Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Вронська Г.О. - головуюча, Баранець О.М., Кондратова І.Д.,
розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення сторін заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджиталс Солюшнс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "Студія 1+1"
про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу
з розгляду касаційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджиталс Солюшнс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "Студія 1+1"
на постанову Північного апеляційного господарського суду (Тищенко А.І., Михальська Ю.Б., Мальченко А.О.)
від 17.06.2025 (повний текст складений 14.07.2025)
та касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджиталс Солюшнс" і Товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "Студія 1+1"
на додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду (Тищенко А.І., Михальська Ю.Б., Мальченко А.О.)
від 15.07.2025 (повний текст складений 16.07.2025)
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лімон"
до: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджиталс Солюшнс",
2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "Студія 1+1"
про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації,
1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Лімон" (далі - Позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджиталс Солюшнс" (далі - Відповідач-1) і Товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "Студія 1+1" (далі - Відповідач-2) (разом - Відповідачі) про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації.
3. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.06.2025 рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено повністю.
6. До заяви Відповідачі долучили докази на підтвердження факту понесення ними в суді касаційної інстанції витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру, а саме:
- копію ордеру на надання правничої допомоги ТОВ "Діджиталс Солюлюшнс";
- копію ордеру на надання правничої допомоги ТОВ «ТРК «Студія 1+1»;
- копію свідоцтва адвоката Руденко В.В.;
- копію Договору про надання правової допомоги №2308-1 від 22.08.2023 з додатками;
- копію Договору про надання правової допомоги №2407-1 від 08.07.2024 з додатками;
- копію Акту приймання-передачі наданих послуг з правової допомоги від 27.11.2025 за Договором про надання правової допомоги №2308-1 від 22.08.2023;
- копію Акту приймання-передачі наданих послуг з правової допомоги від 28.11.2025 за Договором про надання правової допомоги №2407-1 від 08.07.2024;
7. Правом подати заперечення на заяву Відповідачів про відшкодування судових витрат Позивач не скористався.
8. Розглянувши доводи Відповідачів та надані докази на підтвердження понесення ними судових витрат у суді касаційної інстанції, Суд дійшов висновку про задоволення заяви Відповідачів про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу з огляду на таке.
9. Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).
10. Для реалізації такого права сторона має дотриматися такої процедури, встановленої нормами процесуального права:
1) у своїй першій заяві по суті сторона має навести попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (стаття 124 ГПК України);
2) подати до суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України);
3) подати до суду докази, які обґрунтовують розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи (частина восьма статті 129 ГПК України);
3.1) зробити заяву про подання до суду доказів, які обґрунтовують розмір судових витрат, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у зв`язку з наявністю поважних причин, які унеможливлюють подання таких доказів до закінчення судових дебатів (частина перша статті 221 ГПК України).
11. Верховний Суд у постанові від 28.01.2025 у справі №910/5810/24 вказав, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, актів виконаних робіт тощо). За загальним правилом такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі.
12. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 221 ГПК України).
13. У постанові від 22.04.2024 у справі №346/2744/21 Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, пославшись на постанову Касаційного цивільного суду від 10.01.2024 у справі №285/5547/21, зробив висновки щодо застосування статті 246 Цивільного процесуального кодексу України (є аналогічною статті 221 ГПК України; ці норми однаково регулюють порядок подання доказів розміру понесених судових витрат, зокрема, в разі пропуску встановленого строку (до закінчення судових дебатів у справі)) та наголосив:
- якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, вона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі;
- у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.
14. У справі №285/5547/21 Верховний Суд урахував, що рішення суду першої інстанції було ухвалене 27 грудня 2022 року, при цьому позивач звернувся із заявою про стягнення витрат на правничу допомогу, до якої додав докази їх понесення, протягом п`яти днів після його ухвалення (03 січня 2023 року). Докази були датовані за період з 09 грудня 2021 року до 03 серпня 2022 року, тобто до моменту ухвалення рішення суду першої інстанції; погодився з позицією суду першої інстанції, який відмовив у задоволенні заяви позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки її зміст не містив обґрунтування поважних причин неподання доказів, що підтверджують розмір судових витрат, до закінчення судових дебатів у справі.
16. У справі, що розглядається, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представник Відповідачів подав до суду копії документів: ордерів на надання правничої допомоги кожному Відповідачу; Договору про надання правової допомоги №2308-1 від 22.08.2023 з додатками; Договору про надання правової допомоги №2407-1 від 08.07.2024 з додатками; свідоцтва адвоката; Актів приймання-передачі наданих послуг з правової допомоги від 27.11.2025 та від 28.11.2025.
17. Усі документи, крім Актів приймання-передачі наданих послуг з правової допомоги від 27.11.2025 та від 28.11.2025, датуються до моменту ухвалення Верховним Судом постанови від 25.11.2025 у цій справі.
18. У своїх касаційних скаргах Відповідачі вказували, що судові витрати, які кожен з них очікує понести в зв`язку із розглядом цієї справи в суді касаційної інстанції, становлять 15 000,00 грн; відповідні докази судових витрат, зокрема, витрат на правову допомогу, будуть надані Відповідачами протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України.
19. В судових засіданнях представник Відповідачів не заявив про наявність поважних причин, з яких докази витрат на професійну правничу допомогу не можуть бути подані до закінчення розгляду справи судом.
20. Із заявою про розподіл судових витрат, до якої були долучені вказані вище докази понесених судових витрат, представник Відповідачів звернувся до суду 01.12.2025.
21. Однак Акти приймання-передачі наданих послуг з правової допомоги від 27.11.2025 та від 28.11.2025 датуються після ухвалення постанови Верховного Суду (25 листопада 2025 року), отже Верховний Суд вважає за можливе здійснити перевірку цих доказів і надати їм відповідну оцінку.
22. Частинами першою, третьою статті 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
23. Стаття 16 ГПК України закріплює право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
26. Відповідно до частини третьої статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
27. Водночас за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у т.ч. впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
28. У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не вирішує питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
29. Водночас при визначенні суми відшкодування Суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, про що йдеться у додатковій ухвалі Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20.
30. Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
32. Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
33. Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.
34. Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
35. Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у т.ч. чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
36. Водночас у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок, відповідно до якого суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123-130 ГПК України встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
37. Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
38. Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
39. При цьому згідно зі статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.
40. У контексті оцінки доказів, поданих Відповідачами на обґрунтування заяви про відшкодування судових витрат, Суд бере до уваги також правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21:
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу, конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44. постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.
Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу Верховенства права."
41. Суд також звертає увагу на сталу практику Верховного Суду, відповідно до якої витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачена (правові висновки, викладені у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: від 03.10.2019 у справі № 922/445/19; від 22.11.2019 у справі № 910/906/18, а також у постанові Верховного Суду від 22.01.2021 зі справи № 925/1137/19).
42. Суд зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати сторони були необхідними, а їх розмір є розумним та виправданим.
43. Так, виходячи з критерію необхідності, розумності та виправданості розміру витрат на правову допомогу, понесених Відповідачами у цій справі, Суд, з огляду на викладене вище, дійшов висновку про задоволення заяви щодо витрат на правничу допомогу у суді касаційної інстанції повністю.
44. Наявні у матеріалах справи документи на підтвердження витрат Відповідачів та інформація щодо характеру наданих послуг відповідають обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом.
47. Текст цієї постанови складений у межах розумного строку з урахуванням дотримання права іншої сторони на подання заперечень на заяву.
48. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
Керуючись статтями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджиталс Солюшнс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "Студія 1+1" про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуюча Г. Вронська
Судді О. Баранець