ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.01.2026м. СумиСправа № 920/1668/25

Господарський суд Сумської області у складі

судді Резніченко О.Ю.,

розглянув без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» (вул. Друга Залізнична, 10, м. Суми, 40024, )

до відповідача Фізичної особи підприємця Кісіля Андрія Володимировича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

про стягнення 27977,08 грн

Стислий виклад позицій сторін по справі. Заяви, які подавались сторонами. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача 27977,08 грн заборгованості по типовому індивідуальному договору про надання послуг з постачання теплової енергії, що є публічним договором приєднання було опубліковано на офіційному сайті ТОВ «Сумитеплоенерго» 01.10.2021 і набрав чинності з 01.11.2021, а саме: 21606,86 грн заборгованість за надані послуги з централізованого опалення, 1357,52 грн 3% річних, 5012,70 грн інфляційні збитки.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що між сторонами було укладено Договір, позивач відпустив відповідачу теплову енергію, відповідач теплову енергію прийняв, однак за неї не сплатив, що є порушенням п. 32, п. 34 Договору. Тому, наявні правові підстави для стягнення з відповідача боргу, 3% річних та інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 15.12.2025 було відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу без проведення судового засідання.

30.12.2025 від відповідача через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву (вх. №6629).

Відповідач у відзиві на позов заперечує проти вимог позивача з огляду на наступне:

- між сторонами не укладався індивідуальний договір про надання послуг з поставки теплової енергії, на який позивач посилається у позові. Зазначений договір відповідач не підписував, оплату за ним не здійснював, послуги та рахунки за договором не отримував. На думку відповідача, між сторонами продовжує діяти договір від 01.11.2010 №702-Т, за яким відповідач здійснює оплату.

- Позивач направив відповідачу на адресу: м. Суми, вул. Глінки, 52, вимогу про сплату заборгованості від 29.10.2025 №3808 з додатками актами прийому-передачі послуг з теплопостачання за період з листопада 2021 по вересень 2025. Однак зареєстрованим місцем підприємницької діяльності відповідача є адреса: м. Суми, проїзд Кільцевий, 6. Тому відповідач не підписував жодного акту прийому-передачі, що свідчить, на його думку, про ненадання послуг з постачання теплової енергії.

Також відповідач у відзиві на позов заявив клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Частиною 1 ст. 247 ГПК України визначено, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.5 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Частиною 7 ст. 252 ГПК України передбачено, що клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

За приписами ч.6 ст. 252 ГПК України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Розглянувши вказане клопотання, судом встановлено, що воно подане в межах встановленого судом строку. У той же час, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження обґрунтованості своїх заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, зокрема, не обґрунтовано необхідності розгляду справи в судовому засіданні, враховуючи характер спірних правовідносин та ціну позову.

Суд зазначає, що при розгляді справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, всім документально підтвердженим доводам, твердженням та запереченням сторін судом буде надана оцінка при розгляді справи по суті.

За таких обставин, беручи до уваги характер спірних правовідносин та ціну позову, суд не вбачає підстав для клопотання ФОП Кісіля А.В. Відтак справа підлягає подальшому розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

07.01.2026 позивач подав суду відповідь на відзив (вх. №92/26).

09.01.2026 відповідач скористався правом на ознайомлення з матеріалами справи (заява від 09.01.2026, вх. №101/26).

Відповідачем 13.01.2025 подано заперечення щодо залучення до матеріалів справи відповіді на відзив (вх. 197).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

Розпорядженням №407-ВКВА від 25.10.2024 р. Сумської міської військової адміністрації Сумського району Сумської області «Про визначення виконавців комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення» ТОВ «Сумитеплоенерго» було визначено виробником та виконавцем послуг в місті Суми з централізованого опалення та постачання гарячої води у межах території обслуговування.

Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради № 161 від 31.03.2021 р. «Про визначення виробників та виконавців комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення» ТОВ «Сумитеплоенерго» було визначено виробником та виконавцем послуг в місті Суми з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022 (в подальшому ПКМУ 1022) затверджено зміни, що вносяться до Постанови від 21 серпня 2019 р. № 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії».

Ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії та індивідуальним і колективним споживачем, який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії, та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати.

Згідно п. 13. ПКМУ 1022 надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах.

Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.

Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, що є публічним договором приєднання було опубліковано на офіційному сайті ТОВ «Сумитеплоенерго» 01.10.2021 р., і набрав чинності з 01.11.2021 року (а.с. 74-79).

На думку позивача, факт приєднання споживача відповідача до умов індивідуального договору підтверджується наступним:

- відповідач є власником нежитлового приміщення, розташованого у житловому будинку за адресою: м. Суми, пр-т Шевченка, 12, загальною площею 33,63 м.кв., що підтверджується договором купівлі-продажу нежитлового приміщення, шляхом викупу від 02.03.2010 (а.с. 14-15).

- фактом приєднання відповідача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є факт отримання послуг, оскільки протягом жовтня 2021 - квітня 2025 позивач надавав послугу з постачання теплової енергії до багатоквартирного будинку за адресою: м. Суми, пр-т Шевченка, 12, що підтверджується відомостями зняття показників з комерційного лічильника теплової енергії (а.с. 17-29). Нежитлове приміщення відповідача знаходиться в даному будинку і не відключено від системи теплопостачання будинку, тому споживало теплову енергію, тобто відповідач отримував послугу.

Суд погоджується із твердженням позивача відносно того, що фактом приєднання відповідача до умов індивідуального договору є факт отримання послуги з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 12 Розділу IV ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірник договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір. індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Згідно ч. 13 Розділу «Порядок надання послуги» постанови КМУ №830 від 21.08.2019 р. індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.

Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги або надсилання через Єдину платформу електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепт), наданої відповідно до вимог статей 10 та 11 Закону України «Про електронну комерцію» (за наявності електронних кабінетів у споживача та виконавця).

Відповідач не заперечує у відповіді на відзив самого факту отримання послуг з постачання теплової енергії від позивача, але за іншим договором. Також відповідач зазначає про непідписання ним жодного акту прийому-передачі теплової енергії, що на його думку, свідчить про відсутність надання послуг позивачем.

Однак, суд з огляду на вищезазначені нормативні приписи, критично оцінює заперечення відповідача, так як у даному випадку підписання договору у паперовому вигляді не є обов`язковим. Індивідуальний договір вважається укладеним шляхом приєднання, а саме із факту отримання відповідачем послуги.

Відповідачем не доведено факту відключення його приміщення від загальнобудинкової системи опалення у встановленому законодавством порядку. Також відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження факту ненадання послуг відповідачем протягом 2021-2025 років, звернення до відповідача з вимогою щодо неякісного надання послуг.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах приміщення (квартири) свідчить про виконання послуг позивачем. Вказана правова позиція міститься в постановах Верховного Суду України від 19.08.2019 у справі №226/1437/16-ц, від 11.11.2015 у справах №6-1192цс15 та №6-11170цс15 та постанові Верховного суду від 31.01.2020 у справі №490/12476/16.

Тому факт приєднання відповідача до умов індивідуального договору шляхом отримання послуг з теплопостачання є установленим судом.

Позивачем відповідно до п. 5 типового індивідуального договору здійснено розрахунок обсягів споживання теплової енергії відповідачем як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», яка складається з:

- обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо;

- частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку;

- та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.

Відповідні довідки додані до матеріалів справи (а.с. 80-145).

Таким чином, позивачем на підставі розрахункових обсягів споживання теплової енергії було сформовано рахунки за період листопад 2021-вересень 2025 на загальну суму 21606 грн 86 коп. (а.с. 30-73).

При цьому, розмір плати, відповідно до п. 30 типового індивідуального договору, складається з:

- плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (Офіційний вісник України, 2019 р., № 71, ст. 2507), - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;

- плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця.

Відповідно до п.п. 34, 35 індивідуального типового договору Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів.

Відповідач у відзиві на позов зазначає про неотримання ним жодного рахунку та акту прийому-передачі, так як позивач направив вимогу про сплату заборгованості не на адресу реєстрації відповідача (м. Суми, проїзд Кільцевий,6), а на адресу: м. Суми, вул. Глінки, 52.

Судом установлено, що позивач дійсно направив на адресу: м. Суми, вул. Глінки, 52, вимогу від 29.10.2025 №3808 про сплату заборгованості на суму 21606,86 грн з додатками: рахунками на оплату, актами прийому-передачі (а.с. 9-12).

У постанові Верховного Суду від 29.08.2019 у справі № 905/2245/17 було зазначено, що: «Стосовно невиставлення/ненаправлення позивачем рахунку-фактуру судова колегія вважає, що невиставлення/ненаправлення позивачем рахунку на оплату не звільняє відповідача від обов`язку оплатити послуги, надані позивачем. Так, за своєю правовою природою рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги. Ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні приписів статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 ЦК України".

У свою чергу, відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 29.04.2020 у справі № 915/641/19, наявність або відсутність рахунку не звільняє відповідача від обов`язку здійснити оплату, оскільки такий обов`язок виникає на підставі договору, а не на підставі рахунку (правова позиція є сталою, сформована у постановах Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 910/32579/15, від 22.05.2018 у справі № 923/712/17, від 21.01.2019 у справі № 925/2028/15, від 02.07.2019 у справі № 918/537/18, від 29.08.2019 у справі № 905/2245/17, від 26.02.2020 у справі № 915/400/18).

Щодо нарахувань за надані послуги.

Нарахування за спожиті послуги з постачання ЦО здійснюються відповідачу на підставі показань загальнобудинкового вузла обліку теплової енергії, який встановлено в будинку по пр. Шевченка, 12 в м. Суми.

Обсяг поставленої теплової енергії зафіксовано даним вузлом обліку і до суду в якості доказів було надано відомості зняття показників з комерційного лічильника теплової енергії (а.с. 17-29).

Згідно п.4 розділу 1 Методики №315 розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг для розподілу приймаються показання вузлів комерційного та розподільного обліку, приладів розподільного обліку теплової енергії станом на кінцеву дату розрахункового періоду, отримані виконавцем розподілу комунальної послуги, у спосіб, визначений договором про надання комунальної послуги. У разі, якщо дата фактичного зняття показань вузлів комерційного обліку відрізняється від дати закінчення розрахункового періоду, то до розподілу приймається скориговане (приведене) споживання комунальної послуги на кінцеву дату розрахункового періоду.

Як встановлено нормами частини другої статті 10 Закону «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначений за допомогою вузла комерційного обліку загальний обсяг спожитої у будівлі теплової енергії розподіляється між споживачами, приміщення/опалювальні прилади яких не оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами розподілювачами теплової енергії, пропорційно до опалюваної площі (об`єму) таких споживачів.

Розподіл спожитої теплової енергії нараховується згідно Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг (Наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 р. №315 зі змінами згідно Наказу №358 від 28.12.2021 (далі - Методика 315).

Згідно п. 10 Розділу І Методики 315 базою для розподілу загального обсягу спожитої теплової енергії у будівлі/будинку за відсутності приладів розподільного обліку теплової енергії є опалювана площа приміщень.

З 01.01.2022 р. були внесені зміни в Методику 315 згідно яких складові послуги «опалення МЗК» та «функціонування внутрішньо будинкової системи опалення» були об`єднані в нову складову - «загально будинкові потреби на опалення». Ця послуга включає в себе витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньо будинкових систем опалення будинку. Місця загального користування (надалі МЗК) - загальнодоступні місця в будинку (вестибюль, загальний коридор, загальні пральні тощо).

Відповідно до п.2 Розділу II Методики 315 загальний обсяг спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення розподіляється на потреби безпосередньо опалення житлових/нежитлових приміщень, забезпечення загальнобудинкових потреб на опалення, будівлі/будинку та сумарного обсягу теплової енергії, що надходить до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення.

П. 3 Розділу І Методики 315 визначено, що розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг, та власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано.

Також, п. 12 Розділу IV Методики 315 передбачено, що обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень.

Згідно п. 8 Розділу IV Методики 315 відсоток, який застосовується при розрахунку складової загальнобудинкових потреб на опалення для будинку №12 по пр. Шевченка в м. Суми складає 15%.

Разом з позовом було надано до суду докази опалювальної площі відповідача, оскільки саме на неї проводиться нарахування за надані послуги з постачання ТЕ, а саме договір купівлі - продажу нежитлового приміщення, шляхом викупу від 02.03.2010 р. (а.с. 14-15).

Позивачем додано до позову довідки про розподіл витрат будинкового приладу теплової енергії за кожен місяць проведених нарахувань (а.с. 80-105) та довідки про нарахування функціонування ГВП (а.с. 106-145).

З урахуванням зазначених довідок та вимог Методики 315 позивач розрахував вартість наданих послуг, що відображено у відповідних рахунках.

Відповідачем у відзиві на позов заперечень щодо розміру та порядку проведення розрахунку, вартості наданих послуг не заявлено.

Окрім плати за надані послуги з постачання теплової енергії позивачем правомірно нарахована плата за абонентське обслуговування у розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України, відповідно до п. 30 індивідуального типового договору.

Отже, позивачем проведено правильний розрахунок суми нарахувань за надані послуги та плати за абонентське обслуговування.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, Боржнику нараховано 3% річних в розмірі 1357 грн 52 коп. та інфляційні збитки в розмірі 5012 грн 70 коп.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача у частині стягнення основного боргу у розмірі 21606 грн 86 коп. за період з листопада 2021 по вересень 2025.

Також судом перевірено розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, доданих позивачем до матеріалів справи (а.с. 146-149).

Нарахування здійснені позивачем по кожному періоду прострочення окремо, у межах періодів прострочення.

Тому вимоги позивача у частині:

- стягнення інфляційних втрат у розмірі 5012 грн 70 коп. за загальний період з січня 2022 по листопад 2025,

- стягнення 3% річних у розмірі 1357 грн 52 коп. за загальний період з 01.01.2022 до 10.11.2025.

є обґрунтованими та задовольняються судом.

Розподіл судових витрат між сторонам.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено судом повністю, витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028 грн 00 коп. покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст.123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» до Фізичної особи підприємця Кісіля Андрія Володимировича про стягнення 27977 грн 08 коп. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця Кісіля Андрія Володимировича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» (вул. Друга Залізнична, буд. 10, м. Суми, 40030, ) 21606 грн 86 коп. заборгованість за надані послуги з надання теплової енергії, 1357 грн 52 коп. 3% річних, 5012 грн 70 коп. інфляційних збитків, 3028 грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати Товариству з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повні реквізити сторін зазначені у п. 2 резолютивної частини даного рішення.

Повне судове рішення складено 15.01.2026.

СуддяО.Ю. Резніченко