ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

14 січня 2026 року Справа № 903/40/26

Господарський суд Волинської області у складі судді Дем`як В.М., розглянувши заяву Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Волинській області

про забезпечення позову

у справі за позовом: Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Волинській області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Вєк Технолоджі»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватне акціонерне товариство Волиньобленерго

про визнання дій протиправними, заборону вчинення дій та зобов`язання утриматися від припинення електропостачання

Встановив: Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Волинській області

звернулось до Господарського суду Волинської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Вєк Технолоджі в якому просить:

- визнати протиправними дії Товариства з обмеженою відповідальністю Вєк Технолоджі спрямовані на ініціювання припинення або обмеження електропостачання міжнародних автомобільних пунктів пропуску Устилуг-Зосін, Ягодин-Дорогуськ, Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Волинській області та заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю Вєк Технолоджі вчиняти будь-які дії, спрямовані на припинення або обмеження електропостачання зазначених об`єктів за спірною заборгованістю за договором №07/01/24 від 09.01.2024;

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю Вєк Технолоджі утриматися від припинення або обмеження електропостачання до остаточного вирішення спорів щодо правомірності нарахування заборгованості за договором №07/01/24 від 09.01.2024.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що своїми діями Товариство з обмеженою відповідальністю Вєк Технолоджі порушує договірні зобов`язання за договорами №07/54/-1/25 від 22.12.2025 та 07/54-2/25 від 22.12.2025. Сума боргу несплата якої на думку відповідача є підставою для обмеження електропостачання оспорюється в Господарському суді Харківської області в межах справи №922/1412/25 та в Господарському суді Волинської області в межах справи №903/453/25.

Позивач доводить, що дії Товариства з обмеженою відповідальністю Вєк Технолоджі, які спрямовані на ініціювання припинення або обмеження електропостачання міжнародних автомобільних пунктів пропуску Устилуг-Зосін, Ягодин-Дорогуськ, Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Волинській області за договором №07/01/24 від 09.01.2024 ставлять під загрозу функціонування міжнародних автомобільних пунктів пропуску через державний кордон України Устилуг - Зосін та Ягодин -Дорогуськ, які належать до об`єктів, функціонування яких має істотне значення для забезпечення національної безпеки, публічного порядку здійснення прикордонного та митного контролю.

Ухвалою суду від 14.01.2026 за заявленими позовними вимогами відкрито провадження у справі №903/40/26 за правилами загального позовного провадження, залучено третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватне акціонерне товариство Волиньобленерго, підготовче засідання призначено на 02.02.2026.

14.01.2026 Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Волинській області через відділ діловодства суду подала заяву про забезпечення позову в даній справі шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю Вєк Технолоджі, а також будь-яким пов`язаним з ним особам, у тому числі оператору системи розподілу ПрАТ «Волиньобленерго», вчиняти будь-які дії, спрямовані на припинення або обмеження електропостачання міжнародних автомобільних пунктів пропуску через державний кордон України «Устилуг-Зосін», «Ягодин-Дорогуськ» та Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Волинській області.

В обґрунтування заяви позивач посилається на те, що 26.12.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю Вєк Технолоджі письмово повідомив його про намір припинити електропостачання вказаних об`єктів з 09.01.2026. Між тим, звертає увагу суду на те, що з 09.01.2026 Службою відновлення отримано лист Володимирської філії ПАТ «Волиньобленерго» за вих№2 від 02.01.2026 щодо відключення електропостачання об`єкті: Митний пост, буд.60, вул. Сергія Свища, м. Устилуг, Володимирський район з 09.01.2026 та лист Любомльського відділення Ковельської філії ПАТ «Волиньобленерго» за вих. №13/1/-123 від 29.12.2025 щодо відключення електропостачання об`єкті : Волинська обл.., с. Старовойтово, вул. Прикордонників, 41 з 09.01.2026. Крім того, звертає увагу суду на те, що дата 09.01.2026 є конкретно визначеною та близькою у часі, що свідчить не про абстрактний ризик , а про реальну та безпосередньо загрозу порушення прав позивача, ще до ухвалення рішення у справі.

Розглянувши заяву Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Волинській області про забезпечення позову, суд дійшов до висновку, що вона підлягає до задоволення з наступних підстав.

Положеннями статті 136 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини 1статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

При цьому вирішуючи питання забезпечення позову на стадії відкриття провадження у справі суд, не вдаючись до оцінки підставності позову та вірогідності його задоволення, має лише керуватися власним уявленням про те, чи може невжиття відповідних заходів забезпечення позову утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду, у разі задоволення позову.

Невжиття заходів забезпечення позову унеможливить ефективний розгляд судом позовних вимог та захист Позивачем своїх прав буде нівельовано. Відновити порушені права Позивача за позовом за наслідком судового розгляду буде неможливо, оскільки електрична енергія є товаром, який споживається Позивачем в момент його отримання.

Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду за наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між ними та предметом позову.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Оскільки адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається, тому оцінка такої відповідності теж здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та, зокрема, майнових наслідків заборони відповідачеві та іншим особам вчиняти певні дії.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає в доказуванні наявності обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову (застосування певного виду забезпечення).

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову.

Заходи для забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136,137 Господарського процесуального кодексу України наведені в постановах Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 910/19256/16, від 25 січня 2019 року у справі № 925/288/17.

Згідно частини 1статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідворотності додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на позивача.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (частина першастатті 79 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи викладені у частині 3статті 13 Господарського процесуального кодексу України, за якими кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Отже, забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача і з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Згідно частин 1, 2статті 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Із наведених позивачем обставин, щодо предмету і підстав позову та наданих доказів на їх обґрунтування, суд вбачає наявність зв`язку між зазначеними заходами забезпечення позову і предметом спору, співмірність заходів із позовними вимогами, з якими звернувся позивач. На думку суду вжиття наведених заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушенню прав заявника на час вирішення спору в суді, та навпаки, невжиття зазначених заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим відновлення становища сторін, що існує на теперішній час в разі прийняття рішення на користь позивача, оскільки електрична енергія є товаром, який споживається позивачем в момент його отримання.

Матеріали справи містять письмові докази на підтвердження заявленої заяви про вжиття заходів забезпечення позову так і самих позовних вимог, а саме: договір № 07/54-1/25 від 22.12.2025 про постачання електричної енергії, договір №07/54-2/25 від 22.12.2025 про постачання електричної енергії, лист ТзОВ «Вєк Технолоджі» вих. №274/12 від 26.12.2025 про намір припинити електропостачання, лист Володимирської філії ПАТ «Волиньобленерго» вих.№2 від 02.01.2026 про намір припинити електропостачання, лист Любомльського відділення Ковельської філії ПАТ «Волиньобленерго» за вих..№13/18-123 від 29.12.2025 про намір припинити електропостачання, ухвала Господарського суду Харківської області по справі №922/1412/25 від 11.06.2025 про зупинення провадження, ухвала Господарського суду Волинської області по справі №903/453/25 від 21.05.2025.

Однак, не зважаючи на законодавчі заборони відключення від постачання електроенергії встановлені Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі на період воєнного стану, Товариство з обмеженою відповідальністю Вєк Технолоджі та ПрАТ «Волиньобленерго» направило Службі відновлення та розвитку інфраструктури у Волинській області повідомлення щодо відключення електропостачання об`єктів: Митний пост, буд.60, вул. Сергія Свища, м. Устилуг, Володимирський район з 09.01.2026 та лист Любомльського відділення Ковельської філії ПАТ «Волиньобленерго» щодо відключення електропостачання об`єкті : Волинська обл., с. Старовойтово, вул. Прикордонників, 41 з 09.01.2026.

Разом з тим, дії з припинення чи обмеження електропостачання та/або розподілу електричної енергії ставлять під загрозу функціонування міжнародних автомобільних пунктів пропуску через державний кордон України Устилуг - Зосін та Ягодин -Дорогуськ, які належать до об`єктів, функціонування яких має істотне значення для забезпечення національної безпеки, публічного порядку здійснення прикордонного та митного контролю.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 07 грудня 2021 року у справі №922/1930/21 в якій прямо вказується, що оскільки у позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16 серпня 2018 року у справі №910/1040/18, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зокрема у постановах від 25 лютого 2019 року у справі №924/790/18, від 11 жовтня 2019 року у справі №910/4762/19, від 21 лютого 2020 року у справі №910/9498/19, від 30 вересня 2020 року у справі №910/19113/19, від 30 листопада 2020 року у справі №910/217/20, від 17 грудня 2020 року у справі №910/11857/20, від 15 січня 2021 року у справі №914/1939/20, від 13 травня 2021 року у справі№916/2761/20).

Отже, заявлені Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Волинській області заходи забезпечення позову є обґрунтованими та співмірними із заявленим позовом, та підлягають до задоволення з врахуванням того, що не вжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

Суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина 2статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Устименко проти України" судом констатовано, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Таким чином, ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Згідно статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дорани проти Ірландії" зазначено, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Крім того, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Отже, вирішення питання вжиття заходів забезпечення позову також охоплюється конвенційною концепцією ефективного захисту права, адже його вирішення покликане перешкодити створенню ситуації, коли настануть незворотні наслідки порушення, що унеможливлять ефективний захист права.

З врахуванням зазначеного, суд погоджується з позицією позивача, що вжиття заходів шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю Вєк Технолоджі, а також будь-яким пов`язаним з ним особам, у тому числі оператору системи розподілу ПрАТ «Волиньобленерго», вчиняти будь-які дії, спрямовані на припинення або обмеження електропостачання міжнародних автомобільних пунктів пропуску через державний кордон України «Устилуг-Зосін», «Ягодин-Дорогуськ» та Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Волинській області є співмірними, обґрунтованими та їх вжиття жодним чином не перешкоджає відповідачу у здійсненні основних видів його діяльності.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви про вжиття заходів до забезпечення позову.

На підставі викладено та керуючись статтями 74, 136, 137, 140, 232, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Волинській області від 14 січня 2026 про вжиття заходів забезпечення позову задоволити.

2. Вжити заходи забезпечення позову по справі №903/40/26 за позовом Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Волинській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вєк Технолоджі», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватне акціонерне товариство Волиньобленерго про визнання дій протиправними, заборону вчинення дій та зобов`язання утриматися від припинення електропостачання, а саме:

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю Вєк Технолоджі (61010, м.Харків, Ващенківський в`їзд, 16 А, ), а також будь-яким пов`язаним з ним особам, у тому числі третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача оператору системи розподілу Приватному акціонерному товариству «Волиньобленерго» (43023, м. Луцьк, вулиця Яремчука Назарія, 4, ), вчиняти будь-які дії, спрямовані на припинення або обмеження електропостачання міжнародних автомобільних пунктів пропуску через державний кордон України «Устилуг-Зосін», «Ягодин-Дорогуськ» та Служби відновлення то розвитку інфраструктури у Волинській області.

3. Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили 14 січня 2026 року, підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 14 січня 2029 року.

4. Ухвала з урахуванням пункту 2 частини 1статті 3 Закону України "Про виконавче провадження"має статус виконавчого документа. В силу статті 129-1 Конституції України та статті 144 Господарського процесуального кодексу України ця ухвала є обов`язковою для виконання всіма органами, організаціями та посадовими особами на всій території України.

5. Стягувачем за даною ухвалою є Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Волинській області (43020, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Рівненська, буд. 52 Б, ).

6. Боржником -1 за даною ухвалою є Товариство з обмеженою відповідальністю Вєк Технолоджі (61010, м. Харків, Ващенківський в`їзд, 16 А, )

7. Боржником -2 за даною ухвалою є Приватне акціонерне товариство «Волиньобленерго» (43023, м. Луцьк, вулиця Яремчука Назарія, 4, ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку і строки встановлені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання повного тексту ухвали 14.01.2026.

Суддя В. М. Дем`як