ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2026 р. Справа №914/3579/25

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Желіка М.Б.

Орищин Г.В.

секретар судового засідання Стронська А.І.

за участю представників сторін:

від позивача не з`явився

від відповідача не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Фермерського господарства Мадараша Володимира Миколайовича від 11.12.2025 (вх. № ЗАГС 01-05/3689/25 від 12.12.2025)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 01.12.2025 (суддя Бортник О.Ю.)

у справі № 914/3579/25

за позовом Фермерського господарства Мадараша Володимира Миколайовича

до відповідача Жидачівської міської ради

про визнання незаконним (недійсним) та скасування розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації № 158 від 12.03.2004 року

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад обставин справи та ухвали суду першої інстанції.

Фермерське господарство Мадараша Володимира Миколайовича ( далі ФГ Мадараша В.М., позивач) звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Жидачівської міської ради ( далі - відповідач) про визнання незаконним (недійсним) та скасування розпорядження голови Жидачівської РДА № 158 від 12.03.2004 «Про припинення користування земельною ділянкою фермером Мадараш В.М.».

Ухвалою від 01.12.2025 Господарський суд Львівської області відмовив у відкритті провадження у справі №914/3579/25 на підставі п.1 ч.1 ст.175 ГПК України.

Ухвала суду мотивована тим, що починаючи з березня 2006 року позивач 8 разів звертався до Господарського суду Львівської області з позовами про визнання незаконним (недійсним) розпорядження Жидачівської РДА № 158 від 12.03.2004 і судовими рішеннями у справах №3/103-23/112 та №914/555/20, які набрали законної сили, встановлено, що виходячи із предмету та суб`єктів спору, положень КАС України, такий спір повинен розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.

ФГ Мадараша В.М. подало апеляційну скаргу від 01.12.2025, у якій просить ухвалу Господарського суду Львівської області від 01.12.2025 у справі №914/3579/25 скасувати з підстав порушенням судом першої інстанції норм процесуального прав та передати справу на розгляд Господарському суду Львівської області.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що він звернувся до суду з позовом у цій справі з метою захисту свого права на володіння майном, такий спір є приватноправовим та підвідомчий господарському суду в силу приписів п.6 ч.1 ст. 20 ГПК України.

Жидачівська міська рада подала відзив на апеляційну скаргу, в якому: повідомляє про відсутність матеріалів та інформації, які слугували б підставою для визнання або заперечення позову; просить розглядати справу без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Процесуальні дії суду у справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2025 справу №914/3579/25 розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді (судді - доповідача) Галушко Н.А., суддів Желіка М.Б. та Орищин Г.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 18.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФГ Мадараша В.М. на ухвалу Господарського суду Львівської області від 01.12.2025 у справі №914/3579/25 та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 13.01.2026.

Сторони участі уповноважених представників в судовому засіданні не забезпечили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

13.01.2025 до суду від представника позивача адвоката Карпінець В.М. поступило клопотання про розгляд справи за відсутності апелянта та його представника.

Наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначено у статті 202 ГПК України.

Так, за змістом частини 1 і пункту 1 частини 2 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зокрема неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи положення статті 202 ГПК України, наявність відомостей про направлення сторонам ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання, що підтверджено матеріалами справи, висновки Європейського суду з прав людини у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» та те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті за відсутності представників сторін.

В судовому засіданні 13.01.2026 ухвалено постанову.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно зі статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства.

За приписами частини 1 статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

За приписами частини 1 статті 18 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви №29458/04 та №29465/04) ЄСПЛ вказав, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах (стаття 1 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно із частиною 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

У цій справі ФГ Мадараша В.М. звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Жидачівської міської ради про визнання незаконним (недійсним) та скасування розпорядження голови Жидачівської РДА № 158 від 12.03.2004 «Про припинення користування земельною ділянкою фермером Мадараш В.М.».

Однак, суд встановив, що починаючи з березня 2006 року позивач 8 разів звертався до Господарського суду Львівської області з позовами про визнання незаконним (недійсним) розпорядження Жидачівської РДА № 158 від 12.03.2004 (справи №1/298-14/78, №3/103-23/112, №3/102-10/82, №27/136А, №914/418/18, №914/556/20, №914/2282/23, №914/3579/25), а також з заявою про перегляд рішення суду у справі №3/103-23/112 за нововиявленими обставинами.

Постановою Господарського суду Львівської області від 18.10.2006, ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 17.04.2007, постановою Верховного Суду України №21-710 во 09 від 03.06.2009 у справі № 3/103-23/112, якою залишено без змін згадані вище постанову та ухвалу судів першої й апеляційної інстанцій, а також ухвалою Господарського суду Львівської області від 10.03.2020 у справі №914/555/20, яка набрала законної сили, встановлено, що виходячи із предмета та суб`єктів спору, положень КАС України, спір про визнання незаконним розпорядження голови Жидачівської РДА № 158 від 12.03.2004 «Про припинення користування земельною ділянкою фермером Мадараш В.М.» повинен розглядатись в порядку адміністративного судочинства. Спірне розпорядження прийнято органом владних повноважень на виконання покладених на нього владних управлінських функцій з примусового припинення майнового права на земельну ділянку в зв`язку з використання суб`єктом цього права земельної ділянки з порушенням земельного законодавства. В зв`язку такими порушеннями позивач попередньо притягався до адміністративної відповідальності.

В силу приписів ч. 4 ст. 74 ГПК України вказані обставини не доказуються при розгляді справи №914/3579/25.

Відтак, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що даний спір не відноситься до юрисдикції господарських судів.

Відповідно до пункту 1 частини 1, частини 6 статті 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства. Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

На виконання положень частини 6 статті 175 Господарського процесуального кодексу України суд першої інстанції роз`яснив позивачу, що розгляд вказаної справи віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний господарський суд вважає, що ухвала місцевого господарського суду постановлена з дотриманням вимог процесуального права, є законною та обґрунтованою.

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції з огляду на викладене вище.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Обов`язок судів обґрунтовувати свої рішення не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, остаточне від 10.05.2011).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладені вище обставини, колегія суддів вважає, що ухвала Господарського суду Львівської області від 01.12.2025 у цій справі прийнята з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування.

Доводи апелянта не спростовують правильних висновків місцевого господарського суду, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишаються за скаржником.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ

1. Апеляційну скаргу Фермерського господарства Мадараша Володимира Миколайовича від 11.12.2025 (вх. № ЗАГС 01-05/3689/25 від 12.12.2025) залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 01.12.2025 у справі №914/3579/25 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбаченні ст.ст. 287-288 ГПК України.

5. Матеріали справи повернути до Господарського суду Львівської області.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Повний текст постанови складено 19.01.2026

Головуючий суддя Галушко Н.А.

суддя Желік М.Б.

суддя Орищин Г.В.