ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

08 січня 2026 рокуСправа № 912/3015/25

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кабакової В.Г., за участі секретаря судового засідання Лупенко А.І., розглянувши у підготовчому засіданні матеріали справи №912/3015/25

за позовом: Державного підприємства "Регіональні електричні мережі", вул. Кирилівська, 85, м. Київ, 04080

до відповідача: Головного управління ДПС у Кіровоградській області, вул. Велика Перспективна, 55, м. Кропивницький, 25006

про припинення обтяження у вигляді податкової застави

Представники сторін:

від позивача - Олійник І.В., самопредставництво, виписка з ЄДР (в режимі відеоконференції),

від відповідача - Мигалатій А.О., самопредставництво, витяг з ЄДР,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" до Головного управління ДПС у Кіровоградській області з вимогами припинити обтяження у вигляді податкової застави державного нерухомого майна "Громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами. Пожежне депо" загальною площею 910,2 кв.м (інв. №0003100, реєстровий №14309787.12.АААЖБЕ164), що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, Кам`янський район, м. Жовті Води, вул. Олеся Гончара, 5, з покладенням судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що податкова застава не пов`язана з особою позивача, в той час, як зареєстроване ГУ ДПС у Кіровоградській області обтяження перешкоджає в розпорядженні майном, тому наявні підстави для припинення податкової застави щодо спірного майна.

Ухвалою від 01.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №912/3015/25 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 29.12.2025, сторонам встановлено строк для подання заяв по суті справи.

15.12.2025 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив позовні вимоги та заявив клопотання про закриття провадження у справі.

23.12.2025 позивач подав відповідь на відзив.

У підготовчому засіданні 29.12.2025 суд оголосив перерву до 08.01.2026, про що постановив протокольну ухвалу.

08.01.2026 суд продовжив підготовче засідання.

Щодо клопотання відповідача про закриття провадження у справі з тих підстав, що даний спір підсудний адміністративному суду, суд зазначає таке.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суб`єктом владних повноважень є орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За правилами пункту 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, іншими суб`єктами при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий.

Проте, суд звертає увагу, що сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Спір у справі виник через наявність у позивача перешкод у реєстрації речового права на нерухоме майно, на яке накладено обтяження у вигляді податкової застави та заборону відчуження як забезпечення сплати податкового зобов`язання Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат".

Слід зазначити, що реалізація податковим органом таких повноважень як опис майна у податкову заставу безумовно віднесено до владних управлінських функцій відповідача, але у спірному випадку такі повноваження ним реалізовано по відношенню до первісного суб`єкта речового права - Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат".

Будь-яких владних рішень стосовно позивача податковим органом не приймалось.

Тобто, спір у цій справі не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, а фактично спрямований на захист приватного (цивільного) права, яке позивач вважає порушеним.

Таким чином, у цій справі спірні правовідносини між сторонами не мають ознак публічно-правового спору, оскільки характер цих правовідносин фактично стосується речового права позивача на нерухоме майно, щодо якого застосовано податкову заставу.

Отже, предметом судового розгляду в цій справі є не дії та/або рішення податкового органу як суб`єкта, наділеного владно-управлінськими функціями, а усунення перешкод у реєстрації речового права позивача на майно та засвідчення державою вже набутого особою речового права, що вказує на приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Враховуючи зміст позовних вимог, характер спірних правовідносин та обставини справи, суд робить висновок, що вказаний позов не містить визначених статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України вимог щодо скасування або визнання неправомірними рішень, дій чи бездіяльності органу ДПС саме як суб`єкту владних повноважень, даний спір є не публічно-правовим, а спором про право, відтак, відповідно до ст. 20 ГПК України має вирішуватися судом за правилами господарського судочинства.

Подібна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.07.2020 у справі №804/15129/15, постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30.07.2020 у справі №821/774/17, від 17.12.2020 у справі №821/996/16.

З огляду на викладене, суд відмовляє в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі.

Разом з тим, як вбачається зі змісту позовної заяви, майно, речове право на яке позивач хоче захистити шляхом подання даного позову знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Кам`янський район, м. Жовті Води, вул. Олеся Гончара, 5.

У зв`язку з викладеним, господарський суд переконаний, що позовну заяву подано з порушенням правил підсудності.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 27 ГПК України, позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Водночас, статтею 30 ГПК України визначена виключна підсудність справ, відповідно до частини 3 якої спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Виключна підсудність - це правило, відповідно до якого справа має бути розглянута тільки певним господарським судом. Виключна підсудність означає, що деякі категорії справ не можуть розглядатися за загальними правилами підсудності, а також за правилами альтернативної підсудності. У цих категоріях справ не допускається також договірна підсудність.

Необхідно також зазначити, що Верховний Суд у постанові від 09.09.2020 у справі №910/6644/18 дійшов висновку, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

В свою чергу, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.02.2021 у справі №911/2390/18 визначила, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" в частині 3 статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин.

Оскільки вимога позивача про припинення податкової застави заявлена щодо нерухомого майна, а саме державного нерухомого майна "Громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами. Пожежне депо" загальною площею 910,2 кв.м, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, Кам`янський район, м. Жовті Води, вул. Олеся Гончара, 5, враховуючи наведені норми процесуального закону та вказану вище позицію Великої Палати Верховного Суду, цей спір має розглядатися за місцезнаходженням майна за правилами виключної підсудності.

Отже, дана справа не підсудна Господарському суду Кіровоградської області, та підлягає передачі за підсудністю до Господарського суду Дніпропетровської області.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 3 ст. 31 ГПК України визначено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Керуючись ст. ст. 20, 30, 31, 177, 182, 183, 185, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Кіровоградській області про закриття провадження у справі №912/3015/25.

Справу №912/3015/25 за позовом Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про припинення обтяження у вигляді податкової застави передати за виключною підсудністю до Господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та в частині передачі справи за підсудністю може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Копії ухвали надіслати сторонам до електронних кабінетів.

Повну ухвалу складено 12.01.2026.

Суддя В.Г. Кабакова