ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" січня 2026 р. Справа № 918/1011/25

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Селівона А.О., за участю секретаря судового засідання Хролець І.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика"

до Фізичної особи-підприємця Капітули Наталії Валеріївни

про стягнення коштів.

За участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (далі - Позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Капітули Наталії Валеріївни (далі - Відповідач) про стягнення 49 516,44 грн. заборгованості з яких: 12 000,00 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 36 246,14 грн. - сума прострочених платежів по процентах та 1 270,30 грн. - сума прострочених платежів за комісією.

У позовній заяві викладено клопотання про витребування доказів, розгляд справи без участі представника Позивача та про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання Відповідачем зобов`язань, прийнятих на себе за Договором про надання кредиту від 20.11.2023 № 464097-КС-002 укладеного Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" та фізичною особою-підприємцем Капітулою Наталією Валеріївною в електронній формі.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 05.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у змішаній (паперовій та електронній) формі та призначено розгляд справи на 03.12.2025. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" про витребування доказів задоволено та витребувано в АТ КБ "Приватбанк" (, 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) наступні письмові докази, які становлять банківську таємницю, а саме:

- письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуски банківської картки № НОМЕР_1 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я Капітула Наталія Валеріївна (РНОКПП НОМЕР_2 );

- письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_1 за період з 20.11.2023 (дата видачі кредиту) по 06.05.2024 (дата закінчення терміну кредитування).

У зв`язку з відсутністю електроенергії в будівлі Господарського суду Рівненської області, судове засідання, призначене на 03.12.2025, не відбулось.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 03.12.2025 призначено судове засідання на 16.12.2025.

До суду 08.12.2025 від АТ КБ "Приватбанк" надійшов лист, в якому зазначено про неможливість виконання вимог ухвали Господарського суду Рівненської області від 05.11.2025.

До суду 16.12.2025 від Відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Ухвалою суду від 16.12.2025 задоволено клопотання Відповідача про відкладення розгляду справи, відкладено судове засідання на 08.01.2026. Повторно витребувано у АТ КБ "Приватбанк" у строк до 06.01.2026 (включно), наступні письмові докази, які становлять банківську таємницю, а саме: письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуски банківської картки № НОМЕР_1 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я Капітула Наталія Валеріївна (РНОКПП НОМЕР_2 ); письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_1 за період з 20.11.2023 (дата видачі кредиту) по 06.05.2024 (дата закінчення терміну кредитування).

До суду 05.01.2026 від АТ КБ "Приватбанк" надійшов лист від 24.12.2025 № 20.1.0.0.0/7-251223/76585-БТ на виконання вимог ухвали від 16.12.2025.

Від Відповідача відзив на позовну заяву не надходив.

Представник Позивача в судові засідання 03.12.2025, 16.12.2025 та 08.01.2026 не з`явився про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином в електронний кабінет, що підтверджується:

- довідкою Господарського суду Рівненської області про доставку електронного листа, відповідно до якої документ в електронному вигляді (ухвала суду від 05.11.2025) надіслано одержувачу Товариству з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" в його електронний кабінет, документ доставлено до електронного кабінету 06.11.2025.

- довідкою Господарського суду Рівненської області про доставку електронного листа, відповідно до якої документ в електронному вигляді (ухвала суду від 03.12.2025) надіслано одержувачу Товариству з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" в його електронний кабінет, документ доставлено до електронного кабінету 03.12.2025.

- довідкою Господарського суду Рівненської області про доставку електронного листа, відповідно до якої документ в електронному вигляді (ухвала суду від 16.12.2025) надіслано одержувачу Товариству з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" в його електронний кабінет, документ доставлено до електронного кабінету 16.12.2025.

Відповідно до частини одинадцятої статті 242 Господарського процесуального кодексу України ( далі - ГПК України) якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, серед іншого, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

У той же час Позивач скористався правом, передбаченим частиною третьою статті 196 ГПК України та у позовній заяві виклав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача та про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У судові засідання 03.12.2025, 16.12.2025 та 08.01.2026 представник Відповідача не з`явився.

Ухвали суду від 05.11.2025, 03.12.2025 та 16.12.2025 направлялись Відповідачу на адресу вказану в позовній заяві, а саме на: АДРЕСА_1.

Проте до суду повернулася ухвала суду від 05.11.2025 (направлена на адресу Відповідача).

Ухвали суду від 03.12.2025 та 16.12.2025, які були направлені на адресу: АДРЕСА_1 отримані Відповідачем 19.12.2025 (ухвала від 03.12.2025) та 27.12.2025 (ухвала від 16.12.2025), що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №34.

Суд звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду.

При цьому, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20, де зазначено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

Також, суд враховує висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 19.12.2022 у справі № 910/1730/22, згідно з яким у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статтями 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Ухвали суду від 05.11.2025, 03.12.2025 та 16.12.2025 надіслано на поштову адресу Відповідача, а тому суд вважає, що ним вчинено всі можливі дії щодо належного повідомлення Відповідача про розгляд справи господарським судом.

На підставі зазначеного, відповідно до статті 242 ГПК України, ухвали суду від 05.11.2025, 03.12.2025 та 16.12.2025 вважаються врученими, а Відповідач таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Статтею 42 ГПК України визначено права та обов`язки учасників судового процесу.

Відповідно до частини першої статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Беручи до уваги конкретні обставини справи, вимоги процесуального законодавства та прецеденту практику Європейського суду з прав людини, суд звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на адресу, що відповідає місцезнаходженню відповідача згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 27.11.2019 у справі 913/879/17, постанові від 21.05.2020 у справі 10/249-10/9, постанові від 15.06.2020 у справі 24/260-23/52-б, постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/18).

При цьому судом також враховано, що за приписами частини першої статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Частиною другою статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" передбачено, що усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення та підписання.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи наведе суд зазначає, що Відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою суду про призначення судового засідання у справі № 918/1011/25 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

При цьому суд наголошує, що згідно з частиною четвертою статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Наразі, від Відповідача станом на час винесення рішення до суду не надходило жодних заяв про неможливість подання відзиву та/або про намір вчинення відповідних дій відповідно до статті 165 ГПК України та/або продовження відповідних процесуальних строків та заперечень щодо розгляду справи.

З огляду на викладене, оскільки Відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, зокрема, останнім не надано відзиву на позовну заяву, суд, на підставі частини дев`ятої статті 165 ГПК України, дійшов висновку про можливість розгляду даної справи виключно за наявними матеріалами.

Тобто Відповідач не скористався наданим йому процесуальним правом, передбаченим частиною першою статті 178 ГПК України.

Відповідно до частини другої статті 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Частиною першою статті 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин та враховуючи, що неявка Відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, керуючись статтею 202 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" є фінансовою установою відповідно до Свідоцтва про реєстрацію від 06.04.2017. Свідоцтво видане на виконання розпорядження комісії від 06.04.2017 № 961 , реєстраційний номер 1313600 ФК № 880. Код фінансової установи 13.

Також 11.05.2017 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг видала розпорядження № 1593 "Про видачу Товариству з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів).

Національним банком України 14.03.2024 внесено запис до ДРФУ про переоформлення ліцензії Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" () на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), а саме надання коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту на ліцензію на діяльність фінансової компанії з правом надання послуги - надання коштів та банківських металів у кредит.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (кредитодавець) та Фізичною особою-підприємцем Капітулою Наталією Валерієвною (позичальник) 20.11.2023 було укладено Договір № 464097-КС-002 про надання кредиту (далі - Договір).

Так, 20.11.2023 Позивачем направлено для Відповідача пропозицію (оферту) укласти Договір № 464097-КС-002, в той же день Відповідач вчинила акцепт та прийняла пропозицію щодо укладення Договору про надання кредиту, на умовах визначених офертою.

Зі своєї сторони Позивачем направлено Відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA- 4017, на номер телефону +09 (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Відповідачем було введено/відправлено.

Таким чином, 20.11.2023 сторонами було укладено Договір, який підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України "Про електронну комерцію".

Відповідно до пункту 1 Договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 12 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності (далі - Кредит), а позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором та Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям (далі - Правила, а разом - Договір).

Пунктом 1 Договору також обумовлено: строк кредиту складає 24 тижні; стандартна процентна ставка за Кредитом: в день 2,00000000, фіксована; знижена процентна ставка за Кредитом: в день 1,15012500, фіксована; комісія за надання кредиту 1 800,00 грн.; загальний розмір наданого кредиту 12 000,00 грн.; термін дії Договору до 06.05.2024; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 31 200,00 грн.

Цілі (мета) Кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для здійснення підприємницької, господарської діяльності, незалежної професійної діяльності або будь-якої іншої не забороненої законом діяльності. Цей Кредит не є споживчим кредитом.

Згідно з пунктом 2 Договору протягом строку (терміну) кредитування процента ставка за Кредитом (далі - проценти за користування кредитом), нараховуються за ставкою вказаною у пункті 1 Договору на залишок заборгованості по Кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в пункті 3 договору і розраховується в порядку описаному в Договорі.

Відповідно до пункту 3 Договору встановлено графік платежів, які позичальник мав здійснювати для належного виконання умов правочину.

Пунктом 4 Договору передбачено, що у разі прострочення позичальником дати сплати чергового платежу, визначеного графіком платежів, кредитодавець має право нараховувати штраф за кожен випадок такого порушення Позичальником у розмірі 10 процентів від загальної суми простроченої заборгованості в порядку, визначеному розділом 5 правил.

Відповідно до пункту 5 Договору позичальник підтверджує, що він ознайомлений з договором про надання кредиту та правилами, текст яких розміщено на сайті кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх та, відповідно, укладає договір.

Згідно з пунктом 5.2 Правил, які у відповідності до пункту 10 договору є його невід`ємною частиною, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за Договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з урахуванням умов Договору. Таким чином, проценти за користування кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму кредиту, станом на початок доби, з першого дня перерахування суми кредиту позичальнику до закінчення терміну дії Договору про надання кредиту (включно), тобто, протягом всього строку кредитування.

Судом встановлено, що Позивач свої зобов`язання за Договором виконав, та надав Відповідачу грошові кошти в розмірі 12 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку Відповідача № НОМЕР_1 (котру позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про перерахування коштів (або платіжним дорученням).

Предметом позову у цій справі виступає майнова вимога Позивача до Відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме: суми прострочених платежів по тілу кредиту та суми прострочених платежів за процентами.

Згідно з статтею 11 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно з статтею 3 Закону України "Про електрону комерцію" електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" (тут і далі у редакції, чинній на момент укладання Договору) електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до абзацу першого частини сьмої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Згідно з частиною дванадцятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Згідно із статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до пункту 6 Договору позичальник підтверджує, що він ознайомлений з договором про надання кредиту та правилами, текст яких розміщено на сайті Кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх та, відповідно, укладає договір з вільним волевиявленням.

Пунктом 9 Договору передбачено, що підписанням цього Договору позичальник підтверджує, що до укладання договору отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено законодавством України, зокрема передбачену частиною другою статті 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг".

Згідно з пунктом 16 Договору, інші умови цього правочину регулюються правилами, які є невід`ємною частиною договору. Усі неврегульовані договором правовідносини сторін регулюються законодавством України.

Судом встановлено, що до матеріалів справи долучено Правила відкриття кредитної лінії (надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям) затверджені наказом директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" № 13-ОД від 28.06.2022.

Відповідно до пункту 3.1.1 Правил після отримання заявником від кредитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості надання Кредиту в Особистому Кабінеті заявника розміщається Оферта, яка є пропозицією в розумінні частини четвертої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію". Після отримання Оферти заявнику надсилається Одноразовий ідентифікатор.

Згідно з пунктом 3.1.3 Правил у випадку відмови від укладення Заявником Договору чи не підписання його шляхом використання Електронного підпису одноразовим ідентифікатором, Оферта вважається не акцептованою Заявником і втрачає силу.

Позивачем 20.11.2023 направлено Відповідачу, пропозицію (оферту) укласти Договір № 464097-КС-002 про надання кредиту. Відповідь Заявника/Позичальника, якому адресована пропозиція укласти Договір про надання кредиту, надається шляхом надсилання електронного повідомлення кредитодавцю. 20.11.2023 Відповідачем прийнято оферту.

Згідно з пунктом 4.4.4 Правил позичальник підтверджує, що вказаний ним (з метою отримання кредиту) поточний (картковий) рахунок належать саме йому і треті особи не мають до нього доступу.

Враховуючи визначення термінів наведених у статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір і надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6). Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Згідно з матеріалами справи Договір сторонами був підписаний позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора, який був надісланий Позивачем на номер телефону, зазначений Відповідачем при реєстрації на сайті кредитодавця. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Позивачем та Відповідачем не був би укладений.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 22.11.2021 у справі № 234/7719/20 (провадження № 61-154св21).

Згідно з частиною четвертою статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до статті 652 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Абзацом другим частини другої статті 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідачем прийнято пропозицію (оферту) щодо укладення Договору на умовах, визначених офертою.

Суд зазначає, що одноразовий ідентифікатор, яким підписано договір про надання кредиту, складається з комбінації цифр і літер та відповідає вимогам Закону України "Про електронну комерцію".

З огляду на викладене, укладення сторонами договору про надання кредиту підтверджене належними та допустимими доказами.

Акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" 05.01.2026 надано суду підтвердження, що банківська картка № НОМЕР_1 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) видані на ім`я Капітули Наталії Валеріївни (РНОКПП НОМЕР_2 ) та надало виписку про рух коштів по рахунку Відповідача, з якої вбачається перерахування Позивачем грошових коштів у розмірі 12 000,00 грн.

Таким чином, судом встановлено, що Відповідач отримав від Позивача 12 000,00 грн.

За користування грошовими коштами Відповідачу нараховано 36 246,14 грн. процентів та 1 270,30 грн. комісії.

Відповідачем на виконання умов Договору здійснено лише часткову оплату на суму 2 600,00 грн.

Зробивши часткову оплату з метою виконання умов Договору, Відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог Позивача за Договором про надання кредиту.

Аналогічної позиції притримується Верховний Суд у пункті 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18) зазначено, що: не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами.

Також у постанові Верховного Суду від 23.12.2020 по справі № 127/23910/14-ц зазначено, що: часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з частиною перщшою статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Відповідно до частини другої статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Як встановлено судом, Позивач виконав умови договору та перерахував Відповідачу грошові кошти.

Згідно з статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За результатами з`ясування обставин, на які Позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом під час розгляду справи, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з Відповідача на користь Позивача 12 000,00 грн. прострочених платежів по тілу кредиту, 36 246,14 грн. прострочених платежів по процентах, 1 270,30 грн. прострочених платежів за комісією.

Як вже зазначалось Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву, а тому й не спростував вказані обставини належними та допустимими доказами. Доказів оплати наявної заборгованості суду не надав.

Відповідно до статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з частиною першою статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи подані Позивачем на підтвердження факту укладення договору докази, суд враховує положення частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію", відповідно до якої електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 96 ГПК України.

Таким чином, паперові копії: прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення договору про надання кредиту (електронна форма), пропозиція укласти договір (оферта) про надання кредиту (електронна форма), договір про надання кредиту (електронна форма) приймаються судом в якості належних доказів.

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені Позивачем вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У позовній заяві Позивач просить стягнути з Відповідача сплачений судовий збір в розмірі 2 422, 40 грн. Зокрема в позовній заяві Позивачем наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які Позивач поніс, і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, та який складається з судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, в розмірі 2 422,40 грн.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу з 1 січня складає 3 028,00 грн.

Згідно з частиною другою статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір", при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Враховуючи, що Позивачем заявлено одну вимогу майнового характеру, за яку судовий збір становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 3 028,00 грн., та позовну заяву подано через систему "Електронний суд", відповідно останній зобов`язаний був сплатити при поданні позову до суду судовий збір в розмірі 2 422,40 грн., так як у даному випадку застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (3 028,00*0,8).

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні позову до суду Позивачем було сплачено 242,24 грн. судового збору згідно з платіжною інструкцією № 3919 від 07.03.2025 та 2 180,16 грн. судового збору згідно з платіжною інструкцією № 17146 від 28.10.2025.

Суд з`ясував, що Позивач уже звертався до Господарського суду Рівненської області з заявою про видачу судового наказу в рамках наказного провадження про стягнення з Фізичної особи-підприємця Капітули Наталії Валеріївни заборгованості по кредитному договору №464097-КС-002 від 21.11.2023.

Так, 21.03.2025 Господарським судом Рівненської області видано судовий наказ про стягнення з Фізичної особи - підприємця Капітули Наталії Валеріївни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" заборгованості у розмірі 49 516,44 грн та судового збору в розмірі 242,24 грн.

У той же час 14.04.2025 від представника боржника у справі № 918/219/25 надійшла заява відповідно до вимог статті 157 ГПК України, про скасування судового наказу від 21.03.2025 №918/219/25.

Ухвалою від 14.04.2025 судовий наказ №918/219/25 від 21.03.2025 скасовано (суддя Мовчун А.І.) та роз`яснено стягувачу, що він не позбавлений права звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини другої статті 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 чачтини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Згідно з частиною другою статті 151 ГПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Оскільки в рамках наказного провадження у справі №918/219/25 було сплачено 242,24 грн., суд приймає платіжну інструкцією № 3919 від 07.03.2025 про сплату 242,24 грн. судового збору та зараховує вказану суму за подання заяви про видачу судового наказу до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви у справі № 918/1011/25.

Відповідно до частин першої та другої статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене та враховуючи, що позов визнано судом обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню у повному обсязі, витрати Позивача зі сплати судового збору, відповідно до вимог ГПК України, покладаються на Відповідача.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Капітули Наталії Валеріївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411, ) 12 000,00 грн. (дванадцять тисяч гривень 00 копійок) прострочених платежів по тілу кредиту, 36 246,14 грн. (тридцять шість тисяч двісті сорок шість гривень 14 копійок) прострочених платежів по процентах, 1 270,30 грн. (одна тисяча двісті сімдесят гривень 30 копійок) прострочених платежів за комісією та 2 422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок) витрат зі сплати судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Позивач (стягувач): Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411, ).

Відповідач (боржник): Фізична особа-підприємець Капітула Наталія Валеріївна ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, встановлені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 09 січня 2026 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя А.О. Селівон