ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
УХВАЛА

13 січня 2026 року Справа № 915/13/26

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Мавродієвої М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Шевченко Т.В.,

представника позивача: Христян О.М. (в режимі ВКЗ),

представників відповідачів: не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» б/н від 06.01.2026 (вхід.№368/26 від 07.01.2026) про забезпечення позову у справі

за позовом: Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»,

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОКА»,

відповідача-2: ОСОБА_1 ,

про: стягнення 1613795,32 грн,-

в с т а н о в и в:

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОКА» та ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №43600324-КД-1 від 16.06.2023 в сумі 1613795,32 грн, з яких: 1317267,82 грн - заборгованість за кредитом; 296527,5 грн - заборгованість по відсотках.

Ухвалою суду від 12.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання у справі призначено на 23.02.2026.

До того ж, позивач звернувся до суду із заявою б/н від 06.01.2026 (вхід.№368/26 від 07.01.2026) про забезпечення позову, в якій просить вжити такі заходи забезпечення позову:

- накласти арешт на рухоме майно, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю ТОКА (), а саме транспортні засоби: автомобіль LEGRAS, модель FMA 134P, номер державної реєстрації НОМЕР_1 , № шасі НОМЕР_2 ; автомобіль RENAULT, модель PREMIUM, вантажний, тип кузову Сідловий тягач, № шасі НОМЕР_3 ; автомобіль PEUGEOT, модель 3008, номер державної реєстрації НОМЕР_4 , № шасі НОМЕР_5 ; автомобіль МАЗ, модель 5551, номер державної реєстрації НОМЕР_6 , № шасі НОМЕР_7 ;

- встановити заборону Товариству з обмеженою відповідальністю ТОКА () відчужувати, в тому числі, але не виключно, шляхом внесення до статутного капіталу інших юридичних осіб, шляхом передачі у спільну власність об`єкта майна, а саме транспортні засоби: автомобіль LEGRAS, модель FMA 134P, номер державної реєстрації НОМЕР_1 , № шасі НОМЕР_2 ; автомобіль RENAULT, модель PREMIUM, вантажний, тип кузову Сідловий тягач, № шасі НОМЕР_3 ; автомобіль PEUGEOT, модель 3008, номер державної реєстрації НОМЕР_4 , № шасі НОМЕР_5 ; автомобіль МАЗ, модель 5551, номер державної реєстрації НОМЕР_6 , № шасі НОМЕР_7 .

В обгрунтування такої заяви позивач вказує наступне:

- враховуючи, що рухоме майно належить боржнику та наразі відсутні будь-які заборони та обтяження у державних реєстрах щодо цього майна, існує очевидна небезпека відчуження рухомого майна іншим особам та заподіяння шкоди правам та інтересам стягувача - АТ КБ «Приватбанк», оскільки ТОВ «ТОКА» може безперешкодно відчужувати рухоме майно, тому, на думку позивача, є підстави для забезпечення позову з метою не допустити подальше відчуження нерухомого майна та виконання рішення суду;

- оскільки права АТ КБ «Приватбанк», як стягувача та кредитора порушені, він вимушений звертатися до суду з позовом про стягнення заборгованості. У випадку реалізації майна в подальшому, реалізоване майно неможливо буде повернути, так як новий власник за таких умов буде добросовісним набувачем. Саме тому, на думку позивача, невжиття заходів забезпечення позову призведе до безповоротної втрати майна та може завдати непоправної шкоди інтересам позивача;

- можливість відповідача в будь-який момент, як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, на думку позивача, є беззаперечною, що може утруднити виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача;

- обраний АТ КБ «ПриватБанк» спосіб забезпечення позову має на меті збереження гарантованого виконання судового рішення, у разі задоволення позовних вимог, та жодним чином не буде перешкоджати власнику майна у його користуванні. Тобто, накладення арешту на рухоме боржника, на думку позивача, обмежує його, виключно, у можливості відчуження такого майна з метою уникнення виконання судового рішення. При цьому, майно буде знаходиться у вільному володінні та розпорядженні власника та не обмежене у цільовому використанні.

Ухвалою суду від 08.01.2026 розгляд заяви позивача про забезпечення позову призначено у судовому засіданні 13.01.2026. Запропоновано позивачу надати суду докази на підтвердження права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОКА» на транспортні засоби, вказані в заяві про забезпечення позову, станом на дату звернення до суду із такою заявою.

12.01.2026 на виконання вказаної ухвали позивачем надано суду платні витяги сформовані за запитом VIN код ТЗ, інформація в яких, з врахуванням відомостей наданих ГСЦ МВС у відповіді від 08.10.2025, на думку позивача, дозволяє перевірити, що вказані в заяві про забезпечення позову транспортні засоби станом на 12.01.2026 зареєстровані за власником ТОВ «ТОКА», згідно відповіді ГСЦ від 08.10.2025.

У судовому засіданні 13.01.2026 представник позивача підтримав заяву про забезпечення позову в повному обсязі та просиві її задовольнити.

Відповідачі явку повноважних представників у судове засідання 13.01.2026 не забезпечили, письмових заперечень по суті заяви про забезпечення позову до суду не надали, доводи позивача не спростували, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомленні про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Судом також враховано, що явка представників відповідачів не визнавалась судом обов`язковою.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для розгляду заяви про забезпечення позову по суті за відсутності представників відповідачів.

У судовому засіданні 13.01.2026 судом оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до норм ст.136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Підставою для вжиття заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення про те, що невжиття заходів до забезпечення позову у подальшому утруднить або зробить неможливим виконання рішення господарського суду у разі задоволення заявлених вимог. Відтак, забезпечення позову у господарському процесі застосовується з метою забезпечення реального виконання судового рішення у справі.

Відповідно до ч.1 ст.137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб (пункт 1); забороною відповідачу вчиняти певні дії (пункт 2).

Належність на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «ТОКА» транспортних засобів, стосовно яких позивач просить вжити заходи забезпечення позову, підтверджується такими доказами:

- довідка Головного сервісного центру МВС №31/3382АЗ254372025 від 09.10.2025;

- інформаційна довідка Українського бюро кредитних історій №req2#04 від 17.12.2025;

- витяги з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів, сформовані станом на 12.01.2026 засобами ІС «Електронний кабінет водія».

Згідно ч.4 ст.137 ГПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

За змістом ст.136 ГПК України, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між певним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову чи забезпечити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення. Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові кошти), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Під час вирішення питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17.

Суд зазначає, що виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Європейським судом з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» (рішення від 19.03.1997) зазначено, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не можуть вважатися дієвими, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

Таким чином, саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання ухваленого судового рішення, що повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини.

Господарський суд повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання ухваленого рішення.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18.

Водночас ч.4 ст.137 ГПК України передбачає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Оскільки виконання в майбутньому судового рішення по даній справі, у разі задоволення позовних вимог, залежить, зокрема, від наявності у ТОВ «ТОКА» у власності майна, у т.ч., вказаних у заяві про забезпечення позову транспортних засобів, на яке може бути звернуте стягнення для виконання рішення суду, то відсутність арешту на належні відповідачу на праві власності транспортні засоби може призвести до відчуження такого майна та неможливість реального виконання рішення суду.

Адекватність таких заходів забезпечення позову як накладення арешту на належні відповідачу - ТОВ «ТОКА» транспортні засоби, а також заборона відповідачу вчиняти дії по відчуженню таких транспортних засобів, в тому числі, але не виключно, шляхом внесення до статутного капіталу інших юридичних осіб, шляхом передачі у спільну власність, полягає у тому, що такі дії забезпечать реальне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Таким чином, суд вважає, що вжиття запропонованих позивачем заходів забезпечення позову відповідають вимогам процесуального законодавства щодо розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, доведеності обставин щодо ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Суд також приймає до уваги правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 06.12.2023 у справі №917/805/23, щодо відсутності обов`язку у позивача доводити належними та допустимими доказами наявність обставин, які свідчать, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Верховний Суд зазначає, що можливість відповідача в будь-який момент відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача.

За таких умов, вимога про надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін (постанова Верховного Суду від 03.03.2023 у справі №905/448/22).

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18).

Таким чином, врахувавши предмет спору у даній справі, встановивши зв`язок між конкретними заходами до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, взявши до уваги те, що невжиття заходів до забезпечення позовних вимог може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, чим фактично буде нівельована функція судового рішення, як механізму дійсного поновлення порушених прав та інтересів, суд дійшов висновку, що заява позивача підлягає задоволенню у визначений ним спосіб, оскільки невжиття запропонованих ним заходів може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

До того ж, судом приймається до уваги, що запропонований позивачем захід забезпечення позову не завдасть шкоди та збитків відповідачу - Товариству з обмеженою відповідальністю «ТОКА», не позбавить його конституційних прав на володіння та користування належними йому на праві власності транспортними засобами, здійснення безпосередньої господарської діяльності, отримання доходів тощо, а лише обмежить право відповідача відчужити такі транспортні засоби третім особам до моменту постановлення рішення суду у даній справі.

Керуючись ст.ст.136-140, 234, 235 ГПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» б/н від 06.01.2026 (вхід.№368/26 від 07.01.2026) про забезпечення позову, - задовольнити.

2. Накласти арешт на рухоме майно, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ТОКА» (ідент.код 43600324), а саме транспортні засоби:

- автомобіль LEGRAS, модель FMA 134P, номер державної реєстрації НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 ;

- автомобіль RENAULT, модель PREMIUM, вантажний, тип кузову Сідловий тягач, номер шасі НОМЕР_3 ;

- автомобіль PEUGEOT, модель 3008, номер державної реєстрації НОМЕР_4 , номер шасі НОМЕР_5 ;

- автомобіль МАЗ, модель 5551, номер державної реєстрації НОМЕР_6 , номер шасі НОМЕР_7 .

3. Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «ТОКА» (ідент.код 43600324) відчужувати, в тому числі, але не виключно, шляхом внесення до статутного капіталу інших юридичних осіб, шляхом передачі у спільну власність об`єкта майна, а саме транспортні засоби:

- автомобіль LEGRAS, модель FMA 134P, номер державної реєстрації НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 ;

- автомобіль RENAULT, модель PREMIUM, вантажний, тип кузову Сідловий тягач, номер шасі НОМЕР_3 ;

- автомобіль PEUGEOT, модель 3008, номер державної реєстрації НОМЕР_4 , номер шасі НОМЕР_5 ;

- автомобіль МАЗ, модель 5551, номер державної реєстрації НОМЕР_6 , номер шасі НОМЕР_7 .

4. Ухвала є обов`язковою та набирає законної сили з 13.01.2026.

5. Дана ухвала є виконавчим документом та дійсна для пред`явлення до примусового виконання протягом трьох років.

За даною ухвалою:

Стягувач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м.Київ, вул.Грушевського, буд.1Д; ідент.код 14360570).

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОКА» (56654, Миколаївська обл., Миколаївський р-н, Костянтинівська ТГ, с.Кандибине, вул.Центральна (вул.Горького), буд.13А/3; ідент.код 43600324).

Ухвала суду, у відповідності до ч.2 ст.235 ГПК України, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Згідно ст.ст.254, 255 ГПК України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 13.01.2026.

Суддя М.В.Мавродієва