ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2026 р.м. ХарківСправа № 922/3952/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61057, м. Харків, вул. Гоголя, 10; )
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Компанія Едельвейс" (64123, Харківська обл., Первомайський р-н, с. Слобідське, вул. Гагаріна, 30-Б; )
про стягнення заборгованості
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

07.11.2025 Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Компанія Едельвейс", в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Компанія Едельвейс" на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" заборгованість 3% річних за період з вересня 2023 року по серпень 2025 року у сумі 24 642,75 грн. та індексу інфляції за період з жовтня 2023 року по липень 2024 року, з вересня 2024 року по липень 2025 року у сумі 82 843,73 грн. та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про постачання електричної енергії споживачу №74256 від 01.01.2019 в частині своєчасної оплати вартості використаної електричної енергії.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.11.2025 прийнято позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Компанія Едельвейс" про стягнення заборгованості до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №922/3952/25. Вирішено розгляд справи №922/3952/25 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідачу відповідно до статті 251 ГПК України встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов та відповідно до частини 7 статті 252 ГПК України встановлено строк 15 днів з дня отримання цієї ухвали для подання клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Вищезазначену ухвалу суду про відкриття провадження у справі №922/3952/25 від 12.11.2025 в той же день було доставлено відповідачу до його Електронного кабінету, що підтверджується Довідкою про доставку електронного листа.

Крім цього, процесуальні документи щодо розгляду даної справи офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua) та знаходяться у вільному доступі.

Суд наголошує, що право бути почутим є одним з ключових принципів процесуальної справедливості, яка передбачена статтею 129 Конституції України і статтею 6 Конвенції. Учасник справи повинен мати можливість захистити свою позицію в суді. Така можливість сприяє дотриманню принципу змагальності через право особи бути почутою та прийняттю обґрунтованого і справедливого рішення. Загальна концепція справедливого судочинства, яка охоплює основний принцип, згідно з яким провадження має бути змагальним, вимагає, щоб особа була поінформована про порушення справи та хід її розгляду.

Такі принципи господарського судочинства, як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі, реалізуються, зокрема, шляхом надання особам, які беруть участь у справі, рівних процесуальних прав й обов`язків, до яких, зокрема, віднесено право знати про дату, час і місце судового розгляду справи, про всі судові рішення, які ухвалюються у справі та стосуються їхніх інтересів, а також право давати усні та письмові пояснення, доводи та заперечення (відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03.08.2022 у справі №909/595/21).

Однак, відповідач своїм правом наданим відповідно до ст.251, ст.252 ГПК України не скористався, відзив на позов не надав, з клопотанням про розгляд справи в порядку загального позовного провадження до суду не звертався.

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Згідно з частиною 3 зазначеної статті судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.

Відповідно до частини 1, пункту 10 частини 3 статті 2 та частини 2 статті 114 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Основними засадами (принципами) господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом, а строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право особи на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Процесуальні документи у цій справі направлялись всім учасникам судового процесу, що підтверджуються інформацією з КП "Діловодство спеціалізованого суду" про доставку електронного листа в електронний кабінет.

Таким чином, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також судом надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.

Проте, станом на день ухвалення цього рішення від відповідача будь-яких заяв по суті спору та/або з процесуальних питань до суду не надходило.

Приймаючи до уваги належне повідомлення відповідача про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність у матеріалах справи достатньої кількості документів для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про її розгляд за наявними матеріалами.

Згідно з ч.4 ст.240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

У зв`язку з відокремленням функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017 (далі - Закон), з 01.01.2019 ПрАТ "Харківенергозбут" є постачальником електричної енергії за вільними цінами на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 19.06.2018 №505.

ПрАТ "Харківенергозбут", як постачальник електричної енергії за вільними цінами, здійснює постачання електричної енергії з 01.01.2019 у порядку, визначеному Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою НКРЕКП від 14.06.2018 №312 (далі - Правила), та на умовах договору постачання електричної енергії споживачу.

На виконання пункту 13 розділу XVII Закону під час здійснення заходів з відокремлення було створено електропостачальника ПрАТ "Харківенергозбут", а АТ "Харківобленерго" виконує функції з розподілу електричної енергії на території Харківської області та є оператором системи розподілу.

Відповідно до статті 4 Закону учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами. (ч.2 ст.56 Закону).

Пунктом 3.2.1 Правил передбачено, що електропостачальники, які постачають електричну енергію споживачам на роздрібному ринку, мають самостійно розробити форму відповідного договору на основі примірного чи типового договору, який є додатком до цих Правил. Розроблені форми договорів електропостачальники мають оприлюднювати на своїх офіційних веб-сайтах.

У відповідності до п. 3.1.7 Правил електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку лише на вимогу споживача.

Статтею 181 ГК України, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, внормовано, що сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Відповідно до п.3.2.5 Правил укладення споживачем договору про постачання електричної енергії споживачу відбувається шляхом приєднання споживача до договору на умовах обраної споживачем Комерційної пропозиції, для чого споживач подає такому електропостачальнику заяву-приєднання.

Згідно п.3.2.10 Правил за наявності публічних комерційних пропозицій електропостачальник розміщує на веб сайті та в центрах обслуговування споживачів бланк заяви-приєднання до договору постачання електричної енергії споживачу.

Публічний договір постачання електричної енергії споживачу, комерційні пропозиції та заява-приєднання розміщені на офіційному сайті ПрАТ "Харківенергозбут" www.zbutenergo.kharkov.ua.

Відповідно до п.п.4.12, 4.13 розділу IV Правил розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Згідно з п. 10 Постанови до запуску електронної платформи Датахаб функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний оператор системи розподілу.

У відповідності до п.4.3 Правил дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем Комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

За вимогами п.9.1.1 Розділу ІХ Кодексу комерційного обліку електричної енергії обмін даними між адміністратором комерційного обліку, постачальником послуг комерційного обліку та учасниками ринку здійснюється у вигляді електронних документів відповідно до стандартів інформаційного обміну Датахаб, що розробляються адміністратором комерційного обліку та затверджуються Регулятором.

Враховуючи наведені приписи чинного законодавства України, та те, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Компанія Едельвейс" було надано Приватному акціонерному товариству "Харківенергозбут" підписану заяву - приєднання до умов договору про постачання електричної енергії споживачу на умовах Комерційної пропозиції №2 (попередня оплата у розмірі фактичного обсягу відпущеної електричної енергії за попередній період, плата за надання послуг з розподілу електричної енергії здійснюється замовником Оператору систему розподілу) (далі - Комерційна пропозиція №2), - договір про постачання електричної енергії споживачу №74256 від 01.01.2019 (далі - Договір) вважається укладеним.

01.01.2019 між Приватним акціонерним товариством "Харківенергозбут" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Компанія Едельвейс" було укладено додаткову угоду до договору про постачання електричної енергії від 01.01.2019 №74256 (далі - Додаткова угода) про здійснення електронного документообігу через систему електронного документообігу для віддаленого обслуговування споживачів (далі - Система ЕДО).

3 01.01.2023 відповідачу по Договору №74256 від 01.01.2019 було змінено Комерційну пропозицію на Комерційну пропозицію №1/23P Для споживачів з запланованим обсягом споживання до 50 000 кВт* год на місяць. Попередня оплата у розмірі 100% від вартості фактичного обсягу спожитої електричної енергії у попередньому розрахунковому періоді; (плата за надання послуг з розподілу електричної енергії здійснюється споживачем Оператору системи розподілу) (далі - Комерційна пропозиція 1/23Р), яка була направлена відповідачу засобами поштового зв`язку.

Порядок розрахунків за Договором №74256 від 01.01.2019 визначається відповідно до Комерційної пропозиції №2 від 01.01.2019 року та Комерційної пропозиції 1/23Р від 01.01.2023.

Згідно з п.2.1 Договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до п.5.5 Договору розрахунковим періодом за цим Договором зазначений у комерційній пропозиції та, як правило, становить календарний місяць, і відповідає розрахунковому періоду за Договором споживача з оператором системи розподілу/передачі.

Пунктом 5.6 Договору передбачено, що оплата вартості електричної енергії здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника.

Відповідно до п.5.7 Договору оплата рахунка постачальника має бути здійснена споживачем у строк, визначений в комерційній пропозиції.

Згідно з умовами п.4 Комерційної пропозиції №2 від 01.01.2019 рахунок за спожиту електричну енергію надається замовнику протягом 5 робочих днів від дня закінчення розрахункового періоду. Рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка замовником. Рахунок на оплату надається замовнику у відповідних структурних підрозділах постачальника. В разі неотримання замовником рахунків постачальник направляє рахунки замовнику поштовим зв`язком. У такому випадку рахунки вважаються отриманими замовником з дня їх відправлення.

Згідно з умовами п.5 Комерційної пропозиції №1/23Р від 01.01.2023 рахунок за спожиту електричну енергію надається споживачу до 12 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим. Рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка споживачем. Рахунок на попередню оплату надається споживачу до 12 числа (включно) поточного місяця на наступний розрахунковий місяць, з терміном оплати згідно з п.4 даної комерційної пропозиції. Рахунки на оплату надаються споживачу у відповідних структурних підрозділах постачальника, або направляються через систему електронного документообігу у разі укладання відповідної додаткової угоди до Договору. В разі неотримання споживачем рахунків у відповідних структурних підрозділах за відсутності укладеної додаткової угоди щодо електронного документообігу, постачальний направляє рахунки споживачу поштовим зв`язком. У такому випадку рахунки вважаються отриманими споживачем з дня їх відправлення.

Згідно з п.3.11 Додаткової угоди від 01.01.2019 факт надсилання сторонами електронних документів фіксується в Системі ЕДО. Сторони погодили, що наявність в Системі ЕДО запису про надсилання відповідного електронного документу є достатньою правовою підставою для підтвердження належного виконання умов Договору про постачання електричної енергії споживачу, Правил роздрібного ринку електричної енергії, інших нормативно-правових актів. При наявності такого запису відповідний електронний документ вважається доставленим та отриманим адресатом.

Отже, днем (дата) отримання споживачем рахунку є день (дата) направлення його постачальником Системою ЕДО.

Відповідно до п.6.2 Договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього Договору.

У відповідності до п.5.8 Договору, якщо споживач не здійснив оплату за цим Договором в строки, передбачені комерційною пропозицією, постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії споживачу у порядку, визначеному ПРРЕЕ. У разі порушення споживачем строків оплати постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен прострочений день оплати. Споживач сплачує за вимогою постачальника пеню у розмірі, що зазначається у комерційній пропозиції.

Пунктом 7 Комерційної пропозиції №2 від 01.01.2019 та пунктом 8 Комерційної пропозиції 1/23Р від 01.01.2023, передбачено, що у разі порушення замовником (споживачем) строків оплати електричної енергії, передбачених п.4 (п.5 та п.4) даної комерційної пропозиції постачальник має право провести нарахування за весь час прострочення, у тому числі день оплати:

- пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за яки здійснюються нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочення платежу;

- 3% річних з простроченої суми.

При цьому сума грошового зобов`язання за договором повинна бути оплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції. Суми пені, 3% річних, інфляційних зазначаються у окремому розрахунковому документі окремими рядками та повинні бути сплачені протягом 5 робочих днів від дня його отримання замовником (споживачем). Суми пені, 3% річних, інфляційних сплачуються замовником (споживачем) на поточний рахунок постачальника.

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством (п.9.1.Договору).

Згідно з переданими операторами системи розподілу даними ПрАТ "Харківенергозбут" для Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Компанія Едельвейс" було сформовано наступні рахунки за електричну енергію за період з квітня 2022 року по березень 2023 року:

- за серпень 2022 року на суму разом з ПДВ - 20 320,20 грн. Відповідачем за серпень 2022 року спожито 4930 кВт*год. Рахунок та акт прийому передачі електричної енергії за серпень 2022 року було відправлено через систему електронного документообігу для віддаленого обслуговування споживачів (система ЕДО) 07.09.2022 року. Строк оплати рахунку до 14.09.2022 . Рахунок у встановлений строк не сплачено.

- за вересень 2022 року на суму разом з ПДВ - 27 808,94 грн. Відповідачем за вересень 2022 року спожито 5918 кВт*год. Рахунок та акт прийому передачі електричної енергії за вересень 2022 року було відправлено через систему електронного документообігу для віддаленого обслуговування споживачів (система ЕДО) 06.10.2022. Строк оплати рахунку до 13.10.2022. Рахунок у встановлений строк не сплачено.

23.09.2022 було здійснено оплату за електричну енергію у сумі 13 914,02 грн. за серпень 2022 року згідно платіжної інструкції №96 від 23.09.2022.

- за жовтень 2022 року на суму разом з ПДВ - 39 810,14 грн. Відповідачем за жовтень 2022 року спожито 8232 кВт*год. Рахунок та акт прийому передачі електричної енергії за жовтень 2022 року було відправлено через систему електронного документообігу для віддаленого обслуговування споживачів (система ЕДО) 08.11.2022 року. Строк оплати рахунку до 15.11.2022 . Рахунок у встановлений строк не сплачено.

- за листопад 2022 року на суму разом з ПДВ - 11 844,79 грн. Відповідачем за листопад 2022 року спожито 2502 кВт*год. Рахунок та акт прийому передачі електричної енергії за листопад 2022 року було відправлено через систему електронного документообігу для віддаленого обслуговування споживачів (система ЕДО) 12.12.2022. Строк оплати рахунку 19.12.2022. Рахунок у встановлений строк не сплачено.

- за грудень 2022 року на суму разом з ПДВ - 120 480,70 грн. Відповідачем за грудень 2022 року спожито 26246 кВт*год. Рахунок та акт прийому передачі електричної енергії за грудень 2022 року було відправлено через систему електронного документообігу для віддаленого обслуговування споживачів (система ЕДО) 06.01.2023 року. Строк оплати рахунку до 13.01.2023 . Рахунок у встановлений строк не сплачено.

- за січень 2023 року на суму разом з ПДВ - 51 341,12 грн. Відповідачем за січень 2023 року спожито 10452 кВт*год. Рахунок та акт прийому передачі електричної енергії за січень 2023 року було відправлено через систему електронного документообігу для віддаленого обслуговування споживачів (система ЕДО) 07.02.2023. Строк оплати рахунку до 14.02.2023. Рахунок у встановлений строк не сплачено.

- за лютий 2023 року на суму разом з ПДВ - 83 465,34 грн. Відповідачем за лютий 2023 року спожито 18263 кВт*год. Рахунок та акт прийому передачі електричної енергії за лютий 2023 року було відправлено через систему електронного документообігу для віддаленого обслуговування споживачів (система ЕДО) 07.03.2023. Строк оплати рахунку до 14.03.2023. Рахунок у встановлений строк не сплачено.

- за березень 2023 року на суму разом з ПДВ - 69 670,31 грн. Відповідачем за березень 2023 року спожито 15117 кВт*год. Рахунок та акт прийому передачі електричної енергії за березень 2023 року було відправлено через систему електронного документообігу для віддаленого обслуговування споживачів (система ЕДО) 10.04.2023 року. Строк оплати рахунку до 17.04.2023 . Рахунок у встановлений строк не сплачено.

29.11.2024 було стягнуто оплату за електричну енергію у сумі 1 801,19 грн. за серпень 2022 року згідно платіжної інструкції №33276 від 29.11.2024.

10.02.2025 було стягнуто оплату за електричну енергію у сумі 90,91 грн. за серпень 2022 року згідно платіжної інструкції №36746 від 10.02.2025.

16.09.2025 було стягнуто оплату за електричну енергію у сумі 8,77 грн. за серпень 2022 року згідно платіжної інструкції №60894 від 16.09.2025.

Як зазначив позивач, у зв`язку з несплатою або частковою несвоєчасною сплатою за спожиту електричну енергію за Договором №74256 від 01.01.2019 в обумовлений термін відповідачу нараховані 3% річних та індекс інфляції. При цьому, предметом розгляду не є заборгованість за спожиту електричну енергію за вказані періоди (заборгованість за спожиту електричну енергію визнано судом, справа №922/4927/23), а лише вказані для пояснення нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підстави виникнення цивільних прав та обов`язків виникають з договорів та інші правочинів.

Частиною 1 статті 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ч.2 ст.205 ЦК України).

У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням (ч.2 ст.205 ЦК України).

Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В частині 1 статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Відповідно до п.2 п.4 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 №312 укладання договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії за формою, наведеною у додатку цієї постанови.

Статтями 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ч.1 ст.193 ГК України).

Приписами частини 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Частиною 2 статті 714 ЦК України передбачено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Як свідчать матеріали справи, згідно з переданими операторами системи розподілу даними ПрАТ "Харківенергозбут" для Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Компанія Едельвейс" було сформовано наступні рахунки за електричну енергію за період з квітня 2022 року по березень 2023 року:

- за серпень 2022 року на суму разом з ПДВ - 20 320,20 грн. Відповідачем за серпень 2022 року спожито 4930 кВт*год. Рахунок та акт прийому передачі електричної енергії за серпень 2022 року було відправлено через систему електронного документообігу для віддаленого обслуговування споживачів (система ЕДО) 07.09.2022 року. Строк оплати рахунку до 14.09.2022 . Рахунок у встановлений строк не сплачено.

- за вересень 2022 року на суму разом з ПДВ - 27 808,94 грн. Відповідачем за вересень 2022 року спожито 5918 кВт*год. Рахунок та акт прийому передачі електричної енергії за вересень 2022 року було відправлено через систему електронного документообігу для віддаленого обслуговування споживачів (система ЕДО) 06.10.2022. Строк оплати рахунку до 13.10.2022. Рахунок у встановлений строк не сплачено.

23.09.2022 було здійснено оплату за електричну енергію у сумі 13 914,02 грн. за серпень 2022 року згідно платіжної інструкції №96 від 23.09.2022.

- за жовтень 2022 року на суму разом з ПДВ - 39 810,14 грн. Відповідачем за жовтень 2022 року спожито 8232 кВт*год. Рахунок та акт прийому передачі електричної енергії за жовтень 2022 року було відправлено через систему електронного документообігу для віддаленого обслуговування споживачів (система ЕДО) 08.11.2022 року. Строк оплати рахунку до 15.11.2022 . Рахунок у встановлений строк не сплачено.

- за листопад 2022 року на суму разом з ПДВ - 11 844,79 грн. Відповідачем за листопад 2022 року спожито 2502 кВт*год. Рахунок та акт прийому передачі електричної енергії за листопад 2022 року було відправлено через систему електронного документообігу для віддаленого обслуговування споживачів (система ЕДО) 12.12.2022. Строк оплати рахунку 19.12.2022. Рахунок у встановлений строк не сплачено.

- за грудень 2022 року на суму разом з ПДВ - 120 480,70 грн. Відповідачем за грудень 2022 року спожито 26246 кВт*год. Рахунок та акт прийому передачі електричної енергії за грудень 2022 року було відправлено через систему електронного документообігу для віддаленого обслуговування споживачів (система ЕДО) 06.01.2023 року. Строк оплати рахунку до 13.01.2023 . Рахунок у встановлений строк не сплачено.

- за січень 2023 року на суму разом з ПДВ - 51 341,12 грн. Відповідачем за січень 2023 року спожито 10452 кВт*год. Рахунок та акт прийому передачі електричної енергії за січень 2023 року було відправлено через систему електронного документообігу для віддаленого обслуговування споживачів (система ЕДО) 07.02.2023. Строк оплати рахунку до 14.02.2023. Рахунок у встановлений строк не сплачено.

- за лютий 2023 року на суму разом з ПДВ - 83 465,34 грн. Відповідачем за лютий 2023 року спожито 18263 кВт*год. Рахунок та акт прийому передачі електричної енергії за лютий 2023 року було відправлено через систему електронного документообігу для віддаленого обслуговування споживачів (система ЕДО) 07.03.2023. Строк оплати рахунку до 14.03.2023. Рахунок у встановлений строк не сплачено.

- за березень 2023 року на суму разом з ПДВ - 69 670,31 грн. Відповідачем за березень 2023 року спожито 15117 кВт*год. Рахунок та акт прийому передачі електричної енергії за березень 2023 року було відправлено через систему електронного документообігу для віддаленого обслуговування споживачів (система ЕДО) 10.04.2023 року. Строк оплати рахунку до 17.04.2023 . Рахунок у встановлений строк не сплачено.

29.11.2024 було стягнуто оплату за електричну енергію у сумі 1 801,19 грн. за серпень 2022 року згідно платіжної інструкції №33276 від 29.11.2024.

10.02.2025 було стягнуто оплату за електричну енергію у сумі 90,91 грн. за серпень 2022 року згідно платіжної інструкції №36746 від 10.02.2025.

16.09.2025 було стягнуто оплату за електричну енергію у сумі 8,77 грн. за серпень 2022 року згідно платіжної інструкції №60894 від 16.09.2025.

Порядок розрахунків за Договором №74256 від 01.01.2019 визначається відповідно до Комерційної пропозиції №2 від 01.01.2019 року та Комерційної пропозиції 1/23Р від 01.01.2023.

Згідно з умовами п.4 Комерційної пропозиції №2 від 01.01.2019 рахунок за спожиту електричну енергію надається замовнику протягом 5 робочих днів від дня закінчення розрахункового періоду. Рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка замовником. Рахунок на оплату надається замовнику у відповідних структурних підрозділах постачальника. В разі неотримання замовником рахунків постачальник направляє рахунки замовнику поштовим зв`язком. У такому випадку рахунки вважаються отриманими замовником з дня їх відправлення.

Згідно з умовами п.5 Комерційної пропозиції №1/23Р від 01.01.2023 рахунок за спожиту електричну енергію надається споживачу до 12 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим. Рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка споживачем. Рахунок на попередню оплату надається споживачу до 12 числа (включно) поточного місяця на наступний розрахунковий місяць, з терміном оплати згідно з п.4 даної комерційної пропозиції. Рахунки на оплату надаються споживачу у відповідних структурних підрозділах постачальника, або направляються через систему електронного документообігу у разі укладання відповідної додаткової угоди до Договору. В разі неотримання споживачем рахунків у відповідних структурних підрозділах за відсутності укладеної додаткової угоди щодо електронного документообігу, постачальний направляє рахунки споживачу поштовим зв`язком. У такому випадку рахунки вважаються отриманими споживачем з дня їх відправлення.

Згідно з п.3.11 Додаткової угоди від 01.01.2019 факт надсилання сторонами електронних документів фіксується в Системі ЕДО. Сторони погодили, що наявність в Системі ЕДО запису про надсилання відповідного електронно документу є достатньою правовою підставою для підтвердження належного виконання умов Договору про постачання електричної енергії сложивачу, Правил роздрібного ринку електричної енергії, інших нормативно-правових актів. При наявності такого запису відповідний електронний документ вважається доставленим та отриманим адресатом.

Отже, днем (дата) отримання споживачем рахунку є день (дата) направлення його постачальником Системою ЕДО.

Відповідно до п.6.2 Договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього Договору.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В частині 1 статті 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено правові наслідки порушення зобов`язання, встановлені договором або законом.

Згідно з приписами ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, зміна або розірвання договору допускається тільки за угодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Разом з цим, відповідно до пункту 9 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Відповідно до вимог статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України.

Згідно з частиною 2 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 18 Господарського процесуального кодексу України також встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами (постанова КГС ВС від 26.11.2019 по справі №902/201/19, постанова КГС ВС від 15.10.2019 по справі №908/1090/18).

Частиною першою статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини (далі Конвенція) та практику суду як джерело права. У преамбулі та статті 6 параграфа 1 Конвенції, у рішенні Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (постанова КЦС ВС від 17.12.2019 по справі №641/1793/17).

Як вбачається з судових рішень, наявних в Єдиному державному реєстрі судових рішень, Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Компанія Едельвейс" (надалі - відповідач) про стягнення 526 658,22 грн., з яких: 410 827,52 грн. заборгованості за спожиту електричну енергію, 95 694,52 грн. пені, 7 198,53 грн. 3% річних, 12 937,65 грн. інфляційних втрат. Позов мотивовано несвоєчасним виконанням відповідачем зобов`язань щодо оплати електричної енергії, спожитої за договором про постачання електричної енергії споживачу №74256 від 01.01.2019 (справа №922/4927/23).

Рішення Господарського суду Харківської області від 11.07.2024 у справі №922/4927/23, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 15.10.2024, позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Компанія Едельвейс" на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" 410 827,52 грн. заборгованості за спожиту електричну енергію, 7198,53 грн. 3% річних, 12 937,65 грн. інфляційних втрат, 6 464,46 грн. судового збору.

Рішення у справі №922/4927/23 набрало законної сили 15.10.2024.

У вказаному рішенні судом було встановлено, що заборгованість відповідача за спожиту електричну енергію за період з серпня 2022 року по березень 2023 року станом на 01.09.2023 з урахуванням оплат склала 410 827,52 грн.

З огляду на зазначене, обставини наявності заборгованості відповідача за спожиту електричну енергію за Договором за період з серпня 2022 року по березень 2023 року встановлено рішенням суду у справі №922/4927/23 та у відповідності до вимог частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України не потребують повторного доказуються при розгляді цієї справи.

Пунктом 7 Комерційної пропозиції №2 від 01.01.2019 та пунктом 8 Комерційної пропозиції 1/23Р від 01.01.2023, передбачено, що у разі порушення замовником (споживачем) строків оплати електричної енергії, передбачених п.4 (п.5 та п.4) даної комерційної пропозиції постачальник має право провести нарахування за весь час прострочення, у тому числі день оплати 3% річних з простроченої суми.

При цьому сума грошового зобов`язання за договором повинна бути оплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції. Суми 3% річних, інфляційних зазначаються у окремому розрахунковому документі окремими рядками та повинні бути сплачені протягом 5 робочих днів від дня його отримання замовником (споживачем). Суми 3% річних, інфляційних сплачуються замовником (споживачем) на поточний рахунок постачальника.

Позивач просить стягнути з відповідача суму 3% річних за період з вересня 2023 року по серпень 2025 року у розмірі 24 642,75 грн. та індексу інфляції за період з жовтня 2023 року по липень 2024 року та з вересня 2024 року по липень 2025 року у розмірі 82 843,73 грн.

Частиною 2 статті 193 ГК України, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013 року, з урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Верховний Суд України у постанові від 12 квітня 2017 року по справі №3-1462гс16 зазначив, що порушення відповідачем строків розрахунків за отриманий товар, що встановлені договором поставки, є підставою для нарахування платежів, передбачених ст. 625 ЦК України, а наявність форс-мажору не звільняє відповідача від обов`язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та не позбавляє кредитора права на отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами.

Верховний Суд України підкреслив, що платежі, встановлені ст.625 ЦК України, є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання ним грошового зобов`язання, яка має компенсаційний, а не штрафний характер, які наприклад статті законів, які передбачають неустойку. Компенсація полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Також Верховний Суд України відмітив, що ст.617 ЦК України встановлені загальні підстави звільнення особи від відповідальності за порушення зобов`язання, а ст. 625 ЦК України є спеціальною та такою, що не передбачає жодних підстав для звільнення від відповідальності за порушення виконання грошового зобов`язання.

Отже, Верховний Суд України розв`язуючи спір застосовує принцип права щодо пріоритету спеціальної норми над загальною.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 9 листопада 2016 року у справі № 3-1195гс16.

14 січня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи №924/532/19 досліджував питання щодо особливостей нарахування інфляційних втрат і 3% річних, де визначив, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат.

З огляду на вимоги статей 79, 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми 3% річних, інфляційних та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості. Аналогічні правові висновки викладені також в постановах Верховного Суду від 27.05.2019 по справі №910/20107/17, від 21.05.2019 по справі №916/2889/13, від 16.04.2019 по справам №922/744/18 та №905/1315/18, від 05.03.2019 по справі №910/1389/18, від 14.02.2019 по справі №922/1019/18, від 22.01.2019 по справі №905/305/18, від 21.05.2018 по справі №904/10198/15, від 02.03.2018 по справі №927/467/17.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних втрат та 3% річних суд встановив, що дані розрахунки здійснено у відповідності до умов Договору та вимог чинного законодавства і є арифметично вірними.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1,2,3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Руїс-Матеос проти Іспанії" від 23 червня 1993).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

У п.26 рішення від 15.05.2008 Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Згідно з вимогами частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на зазначене, беручи до уваги принцип змагальності сторін, враховуючи стандарт переваги більш вагомих доказів, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд задовольнив позов повністю, у відповідності ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати щодо сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Компанія Едельвейс" про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Компанія Едельвейс" (64123, Харківська обл., Первомайський р-н, с. Слобідське, вул. Гагаріна, 30-Б; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61057, м. Харків, вул. Гоголя, 10; ) 3% річних за період з вересня 2023 року по серпень 2025 року у сумі 24 642 (двадцять чотири тисячі шістсот сорок дві) грн. 75 коп. та індексу інфляції за період з жовтня 2023 року по липень 2024 року та з вересня 2024 року по липень 2025 року у сумі 82 843 (вісімдесят дві тисячі вісімсот сорок три) грн. 73 коп. на ХОУ АТ "Ощадбанк" НОМЕР_1 , МФО 351823, .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Компанія Едельвейс" (64123, Харківська обл., Первомайський р-н, с. Слобідське, вул. Гагаріна, 30-Б; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61057, м. Харків, вул. Гоголя, 10; ) судовий збір у сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. на ХОУ АТ «Ощадбанк» п/р НОМЕР_1 , МФО 351823, .

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено "12" січня 2026 р.

СуддяТ.О. Пономаренко