ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.01.2026м. ДніпроСправа № 904/3496/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі:

судді Колісника І.І.

за участю секретаря судового засідання Моторної Є.І.

та представників:

прокурор: Бурлаченко О.Л.;

від позивача: Ярличенко І.В. - самопредставництво;

від відповідача: Зоц А.О. - адвокат

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу

за позовом керівника Західної окружної прокуратура міста Дніпра, м. Дніпро,

в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми "Підводспецьбуд", м. Дніпро

про знесення об`єкта самочинного будівництва й повернення земельної ділянки.

СУТЬ СПОРУ:

Керівник Західної окружної прокуратури міста Дніпра через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи (далі - ЄСІКС) звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми "Підводспецьбуд" про визнання за територіальною громадою міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради права власності на нежитлову двоповерхову капітальну будівлю адміністративного призначення (далі також - спірний об`єкт нерухомості), розташовану на земельній ділянці комунальної власності у місті Дніпрі по вул. Набережна Заводська, в районі між буд. 76 та буд. 78/1 (далі також спірна земельна ділянка).

Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 10128,90 грн прокурор просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідач здійснив будівництво спірного об`єкта нерухомого майна на березі річки Дніпро без належних дозвільних документів на виконання будівельних робіт, без оформлення речових прав на земельну ділянку, що згідно з вимогами чинного законодавства унеможливлює набуття ним права власності на такий об`єкт будівництва.

Водночас територіальна громада міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради, як власник земельної ділянки, має право вимагати визнання права власності на спірний об`єкт нерухомого майна.

Заявляючи у позові про своє процесуальне право на звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради, прокурор посилається на статтю 23 Закону України "Про прокуратуру", а також зауважує, що вже самого факту бездіяльності позивача, що виконує повноваження власника земельних ділянок та майна комунальної власності на території міста Дніпра, для втручання прокурора є достатньо.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

За змістом частин третьої, четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

На виконання частин третьої, четвертої статті 53 Господарського процесуального кодексу України та частин третьої, четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" Західна окружна прокуратура міста Дніпра листами № 51-93ВИХ-24 від 04.01.2024, № 51-1368ВИХ-25 від 14.03.2025, № 51-2382вих-25 від 05.05.2025 повідомляла Дніпровську міську раду про встановлені факти будівництва і здійснення будівельних робіт Товариством з обмеженою відповідальністю Фірмою "Підводспецьбуд" без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт та без оформлення права власності чи користування на земельну ділянку комунальної форми власності за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, в районі між буд. 76 та буд. 78/1, про самовільне зайняття відповідачем земельної ділянки, самочинне будівництво на самовільно зайнятій земельній ділянці та витребовувала інформацію щодо обставин такого будівництва (том 1 а.с. 72-73, 81-82, 84-85).

За змістом відповідей Дніпровської міської ради № 7/11-392 від 27.02.2024, № 7/11-1144 від 27.05.2025, № 7/11-1220 від 04.06.2025 заходи цивільно-правового характеру, у тому числі в судовому порядку про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, в районі між буд. 76 та буд. 78/1, неподалік історичного пам`ятника "Стела Паланки Новий Кодак" на узбережжі річки Дніпро, в межах водоохоронної зони, не вживалися (том 1 а.с. 74, 83, 86-87).

Листом № 51-3261ВИХ-25 від 23.06.2025 Західна окружна прокуратура міста Дніпра повідомила позивача про звернення до суду в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми "Підводспецьбуд" про визнання права власності на самочинно збудоване майно за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, в районі між буд. 76 та 78/1 (том 1 а.с. 125).

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 (провадження № 12-194гс19), прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (п. 43).

Отже, у цій справі прокурор, звертаючись з позовом до суду, дотримався передбачених чинним законодавством вимог для представництва інтересів держави.

Ухвалою суду від 07.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду з відкриттям провадження у справі за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 24.07.2025.

Ухвалою суду від 24.07.2025 підготовче провадження у справі продовжено до 06.10.2025 та за клопотанням представника відповідача відкладено на 02.09.2025.

02.09.2025 від відповідача через підсистему "Електронний суд" ЄСІКС надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив про те, що рішенням Дніпропетровської обласної ради від 21.12.2011 № 746-26/ХІІ "Про регіональну програму будівництва та благоустрою Дніпропетровської області на 2010-2017 роки" ТОВ Фірмі "Підводспецьбуд" дозволено оформити договір оренди земельної ділянки площею 1,27 га до 2060 року, проте договір оренди не було укладено не з вини підприємства відповідача.

З посиланням на висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 12.04.2023 у справі № 511/2303/19, а також Верховного Суду у постановах від 25.08.2020 у справі № 760/21223/17-ц, від 28.02.2023 у справі № 466/6895/19, відповідач указує також і на те, що визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, який не прийнято до експлуатації, за відсутності відомостей про відповідність його вимогам державних будівельних норм, у судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено.

Відповідач зауважує, що заявляючи позовні вимоги про визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості, прокурором не доведено жодними належними доказами відповідність спірного об`єкта архітектурним, будівельним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам.

Протокольною ухвалою від 02.09.2025 підготовче засідання за клопотанням прокурора відкладено на 23.09.2025.

08.09.2025 від прокурора через підсистему "Електронний суд" ЄСІКС надійшла відповідь на відзив з долученим до нього, серед іншого, Проєктом землеустрою щодо організації і встановлення меж земельного водного фонду та водоохоронної зони р. Дніпро на території м. Дніпра вздовж правого берега р. Дніпро від причалу Фестивальний до межі міста з Кам`янською міською радою (ділянка 2) разом із рішенням Дніпровської міської ради від 19.03.2025 № 220/64 про його затвердження.

У відповіді на відзив прокурор зазначив про те, що земельна ділянка за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, в районі між буд. 76 та 78/1 у власність чи користування будь-яким фізичним чи юридичним особам не передавалась; зі змісту розпорядження голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації № Р-252/1/3-10 від 21.12.2011 не вбачається надання дозволу відповідачеві на відведення земельної ділянки в районі будинку № 78 по вул. Набережна Заводська у м. Дніпрі під забудову, оскільки земельна ділянка площею 1,27 га мала бути відведена під створення об`єкта благоустрою - парку відпочинку та спортивних ділянок на прибережній території.

При цьому прокурор указує на невиконання відповідачем приписів статей 26, 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (у редакції станом на грудень 2011 року) в частині порядку проєктування та будівництва об`єктів, виконання будівельних робіт, що свідчить про самовільне будівництво спірної будівлі на земельній ділянці, що належить позивачеві.

Ухвалою суду від 23.09.2025 за клопотанням прокурора, підтриманим представником відповідача, підготовче засідання відкладено на 02.10.2025 у зв`язку з невирішеним прокурором питанням про зміну предмета позову.

01.10.2025 через підсистему "Електронний суд" ЄСІКС прокурор подав заяву про зміну предмета позову. Прокурор просить:

1. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю Фірму "Підводспецьбуд" () усунути перешкоди Дніпровській міській раді () у праві користування та розпорядження земельною ділянкою комунальної власності у місті Дніпрі по вул. Набережна Заводська, в районі між буд. 76 та буд. 78/1 та повернути земельну ділянку шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва: нежитлової двоповерхової капітальної будівлі адміністративного призначення.

В обгрунтування позовних вимог прокурор додатково посилається на обставини знаходження самочинно збудованого об`єкта нерухомості в прибережній захисній смузі, яка відповідно до статті 89 Водного кодексу України є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності та в межах якої, серед іншого, забороняється будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних).

Судові витрати прокурор просить стягнути з відповідача на користь Дніпропетровської обласної прокуратури.

За результатом розгляду поданої заяви, підтриманої в засіданні суду представником позивача, ухвалою суду від 16.10.2025 заява прокурора задоволена.

Ухвалою суду від 16.10.2025 відкладено підготовче засідання на 06.11.2025 для надання можливості відповідачу викласти свою правову позицію щодо позовних вимог у новій редакції.

05.11.2025 через підсистему "Електронний суд" ЄСІКС від представника відповідача адвоката Зоц А.О. надійшов відзив на позовну заяву з урахуванням зміненого предмета позову, в якому остання звертає увагу на недостатність наданих прокурором доказів в обґрунтування розміщення спірної будівлі у прибережній захисній смузі. Відповідач зазначає, що прокурор посилається на акт обстеження земельної ділянки від 16.01.2024 № 16/01/24-КР/3, відповідно до якого відстань від будинку до урізу води річки Дніпро становить приблизно 10-15 метрів, проте зазначене, на думку ТОВ Фірми "Підводспецьбуд", не підтверджується жодним іншим документом, планом-схемою, фототаблицею.

Також представник відповідача зазначає, що в обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на рішення Дніпровської міської ради від 19.03.2025 № 220/64 "Про затвердження водоохоронної зони та прибережної захисної смуги р. Дніпра", яке було оскаржено прокуратурою до Дніпропетровського окружного адміністративного суду. Рішенням від 25.08.2025 у справі № 160/17848/25/25 зазначене рішення Дніпровської міської ради визнано протиправним та нечинним та наразі не набрало законної сили.

Ухвалою суду від 06.11.2025 відкладено підготовче засідання на 20.11.2025.

11.11.2025 через підсистему "Електронний суд" ЄСІКС від прокурора надійшла відповідь на відзив, в якій останній звертає увагу на те, що відповідно до листа Дніпровської міської ради № 7/11/2297 від 17.10.2025 ефективним способом захисту у справі є знесення самочинно збудованих об`єктів нерухомого майна.

Акцентує увагу прокурор також і на тому, що розпорядження Дніпропетровської обласної державної адміністрації № Р-252/1/3-10 від 21.12.2011, на яке посилається відповідач, як на підставу законності своїх дій з будівництва нерухомого майна, взагалі не стосується спірної земельної ділянки, яку самовільно забудовано; вказаним розпорядженням не надавався дозвіл на передачу земельної ділянки в оренду; Дніпропетровська обласна державна адміністрація не є повноважним суб`єктом розпорядження землями комунальної власності; ТОВ Фірма "Підводспецьбуд", уникаючи встановленого чинним законодавством порядку набуття у користування земельної ділянки, без отримання дозволу на будівництво, прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, самочинно збудувало вказаний об`єкт - будівлю адміністративного призначення.

Також прокурор зазначає, що самочинно збудований об`єкт нерухомості знаходиться в межах прибережної захисної смуги, що підтверджується актом обстеження земельної ділянки від 16.01.2024 № 16/01/24-КР/3, відповідно до якого відстань від будівлі до урізу води річки Дніпро становить приблизно 10-15 метрів.

Відповідач не скористався своїм правом на подання заперечень на відповідь прокурора.

Ухвалою суду від 20.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.12.2025 з викликом учасників справи в судове засідання.

Ухвалою від 09.12.2025 господарським судом за клопотанням представника відповідача відкладено розгляд справи на 06.01.2026 з викликом учасників справи в судове засідання.

Під час розгляду справи по суті прокурор, представники позивача та відповідача надали пояснення по суті спору.

За результатом судового засідання 06.01.2026 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення прокурора та представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі наказу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради від 28.10.2021 № 249п, у зв`язку з виявленням факту самочинного будівництва об`єкта, згідно з направленням для проведення планового (позапланового) заходу від 28.10.2021 № 0244 проведено позапланову перевірку на об`єкті будівництва, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, в районі між буд. 76 та буд. 78/1 (на березі річки Дніпро) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.

За результатами проведення заходу державного нагляду (контролю) Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради складено акт від 03.11.2021 № 9, яким встановлено порушення Товариством з обмеженою відповідальністю Фірмою "Підводспецьбуд" вимог законодавства:

- пункту 1 частини першої статті 34, частини першої статті 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", пункту 13 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466, а саме: Товариством з обмеженою відповідальністю Фірмою "Підводспецьбуд", як замовником, за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, в районі між буд. 76 та буд. 78/1 (на березі річки Дніпро) без отримання повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1)/ про зміну даних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та без розробленого робочого проєкту, збудовано фундаменти, стіни, покриття нежитлової двоповерхової капітальної будівлі адміністративного призначення розмірами у плані 12,00 м х 11,00 м, висотою 9,6 м на земельній ділянці комунальної власності, на яку відсутні правовстановлюючі документи;

- частини сьомої статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", пункту 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461, а саме: Товариством з обмеженою відповідальністю Фірмою "Підводспецьбуд", як замовником, за адресою м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, в районі між буд. 76 та буд. 78/1 (на березі річки Дніпро) побудовано нежитлову двоповерхову капітальну будівлю адміністративного призначення, розмірами у плані 12,00 х 11,00 м, висотою 9,6 м, яка експлуатується без декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1), що забороняється законодавством (том 1 а.с. 27 - 38).

Також за результатами проведення вказаної позапланової перевірки Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради 03.11.2021 складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил (том 1 а.с. 42 на звороті - 44).

Постановою Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради № 11/181121 від 18.11.2021 визнано Товариство з обмеженою відповідальністю Фірму "Підводспецьбуд" винним у вчиненні правопорушення, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 34, частини першої статті 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", пункту 13 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466, та накладено штраф у сумі 85644,00 грн (том 1 а.с. 45-46).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.06.2022 у справі № 160/24416/21, яке набрало законної сили 17.01.2024, визнано протиправною та скасовано постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 18.11.2021 № 11/18112.

Підставою для скасування постанови Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 18.11.2021 № 11/18112 стало притягнення ТОВ Фірма "Підводспецьбуд" до відповідальності поза межами визначеного законом строку (том 1 а.с. 88 - 96).

Водночас у вказаному рішенні адміністративним судом встановлено, що підставою для притягнення ТОВ Фірми "Підводспецьбуд" до відповідальності є виявлення за наслідками проведеної позапланової перевірки порушень ТОВ Фірмою "Підводспецьбуд" вимог чинного законодавства, а саме: пункту 1 частини першої статті 34, частини першої статті 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", пункту 13 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466, через те, що ТОВ Фірмою "Підводспецьбуд", як замовником, за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, в районі між буд. 76 та буд. 78/1 (на березі річки Дніпро), без отримання повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1)/ про зміну даних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків. (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та без розробленого робочого проєкту, збудовано фундаменти, стіни, покриття нежитлової двоповерхової капітальної будівлі адміністративного призначення розмірами у плані 12,00 м х 11,00 м, висотою 9,6 м на земельній ділянці комунальної власності, на яку відсутні правовстановлюючі документи.

Судом також встановлено та ТОВ Фірмою "Підводспецьбуд" визнано (підтверджено представником позивача у судових засіданнях), що дійсно його підприємство є замовником будівництва вказаного об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та розпочало й здійснило будівельні роботи з його будівництва без подання повідомлення про початок виконання таких будівельних робіт, тобто останнім допущено порушення пункту 1 частини першої статті 34, частини першої статті 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та пункту 13 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466, якими встановлено обов`язок замовника щодо подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, та повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1).

Крім того у рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду зазначено про те, що ТОВ Фірмою "Підводспецьбуд", як замовником будівництва, було здійснено будівельні роботи з будівництва вищевказаного об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1), без подання повідомлення про початок виконання таких будівельних робіт, що у розумінні пункту 2 частини другої статті 2 Закону № 208/94-ВР є правопорушенням у сфері містобудівної діяльності і саме за це правопорушення спірною постановою на позивача накладено штраф; необхідність подання такого повідомлення встановлена саме вимогами пункту 1 частини першої статті 34, частини першої статті 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та пункту 13 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466.

Відтак адміністративний суд дійшов висновку, що Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради правильно кваліфіковано дії ТОВ Фірми "Підводспецьбуд".

За частиною четвертою статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

16.01.2024 Інспекцією з державного контролю за використанням та охороною земель Дніпровської міської ради проведено обстеження земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, в районі між буд. № 76 та буд. АДРЕСА_1 , за результатами якого складено акт обстеження земельної ділянки № 16/01/24-КР/3 (том 1 а.с. 75 - 77).

Зазначеним актом встановлено, що доступ до земельної ділянки вільний; земельна ділянка перебуває нижче рівня пішої дороги по вул. Набережній Заводській зі сторони історичного пам`ятника "Стела Паланки Новий Кодак"; доступ до земельної ділянки з пішої дороги по вул. Набережній Заводській здійснюється по металевих сходах сірого кольору; земельна ділянка розташована біля річки Дніпро; на земельній ділянці розташована двоповерхова будівля; від будинку до урізу води річки Дніпро відстань становить приблизно 10-15 метрів; на земельній ділянці та на будівлі відсутні будь-які номери та назви; земельна ділянка навколо будівлі на момент обстеження припорошена снігом; зі сторони вул. Набережної Заводської на земельній ділянці викладена стежка з тротуарної плитки до ґанку будівлі; дах будівлі має тип чотирискатної металевої покрівлі темно-коричневого кольору, який під час обстеження припорошений снігом; стіни з усіх боків будівлі мають колір олива; ґанок замощений кахелем із кованими металевими поручнями; поруч із ґанком з обох боків встановлено два якорі чорного кольору; зі сторони вул. Набережної Заводської встановлені металеві зварені сходи темно-жовтого кольору; будівля має два входи, один - на першому поверсі через ґанок до металевих дверей темно-коричневого кольору та другий - на другому поверсі через сходи до металопластикових дверей білого кольору; до берега річки Дніпро пришвартований плавучий засіб, на якому облаштовано місце для сторожа будівлі; охоронець надав можливість обстежити приміщення будівлі на першому поверсі; в приміщенні відсутні меблі, технічні засоби, продукція та будь-які ознаки постійного використання; приміщення в будівлі у занедбаному стані, опалення відсутнє; до будівлі зі сторони вул. Набережної Заводської прокладено електрокабель по бетонних стовпах.

За інформацією Головного архітектурно-планувального управління Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, викладеною у листі від 11.01.2024 № 12/19-19, за даними інформаційної бази містобудівного кадастру будівельний паспорт забудови земельної ділянки або містобудівні умови та обмеження для проєктування об`єкта будівництва за адресою: м. Дніпро, в районі між будівлями № 76 та № 78/1 по вул. Набережна Заводська, неподалік від Стели "Паланка Новий Кодак", управлінням не надавалися. У матеріалах містобудівного кадастру та адресного плану міста інформація щодо адресації нерухомого майна, розташованого у м. Дніпрі, в районі між будівлями № 76 та № 78/1 по вул. Набережна Заводська, неподалік від Стели "Паланка Новий Кодак", відсутня (том 1 а.с. 22).

За інформацією Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, викладеною у листі № 10/1-3 від 12.01.2024, дозвіл на виконання будівельних робіт та інші дозвільні документи, у тому числі Товариству з обмеженою відповідальністю Фірмі "Підводспецьбуд", або будь-яким іншим особам, не надавалися (том 1 а.с. 25).

Відповідно до інформації Дніпровської міської ради, викладеною у листі № 7/11-392 від 27.02.2024, за результатами пошуку земельної ділянки за адресою: вул. Набережна Заводська, у районі будинків №№ 76, 78/1 в інформаційній (автоматизованій) підсистемі "Фіскальний кадастр" Муніципальної земельної інформаційної системи м. Дніпропетровська (МЗІС) (далі - система) не виявлено реєстраційних записів щодо цивільно-правових угод, укладених між міською радою та фізичними або юридичними особами; прийнятих рішень міської ради щодо спірної земельної ділянки не виявлено (том 1 а.с. 74).

За інформацією Інспекції з Державного контролю за використанням та охороною земель, викладеною у листі № 1405-1/24 від 14.05.2024, згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо нерухомого майна на спірній земельній ділянці (том 1 а.с. 80).

За вказаних обставин прокурор стверджує, що будівництво спірного об`єкта нерухомості здійснено відповідачем на самовільно зайнятій земельній ділянці, без дотримання законодавчо визначеної процедури виконання будівельних робіт, у прибережній захисній смузі, є самочинним, з чим не погоджується відповідач, що і стало причиною виникнення спору у справі.

Предметом доказування у справі є обставини, пов`язані з наявністю правових підстав для усунення перешкод у праві користування та розпорядження земельною ділянкою комунальної власності у місті Дніпрі по вулиці Набережній Заводській, в районі між буд. 76 та буд. 78/1 та повернення земельної ділянки шляхом знесення нежитлової двоповерхової капітальної будівлі адміністративного призначення.

Відповідно до частини першої статті 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша та друга статті 319 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави (частина перша статті 373 ЦК України).

Право власності на землю гарантується Конституцією України (частина друга статті 373 ЦК України).

Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення (частина четверта статті 373 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Статтею 80 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) визначено, що суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

До повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад (положення пункту "а" частини першої статті 12 ЗК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; в) землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.

Елементом особливої правової охорони землі є норма частини другої статті 14 Конституції України про те, що право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Так, згідно зі статтею 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування визначено статтею 123 ЗК України.

Зокрема частиною першою статті 123 ЗК України унормовано, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до частин першої та другої статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (стаття 125 ЗК України).

За статтею 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

За наявними у справі доказами відсутнє будь-яке рішення міської ради про надання спірної земельної ділянки в користування відповідачу з відповідним цільовим призначенням будівництво об`єкта нерухомості.

При цьому варто також зазначити, що замовник має право виконувати будівельні роботи тільки після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) (пункт перший частини першої статті 34, частина перша статті 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").

Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви (частина перша статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").

Статтею 221 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено ведення єдиної державної електронної системи у сфері будівництва як єдиної інформаційно-комунікаційної системи у складі містобудівного кадастру, що забезпечує створення, перегляд, відправлення, прийняття, збирання, внесення, накопичення, обробку, використання, розгляд, зберігання, захист, облік та надання інформації у сфері будівництва, а також електронну взаємодію між фізичними та юридичними особами, державними органами, органами місцевого самоврядування, центрами надання адміністративних послуг з метою отримання визначених цим Законом послуг у сфері будівництва.

Електронна система складається з: 1) Реєстру будівельної діяльності; 2) електронного кабінету користувача електронної системи (далі - електронний кабінет); 3) порталу електронної системи.

Невід`ємною архівною складовою частиною Реєстру будівельної діяльності є єдиний реєстр документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів.

Судом встановлено, що за даними офіційного ресурсу - Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва за параметрами пошуку стосовно ТОВ Фірма "Підводспецьбуд" () відсутні відомості щодо документів, що дають право на виконання відповідачем підготовчих та будівельних робіт, документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.

Відсутність необхідних дозвільних документів на забудову спірної земельної ділянки підтверджується також і листом компетентного органу - Головного архітектурно-планувального управління Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради (листи від 11.01.2024 № 12/19-19, від 12.01.2024 № 10/1-3).

Отже, відповідач допустив самовільне зайняття спірної земельної ділянки та її забудову.

Самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними (стаття 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель").

Статтею 152 ЗК України встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (частина друга). Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав (пункт "б" частина третя).

Статтею 212 цього Кодексу передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Отже, у разі доведеності факту самовільного зайняття його земельної ділянки та розміщення на ній самочинного будівництва, позивач не позбавлений можливості захищати свої права у спосіб, який відповідатиме положенням статей 376, 391 ЦК України і статей 152, 212 ЗК України, зокрема вимагати усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинного будівництва, звільнення земельної ділянки та приведення її у попередній стан (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.02.2022 у справі № 203/5561/16).

Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК України).

Наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним (див. постанови Верховного Суду від 18.02.2019 у справі № 308/5988/17-ц, від 20.03.2019 у справі № 202/3 520/16-ц).

Надані прокурором докази дозволяють дійти висновку про те, що відповідач допустив самочинне будівництво спірного об`єкта нерухомості на спірній земельній ділянці, що свідчить про наявність правових підстав для захисту інтересів позивача у спосіб, зазначений у позові.

Щодо самочинного будівництва спірного об`єкта нерухомості в прибережній захисній смузі, суд звертає увагу на таке.

Статтею 187 ЗК України встановлено, що контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

Відповідно до вимог статті 9 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" державний контроль за використанням та охороною земель, дотримання вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюється шляхом проведення перевірок.

Положеннями частини першої статті 10 цього Закону визначено, що державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право, зокрема, безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель; давати обов`язкові для виконання приписи з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків; складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності.

Як було встановлено судом, відповідальними працівниками Інспекції з державного контролю за використанням та охороною земель Дніпровської міської ради проведено обстеження земельної ділянки за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, в районі між буд. № 76 та буд. АДРЕСА_1 , за результатами якого складено акт обстеження земельної ділянки № 16/01/24-КР/3 від 16.01.2024 (том 1 а.с. 75-77).

Цим актом встановлено, зокрема, що земельна ділянка розташована біля річки Дніпро; на земельній ділянці розташована двоповерхова будівля; від будинку до урізу води річки Дніпро відстань становить 10 - 15 метрів.

Відповідно до частини першої статті 58 ЗК України та статті 4 Водного кодексу України (далі - ВК України) до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів; ґ) штучно створеними земельними ділянками в межах акваторій морських портів.

Зі змісту частини першої статті 60 ЗК України та частини першої статті 88 ВК України вбачається, що вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги.

Частиною другою статті 60 ЗК України та частиною другою статті 88 ВК України встановлено імперативну норму, що прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них та ставків площею більше 3 гектарів - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів.

Прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності (частина перша статті 61 ЗК України, частина перша статті 89 ВК України).

Отже, землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які розповсюджується особливий порядок їх використання та надання їх у користування. Такі землі можуть змінювати володільця лише у випадках, прямо передбачених у ЗК України та ВК України.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду №372/1684/14-ц від 07.04.2020, заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду всупереч вимогам ЗК України (перехід до них права володіння цими землями) є неможливим. Розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у статті 59 цього кодексу (аналогічні висновки Великої Палати Верховного Суду, сформульовані у постанові від 22 травня 2018 року у справі № 469/1203/15-ц (провадження № 14-71цс18), у пункті 70 постанови від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц) (провадження № 14-452цс18), у пункті 80 постанови від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18) та у пункті 96 постанови від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19)).

Відповідно до частини четвертої статті 60 ЗК України у межах прибережних захисних смуг забезпечується безперешкодний та безоплатний доступ громадян до узбережжя морів, морських заток, лиманів та островів у внутрішніх морських водах у межах пляжної зони, до берегів річок, водойм та островів для загального водокористування, крім земель охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон та зон особливого режиму використання земель, а також земельних ділянок, на яких розташовані: гідротехнічні, гідрометричні та лінійні споруди; об`єкти підвищеної небезпеки; пансіонати, об`єкти реабілітації, спорту, санаторії та інші лікувально-оздоровчі заклади, дитячі оздоровчі табори, що мають відповідні передбачені законом документи на споруди та провадження відповідної діяльності; об`єкти природно-заповідного фонду, об`єкти культурної спадщини.

За приписами частини сьомої статті 88 ВК України прибережні захисні смуги в межах населених пунктів встановлюються згідно з комплексними планами просторового розвитку територій територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, а в разі їх відсутності або якщо зазначеною містобудівною документацією межі таких смуг не встановлені, вони визначаються шириною 100 метрів від урізу води морів, морських заток і лиманів, а для інших водних об`єктів - згідно з частиною другою цієї статті.

У прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється, зокрема, будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних, а також інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій, майданчиків для занять спортом на відкритому повітрі, об`єктів фізичної культури і спорту, які не є об`єктами нерухомості), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів (частина друга статті 61 ЗК України, частина друга статті 89 ВК України).

Відтак спірна земельна ділянка відноситься до земель водного фонду, які перебувають під особливою охороною держави та заволодіння якими всупереч вимогам закону є недопустимим. Використання відповідачем такої земельної ділянки всупереч визначеного режиму та без правовстановлюючих документів свідчить про порушення прав та законних інтересів територіальної громади в особі Дніпровської міської ради.

Зважаючи на те, що спірна будівля збудована на земельній ділянці водного фонду, де заборонено будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних), за відсутності правовстановлюючих документів, дозволу на будівництво, розробленого робочого проєкту, спірна земельна ділянка підлягає поверненню власнику з приведенням її у придатний для використання стан шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва - нежитлової двоповерхової капітальної будівлі адміністративного призначення.

Отже, вимоги прокурора є законними, обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат судом враховується сплата Дніпропетровською обласною прокуратурою судового збору в сумі 10128,90 грн за подання Західною окружною прокуратурою міста Дніпра позову про визнання права власності на самочинно збудоване майно (платіжна інструкція № 1786 (внутрішній номер 432108451) від 24.06.2025; том 1 а.с. 17).

Однак з урахуванням приписів підпункту 1 пункту 2 частини другої, частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір", а також висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 16.11.2022 у справі № 916/228/22 (провадження № 12-26гс22), щодо ставки судового збору за подання позову немайнового характеру й про застосування коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору у разі подання до суду процесуальних документів в електронній формі, належним до сплати з урахуванням зміненого прокурором предмета позову є судовий збір у сумі 2422,40 грн (3028,00х0,8 = 2422,40).

Відтак Дніпропетровською обласною прокуратурою надмірно сплачений судовий збір у сумі 7706,50 грн (10128,90 - 2422,40 = 7706,50).

Згідно з частиною другою статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За змістом пункту 1 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Сплата судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, має наслідком повернення платнику за його клопотанням з державного бюджету судового збору в сумі 7706,50 грн.

На час ухвалення цього рішення клопотання про повернення судового збору від Дніпропетровської обласної прокуратури до суду не надходило.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 165, 202, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов керівника Західної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми "Підводспецьбуд" про усунення перешкод у праві користування та розпорядження земельною ділянкою комунальної власності у місті Дніпрі по вулиці Набережній Заводській, в районі між буд. 76 та буд. 78/1 та повернення земельної ділянки шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва: нежитлової двоповерхової капітальної будівлі адміністративного призначення задовольнити повністю.

Усунути Дніпровській міській раді (ідентифікаційний код 26510514; місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, пр-т Дмитра Яворницького, буд. 75) перешкоди у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою комунальної власності за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, в районі між буд. 76 та буд. 78/1 шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми "Підводспецьбуд" (ідентифікаційний код 20236236; місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Семена Бардадима, буд. 5) знести об`єкт самочинного будівництва - нежитлову двоповерхову капітальну будівлю адміністративного призначення та повернути Дніпровській міській раді (ідентифікаційний код 26510514; місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, пр-т Дмитра Яворницького, буд. 75) земельну ділянку комунальної власності у місті Дніпрі, по вулиці Набережній Заводській, в районі між буд. 76 та буд. 78/1.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми "Підводспецьбуд" (ідентифікаційний код 20236236; місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Семена Бардадима, буд. 5) на користь Дніпропетровської обласної прокуратури (ідентифікаційний код 02909938; місцезнаходження: 49044, м. Дніпро, пр-т Дмитра Яворницького, буд. 38) судовий збір у сумі 2 422,40 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 16.01.2026.

Суддя І.І. Колісник