ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2026 м. Дніпро Справа № 904/827/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді-доповідача Паруснікова Ю.Б., Верхогляд Т.А., Іванова О.Г.,

розглянувши в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Ем Трейд» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.05.2025 у справі № 904/827/25 суддя Крижний О.М.), повний текст рішення складено 07.05.2025

за позовом Селянського (фермерського) господарства «Прогрес», с. Хуторо-Чаплине Васильківського району Дніпропетровської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Ем Трейд», м. Дніпро

про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

Селянське (фермерське) господарство «Прогрес» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, у якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Ем Трейд» заборгованість за договором поставки від 05.12.2024 № 1-05/12/2024-1С в сумі 265 356,30 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки від 05.12.2024 № 1-05/12/2024-1С в частині порушення строків виконання зобов`язань.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07.05.2025 позов Селянського (фермерського) господарства «Прогрес» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Ем Трейд» про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Ем Трейд» на користь Селянського (фермерського) господарства «Прогрес» заборгованість у сумі 265 356,03 грн та судовий збір у сумі 3 980,34 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ТОВ «Укр Ем Трейд» оскаржує його в апеляційному поряку до Центрального апеляційного господарського суду (далі ЦАГС) і просить: апеляційну скаргу задовольнити; рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову про стягнення заборгованості відмовити у повному обсязі.

На думку апелянта, рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також за неповного з`ясування фактичних обставин справи.

Апелянт стверджує, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про наявність у ТОВ «Укр Ем Трейд» простроченого грошового зобов`язання за договором поставки № 1-05/12/2024-1С від 05.12.2024, оскільки не врахував, що обов`язок Покупця зі сплати решти 14 % вартості товару не настав.

Відповідно до п. 4.3 договору, остаточний розрахунок у розмірі 14 % здійснюється після реєстрації Постачальником податкової накладної та після отримання Покупцем оригіналів документів, визначених пунктом 3.6 договору, а саме: рахунку-фактури та посвідчення (сертифіката) якості товару.

Як встановлено матеріалами справи, Позивачем не передано Відповідачеві оригінал рахунку та сертифікат якості товару, що підтверджується відсутністю таких документів у матеріалах справи та відсутністю відомостей про їх передачу у товарно-транспортних накладних. За таких обставин строк виконання грошового зобов`язання Відповідача не настав, оскільки сторони пов`язали його з настанням відкладальної обставини у розумінні ч. 1 ст. 212 ЦК України.

Відтак, звернення СФГ «Прогрес» з позовом про стягнення 265 356,03 грн є передчасним, оскільки відсутній факт порушення його права.

Крім того, судом першої інстанції не враховано, що Відповідачем добровільно сплачено 50 000,00 грн в рахунок заборгованості, строк сплати якої не настав, що підтверджується платіжною інструкцією № 490 від 08.04.2025, у зв`язку з чим фактичний розмір спірної суми становить 215 356,03 грн, а не 265 356,03 грн.

Додатково апелянт звертає увагу на порушення Позивачем вимог п. 10 ч. 3 ст. 162 ГПК України, оскільки в позовній заяві не було зазначено про наявність кримінального провадження № 0000230 від 18.03.2025, відкритого за ознаками ч. 3 ст. 190 КК України, у межах якого досліджуються ті самі правовідносини між сторонами.

Суд першої інстанції не надав належної оцінки зазначеним доказам та правовим аргументам, що призвело до неповного з`ясування обставин справи та неправильного застосування норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості, неправильно застосував норми матеріального права та не надав належної оцінки істотним доказам у справі, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення у справі № 904/827/25 з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

3. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу.

СФГ «Прогрес» своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалося.

4. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

05.12.2024 між Селянським (фермерським) господарством «Прогрес» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Ем Трейд» (покупець) укладено договір поставки № 1-05/12/2024-1С, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язався у порядку та на умовах, визначених договором, передати у власність покупця зернові та олійні культури і продукти їх переробки, а покупець прийняти товар та оплатити його вартість.

Згідно з п. 1.2 договору, найменуванням товару є соняшник урожаю 2024 року за ціною 26 000,00 грн з ПДВ за одну тонну.

Відповідно до пунктів 3.1 та 3.2 договору, поставка товару здійснюється на умовах СРТ Дніпропетровська область, Васильківський район, с. Хуторо-Чаплине, зі строком поставки до 09.12.2024.

Пунктом 4.3 договору визначено, що розрахунки за поставлений товар здійснюються на умовах 86 % передоплати, а 14 % вартості фактично поставленого товару покупець сплачує після реєстрації постачальником податкової накладної з урахуванням вимог чинного законодавства України та після отримання покупцем оригіналів документів.

Згідно з умовами договору, він набирає чинності з моменту підписання сторонами та діє до 31.12.2024, а в частині виконання грошових зобов`язань до моменту їх повного виконання.

На підтвердження виконання своїх зобов`язань за договором постачальник надав видаткові накладні № 66 від 05.12.2024 на суму 976 040,10 грн та № 68 від 07.12.2024 на суму 919 360,10 грн, а також товарно-транспортні накладні № 05/12-1 від 05.12.2024 та № 07/12-1 від 07.12.2024, що підтверджують факт поставки товару.

Крім того, позивачем виставлено рахунок на оплату № 68 від 05.12.2024, а також надано податкові накладні № 1 від 05.12.2024 та № 4 від 07.12.2024 з доказами їх реєстрації у встановленому законом порядку.

Позивач зазначає, що відповідачем було здійснено попередню оплату товару у розмірі 86 % від його вартості на загальну суму 1 630 044,18 грн, однак залишок коштів у розмірі 265 356,03 грн, що становить 14 % вартості поставленого товару, відповідачем сплачено не було.

З метою досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача з претензією № 09-01/1225 від 09.01.2025, в якій вимагав виконати взяті на себе зобов`язання та сплатити заборгованість у розмірі 265 356,03 грн. Доказів надання відповіді на зазначену претензію матеріали справи не містять.

На підтвердження заявлених позовних вимог позивачем до матеріалів справи долучено копії: договору поставки № 1-05/12/2024-1С від 05.12.2024, рахунку на оплату № 68 від 05.12.2024, податкових накладних № 1 від 05.12.2024 та № 4 від 07.12.2024, видаткових накладних № 66 від 05.12.2024 та № 68 від 07.12.2024, товарно-транспортних накладних № 05/12-1 від 05.12.2024 та № 07/12-1 від 07.12.2024, а також претензії № 09-01/1225 від 09.01.2025.

Відповідач проти задоволення позову заперечує та зазначає, що відповідно до п. 3.6 договору постачальник зобов`язаний передати покупцеві на кожну партію товару повний пакет документів, зокрема оригінал рахунку та посвідчення (сертифікат) якості товару. Відповідач стверджує, що, незважаючи на неодноразові звернення, позивачем не було передано зазначені документи, що підтверджується їх відсутністю у матеріалах справи, відсутністю доказів передачі оригіналів, а також відсутністю переліку супровідних документів у відповідній графі товарно-транспортних накладних.

У зв`язку з ненаданням документів, передбачених п. 3.6 договору, відповідач вважає, що строк виконання його обов`язку щодо сплати 14 % вартості товару не настав, а отже, прострочення у виконанні грошового зобов`язання відсутнє.

Саме розбіжності сторін щодо виконання умов договору в частині передачі передбачених договором документів та настання строку остаточного розрахунку за поставлений товар і стали підставою для виникнення даного спору.

5. Оцінка апеляційним господарським судом аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати товар у визначений строк, а покупець зобов`язується прийняти його та сплатити за товар певну грошову суму. Суб`єкти господарювання зобов`язані виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших нормативних актів та умов договору (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у строки та на умовах договору, одностороння відмова або зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріали справи підтверджують, що оплата за товар здійснювалася на умовах 86% передоплати, а залишок 14% вартості поставленого товару сплачується після реєстрації податкової накладної та отримання оригіналів документів.

Податкові накладні були зареєстровані 09.12.2024, поставка товару підтверджується видатковими накладними та товарно-транспортними накладними (а. с. 43-53).

Заперечення відповідача щодо того, що строк оплати не настав через непередачу товаросупровідних документів (оригіналу рахунку та сертифікату якості), судом було правомірно відхилено з зазначенням, що відсутні докази відмови відповідача від прийняття товару або сплати за нього на підставі неповного комплекту документів. Підпис представника відповідача на видаткових накладних підтверджує прийняття товару, а факт добровільного отримання товару без претензій свідчить про наявність зустрічного зобов`язання щодо оплати.

Згідно зі статтями 655, 692, 712 ЦК України та ч. 1 ст. 265 ГК України, обов`язок покупця оплатити поставлений товар виникає з моменту його фактичного отримання і не залежить від виставлення рахунку, оскільки сам рахунок є лише документом для обліку господарської операції, а не підставою для виникнення самого обов`язку оплати, який ґрунтується на факті передачі майна.

Стаття 666 ЦК України передбачає право покупця встановити розумний строк для передання документів або відмовитися від договору у разі невиконання цього зобов`язання. Проте матеріали справи не містять доказів невиконання позивачем обов`язку щодо передачі документів або вимоги відповідача повернути товар, а підпис на видаткових накладних та підтвердження отримання товару відповідачем засвідчують належне виконання постачальником своїх зобов`язань.

Під час розгляду справи судом першої інстанції, відповідачем до матеріалів справи не надано доказів сплати залишку боргу (14%) за отриманий товар, а заперечення щодо настання строку оплати та розміру заборгованості не підтверджені. На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що надані позивачем докази наявності заборгованості є більш вірогідними, ніж докази відповідача.

Відповідно, строк оплати товару настав, а вимоги позивача підлягають частковому задоволенню у сумі 265 356,03 грн, що відповідає 14% вартості фактично поставленого товару, незважаючи на розбіжність у цифрах у прохальній частині позовної заяви.

Колегія суддів ЦАГС повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, визнаючи їх правомірними та обґрунтованими.

Наведені апелянтом доводи про нібито порушення норм матеріального та процесуального права, а також неповне з`ясування судом першої інстанції фактичних обставин справи, є безпідставними та відхиляються апеляційним судом з огляду на таке.

Апелянт стверджує, що обов`язок сплати залишку 14 % вартості товару не настав у зв`язку з непереданням оригіналу рахунку та сертифіката якості, проте матеріали справи свідчать, що відповідач фактично прийняв товар без жодних зауважень, що підтверджується підписом його довіреної особи на видаткових накладних.

Колегія суддів звертає увагу, що відсутність у графі «Супровідні документи» ТТН інформації про перелік документів, а також непередання оригіналів рахунку та сертифікату якості не звільняє відповідача від обов`язку сплати за отриманий товар, що відповідає положенням статей 655, 692, 712 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, а також усталеній правовій позиції Верховного Суду України (постанова від 29.09.2009 у справі № 37/405, постанови № 923/712/17 від 22.05.2018 та № 925/2028/15 від 21.01.2019).

Твердження апелянта про неврахування судом першої інстанції добровільної сплати відповідачем 50 000,00 грн заборгованості, строк якої не настав, що підтверджується платіжною інструкцією № 490 від 08.04.2025, колегія суддів відхиляє, оскільки зазначені документи є новими доказами, які не були подані до суду першої інстанції.

Подання таких доказів вже в апеляційному порядку без належного обґрунтування причин неможливості їх подання раніше виключає можливість їх врахування при розгляді справи в апеляційній інстанції.

Відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Посилання апелянта на нібито порушення п. 10 ч. 3 ст. 162 ГПК України у зв`язку з наявністю кримінального провадження № 0000230 від 18.03.2025 є юридично необґрунтованим, оскільки матеріали кримінального провадження не встановлюють цивільні правовідносини сторін та не впливають на обов`язки відповідача за договором поставки, що підтверджується наявними у даній справі доказами.

Отже, доводи апелянта не спростовують наданих позивачем доказів і не містять належних підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів ЦАГС висновує, що апеляційна скарга ТОВ «Укр Ем Трейд» підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та підлягає залишенню без змін.

6. Висновки апеляційного господарського суду за результатами перегляду рішення суду.

Колегія суддів ЦАГС дійшла висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, надав належну оцінку всім доказам у їх сукупності та ухвалив рішення з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого господарського суду, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

7. Щодо розподілу судових витрат.

У відповідності до ст. 129 ГПК України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Ем Трейд» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.05.2025 у справі № 904/827/25 залишити без змін.

Судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання апеляційної скарги по даній справі покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Ем Трейд».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Судді: Т.А. Верхогляд

О.Г. Іванов