ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2026 р. Справа № 921/287/13-г/14

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача): Якімець Г.Г.,

Суддів: Бойко С.М., Зварич О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кришталь М.Б.,

та представників:

від прокуратури не з`явився

від стягувача не з`явився

від боржника (скаржника) не з`явився

від органу ДВС не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Фермерського господарства Сосулівське від 08 серпня 2025 року

на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 23 липня 2025 року (повний текст підписано 28.07.2025), суддя Руденко О.В.

про відмову в задоволенні скарги на дії (бездіяльність) державного/приватного виконавця

у справі № 921/287/13-г/14

за позовом Прокурора Чортківського району Тернопільської області

в інтересах держави в особі:

позивача Міністерства аграрної політики, Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, м. Київ в особі Тернопільського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, м. Тернопіль

до відповідача Фермерського господарства Сосулівське, с. Сосулівка, Тернопільська область

про стягнення 14 000,00 грн заборгованості

встановив:

Фермерське господарство «Сосулівське» звернулося до Господарського суду Тернопільської області зі скаргою на дії державного виконавця та просить суд:

-визнати дії державного виконавця Чортківського відділу Державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління юстиції Ізвєкової Ірини Василівни у виконавчому провадженні № 78291031 протиправними;

- скасувати постанови вказаного державного виконавця від 06.06.2025 року ВП № 78291031 про відкриття виконавчого провадження; від 06.06.2025 року ВП № 78291031 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; від 06.06.2025 року ВП № 78291031 про арешт коштів боржника; від 24.03.2025 року ВП № 58259786 про повернення виконавчого документа стягувачу в частині: п.2 Виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 24.03.2028 року.

Скарга обґрунтована тим, що дії державного виконавця Чортківського відділу державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції є протиправними, оскільки виконавче провадження на підставі наказу від 13.05.2013 у справі № 921/287/13-г/14 відкрито 06.05.2025, а строк пред`явлення наказу до виконання закінчився 13.05.2014.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 23 липня 2025 року у справі № 921/287/13-г/14 відмовлено у задоволенні скарги боржника.

Ухвала суду мотивована тим, що згідно з ч.5 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, а після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, у зв`язку з його пред`явленням до виконання, перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення, при цьому, час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. Відтак, судом встановлено, що строк пред`явлення наказу Господарського суду Тернопільської області у цій справі до виконання був перерваний, у зв`язку з пред`явленням його до виконання, а після переривання строку пред`явлення наказу суду до виконання перебіг строку почався заново з наступного дня після його повернення, відтак, державний виконавець при винесенні оскаржуваних постанов від 06.06.2025 у виконавчому провадженні № 78291031 діяв із дотриманням вимог чинного законодавства.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду, боржник Фермерське господарство «Сосулівське» звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 23 липня 2025 року у справі № 921/287/13-г/14 та ухвалити нове рішення, яким скаргу ФГ Сосулівське на дії державного виконавця Чортківського відділу державної виконавчої у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління юстиції у виконавчому провадженні № 78291031 та скасування постанов державного виконавця, задовольнити. Зокрема, апелянт зазначає, що на примусове виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 24.04.2013 видано наказ від 13.05.2013 № 921/287/13-г/14, в якому вказано, що строк його пред`явлення до виконання становить один рік. При цьому, апелянт наголошує, що в матеріалах справи відсутні докази пред`явлення наказу Господарського суду Тернопільської області від 13.05.2013 № 921/287/13-г/14 до виконання в річний строк з моменту його винесення, відтак, якщо первісно наказ пред`явлено до виконання поза межами строку, всі подальші постанови про відкриття виконавчого провадження після повернення наказу боржник вважає протиправними.

У відзиві на апеляційну скаргу стягувач просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зокрема, зазначає, що вперше наказ Господарського суду №921/287/13-г/14 від 13.05.2013р. був направлений на виконання 13.06.2013р. заявою від 11 червня 2013р. №64 (копія заяви та квитанції ТА УД «Укрпошта» знаходяться в матеріалах справи), тобто в межах строку, встановленого виконавчим документом і на той момент діючим Законом України «Про виконавче провадження». Водночас вказує, що 31.10.2014р. постановою головного державного виконавця Снігур. О.Ю наказ був повернутий стягувачу згідно п.2 ч.1 ст.47, ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку з відсутністю майна боржника (копія постанови знаходиться в матеріалах справи), при цьому, постанова про повернення виконавчого документа без виконання у зв`язку з відсутністю майна боржника могла бути винесена тільки в результаті виконавчих дій у відкритому виконавчому провадженні.

Орган ДВС у відзиві на апеляційну скаргу просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зокрема, зазначає, що у зв`язку із поверненням наказу стягувачу постановою від 31.10.2014, строк його пред`явлення до виконання поновився спочатку та завершувався 31.10.2015. 29.01.2018 наказ було повернуто стягувачу на підставі п.2 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження, що не позбавляло його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 вказаного Закону. Водночас наголошує, що з 05.10.2016 року набрав чинності новий Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016, у пункті 5 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» якого, визначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом; у ч.1 ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Наголошує, що в подальшому наказ знову неодноразово пред`являвся для примусового виконання в межах 3-річного строку, що підтверджується матеріалами справи.

Судові засідання з розгляду апеляційної скарги проводилися в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за клопотанням представника боржника та на підставі відповідних ухвал суду.

Боржник не забезпечив участь представника в судовому засіданні 12 січня 2026 року. У попередньому судовому засіданні представник боржника підтримав вимоги апеляційної скарги, просив такі задоволити в повному обсязі, з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Прокурор та представники стягувача і органу ДВС в судове засідання не з`явилися, поряд з тим, 17.11.2025 року від органу ДВС надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги без участі його представника.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки явка представників учасників справи не визнавалась обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за їх відсутності.

Західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне:

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, у провадженні Господарського суду Тернопільської області знаходилась справа № 921/287/13-г/14 за позовом Прокурора Чортківського району Тернопільської області, заявленим в інтересах держави в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України в особі Українського державного фонду підтримки фермерських господарств в особі Тернопільського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств до відповідача - Фермерського господарства "Сосулівське" про стягнення 14 000 грн заборгованості.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 24 квітня 2013 року у справі № 921/287/13-г/14 позов задоволено: присуджено до стягнення з Фермерського господарства "Сосулівське" на користь Українського державного фонду підтримки фермерських господарств в особі Тернопільського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств заборгованість в сумі 14 000 грн та 1 147 грн судового збору.

На виконання вказаного рішення 13 травня 2013 року Господарським судом Тернопільської області видано відповідні накази.

Заявою за вих.№64 від 11 червня 2013 року стягувач звернувся до Відділу державної виконавчої служби Чортківського РУЮ щодо відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Тернопільської області від 13 травня 2013 року № 921/287/13-г/14 про стягнення з відповідача 14 000 грн. Вказана заява надіслана до органу ДВС 13.06.2013 року. Копія заяви та фіскального чеку містяться у матеріалах справи.

12 липня 2013 року відкрито виконавче провадження (ВП № 38857038) з виконання наказу Господарського суду Тернопільської області від 13 травня 2013 року № 921/287/13-г/14.

31 жовтня 2014 року державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Чортківського районного управління юстиції Снігур О.Ю. на підставі п.2 ч.1 ст.47, ст.50 ЗУ "Про виконавче провадження" винесено постанову у ВП №38857038 про повернення виконавчого документу стягувачу.

05 березня 2015 року органом примусового виконання рішень з посиланням на ст.ст.17, 19, 20, 25 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 46780711 з виконання наказу Господарського суду Тернопільської області від 13 травня 2013 року № 921/287/13-г/14.

29 січня 2018 року головним державним виконавцем Чортківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції, керуючись п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» у ВП № 46780711 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

14 травня 2018 року органом примусового виконання рішень, керуючись ст.ст.3, 4, 24-27 ЗУ «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 56351362.

23 червня 2018 року на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» органом примусового виконання рішень у ВП № 56351362 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

04 лютого 2019 року начальником Чортківського міськрайонного управління відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, керуючись ст.ст.3, 4, 24-27 ЗУ «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 58259786 з виконання наказу у цій справі.

24 березня 2025 року на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» головним державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

02 червня 2025 стягувач вкотре звернувся до Чортківського відділу державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою вих.№ 53-19/25 про прийняття до примусового виконання наказу Господарського суду Тернопільської області від 13 травня 2013 року № 921/287/13-г/14.

06 червня 2025 року головним державним виконавцем Чортківського відділу державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ізвєковою Іриною Василівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 78291031 з примусового виконання наказу Господарського суду Тернопільської області від 13 травня 2013 року № 921/287/13-г/14.

Поряд з цим, 06 червня 2025 року головним державним виконавцем винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору та про арешт коштів боржника.

Не погоджуючись з вказаними діями та постановами державного виконавця, боржник звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця та просить суд:

-визнати дії державного виконавця Чортківського відділу Державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління юстиції Ізвєкової Ірини Василівни у виконавчому провадженні № 78291031 протиправними;

-скасувати постанови вказаного державного виконавця від 06.06.2025 року ВП № 78291031 про відкриття виконавчого провадження; від 06.06.2025 року ВП № 78291031 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; від 06.06.2025 року ВП № 78291031 про арешт коштів боржника; та постанови головного державного виконавця Григорківа С.І. від 24.03.2025 року ВП № 58259786 про повернення виконавчого документа стягувачу в частині: п.2 Виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 24.03.2028 року. Боржник наголошує, що строк для пред`явлення спірного наказу до виконання закінчився, оскільки, відповідно до ст.22 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції від 02.02.2014, чинній на момент винесення судових наказів, такі можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ст.339-1 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ст.326 ГПК України).

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. (ч.ч.1,3 ст.327 ГПК України).

В силу положень ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (ст.5 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч.1 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються, серед іншого, строк пред`явлення рішення до виконання.

Згідно з ч.1-3 ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом. Строки, встановлені цим Законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати.

Строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання, поновлення пропущеного строку передбачено статтею 12 ЗУ «Про виконавче провадження».

Водночас, частиною 1 ст.22 ЗУ «Про виконавче провадження» (чинного на момент видачі наказу у цій справі та пред`явлення його до виконання вперше, надалі ЗУ «Про виконавче провадження» 1999 року) передбачалося, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

В силу ст.23 ЗУ «Про виконавче провадження» 1999 року строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» 1999 року виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

Згідно з ч.5 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» 1999 року повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Поряд з тим, 05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» (від 02.06.2016 № 14041-VIII) (надалі ЗУ «Про виконавче провадження» 2016 року), а ЗУ «Про виконавче провадження» 1999 року втратив свою чинність.

Згідно з п.5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про виконавче провадження» 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Судом встановлено, що станом на час набрання чинності новим ЗУ «Про виконавче провадження» 2016 року строк пред`явлення до виконання наказу у цій справі не закінчився, а виконавче провадження ВП № 46780711 з виконання такого наказу було відкрите за постановою виконавця державного від 05 березня 2015 року.

У подальшому 29 січня 2018 року головним державним виконавцем Чортківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у ВП № 46780711 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними).

Частиною 5 ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження» 2016 року передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження» 2016 року виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання (п.1 ч.4 ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження» 2016 року).

Як встановлено судом вище, 14 травня 2018 року органом примусового виконання рішень, керуючись ст.ст.3, 4, 24-27 ЗУ «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 56351362 з виконання наказу у цій справі та 23 червня 2018 року на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними) винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

В подальшому в межах строку, передбаченого ч.1 ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження» 2016 року, стягувачем знову пред`явлено наказ до виконання та 04 лютого 2019 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 58259786 з виконання наказу у цій справі. Наказ перебував тривалий час на виконанні Чортківського міськрайонного управління відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області та 24 березня 2025 року на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними) органом примусового виконання рішень винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Отже, строки пред`явлення до виконання наказу Господарського суду Тернопільської області від 13 травня 2013 року № 921/287/13-г/14 неодноразово переривалися, у зв`язку з пред`явленням його до виконання (п.1 ч.1 ст.23 ЗУ «Про виконавче провадження» 1999 року; п.1 ч.4 ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження» 2016 року), та після переривання встановлювалися з дня повернення такого наказу стягувачу (ч.3 ст.23 ЗУ «Про виконавче провадження» 1999 року; ч.5 ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження» 2016 року).

Колегія суддів встановила, що наказ Господарського суду Тернопільської області від 13 травня 2013 року № 921/287/13-г/14 пред`явлено до виконання в межах строків, визначених законом та головним державним виконавцем правомірно 06 червня 2025 року відкрито виконавче провадження ВП № 78291031 з примусового виконання вказаного наказу.

В силу ч.1 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону (ч.5 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження» 2016 року).

Згідно з ч.4 ст.27 вказаного Закону 4 державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до ч.1 ст.48 ЗУ «По виконавче провадження» 2016 року звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі (ч.ч.1, 2, 3 ст.56 ЗУ «По виконавче провадження» 2016 року).

З огляду на наведене, колегія суддів вважає правомірним винесення головним державним виконавцем постанов від 06 червня 2025 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про арешт коштів боржника. Вказані дії виконавця відповідають вимогам закону та будь-яких порушень при їх вчинені судом не встановлено.

Щодо оскарження боржником постанови головного державного виконавця Чортківського відділу державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 24 березня 2025 року, винесеної в межах виконавчого провадження ВП № 58259786, про повернення виконавчого документа стягувачу в частині: п.2 Виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 24.03.2028 року, колегія суддів вважає доводи боржника безпідставними, оскільки, як зазначалося судом вище, пунктом 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про виконавче провадження» 2016 року визначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом (тобто в межах 3-ох років), відтак, оскільки станом на час набрання чинності новим ЗУ «Про виконавче провадження» 2016 року строк пред`явлення до виконання наказу у цій справі не закінчився, а виконавче провадження ВП № 46780711 з виконання такого наказу було відкрите за постановою державного виконавця від 05 березня 2015 року, після повернення наказу стягувачу строк для пред`явлення його до виконання становив 3 роки та в подальшому переривався пред`явленням його до виконання.

Беручи до уваги все наведене вище, колегія суддів вважає, що боржником не доведено наявності будь-яких підстав для визнання протиправними дій державного виконавця Чортківського відділу Державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління юстиції Ізвєкової Ірини Василівни у виконавчому провадженні № 78291031 та скасування постанов вказаного державного виконавця від 06.06.2025 року ВП № 78291031 про відкриття виконавчого провадження; від 06.06.2025 року ВП № 78291031 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; від 06.06.2025 року ВП № 78291031 про арешт коштів боржника та постанови головного державного виконавця Григорківа С.І. від 24.03.2025 року ВП № 58259786 про повернення виконавчого документа стягувачу (в частині).

Відповідно до ч.3 ст.343 ГПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відтак, місцевим господарським судом правомірно постановлено ухвалу про відмову в задоволенні скарги боржника.

Частиною 1 ст.255 ГПК України визначено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про розгляд скарг на рішення, дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби, державного виконавця, приватного виконавця (п.25).

Згідно з ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Статтею 275 ГПК України передбачено право суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За приписами ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ст.236 ГПК України).

Слід зазначити, що скаржником не доведено, а апеляційним судом не встановлено наявності підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, відтак, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваної ухвали без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст.236, 255, 270, 271, 275, 276, 281, 282, 339-343 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

ухвалив:

Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 23 липня 2025 року у справі № 921/287/13-г/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу Фермерського господарства «Сосулівське» без задоволення.

Матеріали справи № 921/287/13-г/14 повернути до Господарського суду Тернопільської області.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку, у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Повну постанову складено 16 січня 2026 року

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бойко С.М.

Суддя Зварич О.В.