенаведену ухвалу, місцевий господарський суд дійшов висновку, що спільний розгляд первісного та зустрічного позову є недоцільним, оскільки вони виникають з різних правовідносин і їх спільний розгляд не спрямований на процесуальну економію. Задоволення зустрічного позову не виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову. Подання такого зустрічного позову не доводить відсутності у позивача матеріально-правової підстави для задоволення первісного позову, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом. Задоволення зустрічного позову не тягне за собою відмову у первісному позові повністю чи частково.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду, ТОВ "Фірма "ІНОР" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.11.2025 та направити справу №910/13137/25 до суду першої інстанції на стадію вирішення питання про прийняття зустрічної позовної заяви.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала є надмірно формалізованою, незаконною та необґрунтованою і підлягає скасуванню з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Так, на переконання скаржника, задоволення зустрічного позову може виключити задоволення первісного позову. Обидва позови є взаємопов`язані, а їх спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору. Суд першої інстанції не врахував, що зустрічний позов може подаватися не лише для захисту проти первісного позову, а й бути самостійним засобом захисту проти відповідача. Іноді зустрічний позов може бути спрямовано тільки до заліку первісної вимоги. Подання зустрічного позову надає можливість через спільний розгляд первісної і зустрічної вимоги більш повно врахувати правові відносини сторін.

Також, апелянт зазначає, що окремий розгляд первісної та зустрічної позовних заяв призведе до недотримання принципу процесуальної економії господарського судочинства, оскільки матиме наслідком паралельні судові процеси, збільшить кількість судових рішень, які ймовірно будуть предметом апеляційного та касаційного оскаржень.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2025 апеляційну скаргу ТОВ "Фірма "ІНОР" у справі №910/13137/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Шапран В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Фірма "ІНОР" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.11.2025 у справі №910/13137/25. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/13137/25. Учасникам справи встановлено строк на подання відзиву, заяв, пояснень, клопотань, заперечень до 02.01.2026.

25.12.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/13137/25.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

24.12.2025, через систему "Електронний суд", Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останнє просить суд апеляційну скаргу ТОВ "Фірма "ІНОР" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.11.2025 у справі №910/13137/25 - без змін.

Так, у відзиві Департамент стверджує, що ухвала Господарського суду міста Києва від 26.11.2025 у справі №910/13137/25 є законною, обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням вимог чинного законодавства, а отже апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

За приписами пункту 6 частини 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові).

Згідно з частинами 1, 2 статті 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31-34 частини 1 статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно зі статтею 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення, встановив наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови

За приписами частини 1 статті 46 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.

Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 46 ГПК України визначено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 180 ГПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Конструкція частини 2 статті 180 ГПК України не містить вичерпного переліку взаємопов`язаності та доцільності спільного розгляду первісного та зустрічного позовів, втім є вказівка на такі альтернативні умови, а саме: первісний і зустрічний позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Висновки про наявність умов за яких зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом неодноразово викладались Верховним Судом та є усталеними у практиці суду касаційної інстанції.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі №916/3245/17 зазначено, що ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду. Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом за умови не лише їх взаємопов`язаності, а й доцільності їх спільного розгляду.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №910/2987/18 та постановах Верховного Суду від 18.11.2021 у справі №910/3310/21, від 12.05.2022 у справі №910/7951/21, від 17.05.2021 у справі №910/18778/20.

Верховний Суд у постанові від 27.01.2021 у справі №908/1688/20 зазначив, що зустрічний позов має на меті захист від первісного позову або залік, або спростування його частково чи повністю, або розгляд в одному провадженні хоча й різних, але взаємопов`язаних вимог.

Зустрічний позов може подаватися не лише для захисту проти первісного позову, а й бути самостійним засобом захисту проти відповідача. Іноді зустрічний позов може бути спрямовано тільки до заліку первісної вимоги. Подання зустрічного позову надає можливість через спільний розгляд первісної і зустрічної вимоги повніше врахувати правові відносини сторін.

Зустрічний позов повинен бути взаємно пов`язаний з первісним. Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись у такому:

а) обидва позови взаємно пов`язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору; взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах;

б) вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись; відповідно до статті 601 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги; зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін;

в) задоволення зустрічного позову може виключати повністю або частково задоволення первісного позову; подання такого зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

У постанові від 07.08.2023 у справі №909/161/23 Верховний Суд зазначив, що конструкція частини 2 статті 180 ГПК України вказує на її імперативність, тобто суд позбавлений у даному випадку широкого розсуду щодо доцільності прийняття зустрічного позову. Умовою цього є посилання у зустрічному позові на обставини, за якими задоволення зустрічного позову матиме наслідком повну або часткову відмову у задоволенні первісного позову, та виникнення позовів з одних правовідносин.

Таким чином, враховуючи норми частини 2 статті 180 ГПК України, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом за умови не лише їх взаємопов`язаності, а й доцільності їх спільного розгляду.

Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №910/2987/18 та постановах Верховного Суду від 18.11.2021 у справі №910/3310/21, від 12.05.2022 у справі №910/7951/21, від 17.05.2021 у справі №910/18778/20.

Водночас право відповідача подати до позивача зустрічний позов для його спільного розгляду з первісним позовом не є абсолютним. Таке право може бути реалізоване за умови дотримання загальних правил подання позовів, а також правил пред`явлення зустрічних позовів, установлених процесуальним законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою звернення Київською міською радою з позовом до ТОВ "Фірма "ІНОР" є те, що відповідач безоплатно використовував земельну ділянку з кадастровим номером :79:013:0024 без правовстановлюючих документів, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути суму безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за період з 12.03.2020 до 10.04.2025 в розмірі 18 733 267,90 грн.

У той же час, обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги ТОВ "Фірма "ІНОР" зазначає, що Київською міською радою протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди земельної ділянки (після 23.08.2016) та протягом всього часу продовження користування земельною ділянкою, кадастровий номер :79:013:0024, площею 0,3692 га, не висловлено заперечень у продовженні користування земельною ділянкою та у поновленні договору оренди земельної ділянки. Оскільки ТОВ "Фірма "ІНОР" продовжило користуватися земельною ділянкою, кадастровий номер :79:013:0024, площею 0,3692 га, після закінчення строку договору оренди земельної ділянки (тобто після 23.08.2016), договір оренди земельної ділянки вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Колегія суддів вважає вірними висновки місцевого господарського суду, що спільний розгляд первісного та зустрічного позову є недоцільним, оскільки вони виникають з різних правовідносин і їх спільний розгляд не спрямований на процесуальну економію.

Також, на переконання судової колегії, суд першої інстанції слушно зауважив, що задоволення зустрічного позову не виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову. Подання такого зустрічного позову не доводить відсутності у позивача матеріально-правової підстави для задоволення первісного позову, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом. Задоволення зустрічного позову не тягне за собою відмову у первісному позові повністю чи частково.

Згідно з частиною 6 статті 180 ГПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин 1 та 2 цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду, що зустрічна позовна заява ТОВ "Фірма "ІНОР" підлягає поверненню.

Крім того, колегія суддів враховує, що повернення зустрічної позовної заяви не перешкоджає зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку, не завдає істотної шкоди самому змісту права на захист та не створює прийняття процесуальних рішень, наслідком яких є неможливість реалізувати доступ до правосуддя у встановленому процесуальним законодавством порядку.

Інші доводи апеляційної скарги взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

При ухваленні даної постанови судом апеляційної інстанції надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно зі статтею 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду залишає апеляційну скаргу ТОВ "Фірма "ІНОР" без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.11.2025 у справі №910/13137/25 - без змін.

Розподіл судових витрат

Згідно зі статтею 129 ГПК України судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на ТОВ "Фірма "ІНОР".

Керуючись статтями 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "ІНОР" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.11.2025 у справі №910/13137/25 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.11.2025 у справі №910/13137/25 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/13137/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений статтями 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді В.В. Шапран

С.І. Буравльов