ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2026 р. Справа №914/1490/25

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кравчук Н.М.

суддів Зварич О.В.

Панова І.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Данила Галицького від 26.09.2025 (вх. № ЗАГС 01-05/2840/25 від 26.09.2025)

на рішення Господарського суду Львівської області від 28 серпня 2025 року (повний текст рішення складено та підписано 08.09.2025, суддя Петрашко М.М.)

у справі № 914/1490/25

за позовом Фізичної особи-підприємця Редькви Оксани Зіновіївни (надалі ФОП Редькви О.З.), м. Тернопіль

до відповідача Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Данила Галицького (надалі СГ ТОВ імені Данила Галицького), с. Віжомля, Яворівський район, Львівська область

про стягнення 768 627,57 грн

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Редьква Оксана Зіновіївна звернулася до Господарського суду Львівської області з позовом до СГ ТОВ імені Данила Галицького про стягнення 768 627,57 грн, 36 080,62 грн. інфляційних втрат, 9386,956 грн 3% річних.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що відповідачем неналежним чином виконано зобов`язання щодо оплати наданих послуг, які виникли на підставі договору на виконання робіт по збиранню врожаю №10/1024 від 10.10.2024. Позивач зазначає, що в період з 21.10.2024 по 09.11.2024 ним здійснено обмолот сої на земельних ділянках відповідача загальною площею 269 га. Згідно з п.3.2. договору відповідач зобов`язаний був оплатити вартість наданих послуг протягом 25 днів з часу підписання акту здачі-приймання робіт (наданих послуг), тобто до 05.12.2024. Однак , оплата у визначені строки не проведена, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість в сумі 723 160,00 грн. На підставі ст. 625 ЦК України позивачем на суму боргу нараховано 36 080,62 грн. інфляційних втрат, 9386,956 грн. 3% річних. Також зазначено про витрати на правову допомогу в сумі 30 000,00 грн.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 28 серпня 2025 року у справі №914/1490/25 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Данила Галицького на користь ФОП Редькви О.З. 723160,00 грн основного боргу, 36080,62 грн інфляційних втрат, 9149,85 грн 3% річних, 9220,69 грн витрат по сплаті судового збору та 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи вказане рішення, суд першої інстанції встановив, що фактом виконання позивачем робіт за укладеним з відповідачем договором було підписання акту здачі приймання робіт (надання послуг) №4134 від 10.11.2024 на суму 723 160,00 грн. Проте, докази сплати відповідачем вказаної заборгованості в матеріалах справи відсутні, у відзиві на позов заборгованість відповідачем визнана. Суд, здійснивши перерахунок заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат , дійшов висновку про часткове задоволення 3% річних - в сумі 9 149,85 грн.

Не погодившись частково з вказаним рішенням, СГ ТОВ імені Данила Галицького звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 28.08.2025 в даній справі в частині стягнення 3% річних в розмірі 9149,85 грн скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з СГ ТОВ імені Данила Галицького на користь ФОП Редькви О.З. - 3% річних в розмірі 8912,75 грн. Скаржник вважає, що рішення ухвалено при неповному з`ясуванні обставин , що мають значення для справи, недоведеності обставин, які суд першої інстанції вважав встановленими, неправильного дослідження та оцінки доказів, невідповідністю висновків суду обставинам справи та при порушенні норм матеріального права. Зокрема, скаржник зазначає, що п.3.8. договору передбачено, що замовник здійснює оплату наданих послуг протягом 25 банківських днів з дати виставлення рахунку виконавцем та надіслання його замовнику доступними засобами зв`язку. Оплата здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця.

Рахунок на оплату №1 виставлено виконавцем 10.11.2024, відтак, останнім днем для оплати за надані послуги є 13.12.2024, відтак, період, з якого повинні нараховуватися 3% річних починається з 14.12.2024 і повинні становити 8912,75 грн, а не 9 149,85 грн. Скаржник в апеляційній скарзі вказує, що в жодному разі не відмовляється від прийнятих на себе зобов`язань згідно укладеного між сторонами договору, покликається на скрутне матеріальне становище , що і стало причиною несвоєчасної оплати.

ФОП Редьква О.З. не скористалась правом на подання відзиву на позов, встановленого ст. 263 ГПК України.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 03.10.2025 (головуючий суддя Малех І.Б., судді Зварич О.В., Панова І.Ю.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою СГ ТОВ імені Данила Галицького на рішення Господарського суду Львівської області від 28.08.2025 у справі № 914/1490/25 та постановлено здійснювати розгляд справи № 914/1490/25 в порядку письмового провадження без виклику сторін, з врахуванням суми апеляційного скарження 237,10 грн.

Згідно з розпорядженням керівника апарату суду № 362 від 21.10.2025, у зв`язку із відстороненням від здійснення правосуддя судді Малех І.Б. проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.10.2025 справу № 914/1490/25 розподілено до розгляду судді-доповідачу Кравчук Н.М., склад колегії сформовано: Кравчук Н.М. головуючий суддя, судді - Зварич О.В., Панова І.Ю.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 22.10.2025 справу № 914/1490/25 прийнято до провадження колегією суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Кравчук Н.М., суддів - Зварич О.В., Панова І.Ю. Постановлено здійснювати розгляд справи №914/1490/25 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді Кравчук Н.М. з 19.12.2025 по 02.01.2026, членів колегії Зварич О.В. та Панової І.Ю. з 22.12.2025 до 08.01.2026 у відпустці , суд застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до п.10 ч.3 ст. 2 ГПК України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Згідно з ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, Західний апеляційний господарський суд встановив таке.

10.10.2024 між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю імені Данила Галицького (замовник) та Фізичною особою-підприємцем Редьквою Оксаною Зіновіївною (виконавець) укладено договір №10/10/24 на виконання робіт по збиранню врожаю (а.с.40-43), згідно з пунктом 1.1. якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконати роботи по збиранню врожаю сільськогосподарських культур- сої. Збирання врожаю включає: скошування та обмолот рослин.

Згідно з пунктом 3.2. договору замовник проводить розрахунок за фактично виконані роботи протягом 25 календарних днів з моменту підписання акту приймання-передачі виконаних робіт.

Пунктом 3.4. договору передбачено, що виконавець виставляє рахунок за виконані роботи протягом п`яти календарних днів з дати підписання сторонами актів приймання-передачі виконаних робіт, що є невід`ємною частиною даного договору.

Відповідно до пункту 3.8. договору замовник здійснює оплату наданих послуг протягом 25 (двадцяти п`яти) банківських днів з дати виставлення рахунку виконавцем та надіслання його замовнику доступними засобами зв`язку. Оплата здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця.

Згідно з пунктами 4.1.2. та 4.1.3. договору на замовника покладено обов`язок прийняти від виконавця належно виконані роботи за актом приймання-передачі виконаних робіт та провести розрахунок з виконавцем за належно виконані роботи.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем виконано роботи на суму 723 160,00 грн, що підтверджується актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 4134 від 10.11.2024 (а.с.25). Надання послуг здійснювалося зернозбиральним комбайном Claas Lexion 600TT, який перебував у виконавця на правах безоплатного користування відповідно до договору позички, укладеного з Редьквою Василем Любомировичем (а.с.26-28, 29).

Проте, відповідачем не здійснено оплати за надані послуги, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 723 160,00 грн.

На підставі частини 2 статті 625 ЦК України та пункту 3.2. договору позивачем за несвоєчасну оплату існуючої забогованості здійснено нарахування відповідачу 36080,62 грн інфляційних втрат та 9386,95 грн 3% річних за період з 06.12.2024 по 12.05.2025.

В матеріалах справи містяться листи з досудовими вимогами про сплату заборгованості, однак, відповідачем досудові вимоги позивача були залишені без відповіді та задоволення.

Наведені обставини стали підставою звернення позивача з даним позовом.

При ухваленні постанови колегія суддів керувалася таким.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків .

Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника його виконання. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Як зазначалося вище, між сторонами існували договірні відносини, які виникли на підставі договору №10/10/24 на виконання робіт по збиранню врожаю.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що відповідач визнає суму основної заборгованості в розмірі 723 160,00 грн та нараховані позивачем інфляційні втрати в сумі 36080,62 грн, які стягнуті рішенням суду в даній справі.

Скаржник в апеляційній оскаржує лише правомірність стягнення 9149,85 грн 3% річних, вказуючи при цьому, що нарахування таких повинно проводитись з 14.12.2024, мотивуючи тим, що рахунок на оплату №1 було виставлено виконавцем (позивачем) 10.11.2024 і з врахуванням п.3.8. договору останнім днем оплати було 13.12.2024.

Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що згідно з п.3.8 договору замовник здійснює оплату наданих послуг протягом 25 (двадцяти п`яти днів) банківських днів з дати виставлення рахунку виконавцем та надіслання його замовнику доступними засобами зв`язку . Оплата здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця.

Рахунок на оплату виставлено 10.11.2024, тобто в день підписання акту здачі-приймання робіт (наданих послуг) № 4134 від 10.11.2024.

З врахуванням положень пунктів 3, 50, 57 ч.1 ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги», Постанови правління НБ України від 16.09.2021 №93 «Про запровадження міжнародного стандарту ISO 20022 у платіжній інфраструктурі України», судом першої інстанції зроблено висновок, що у даному випадку умову договору (на дату його укладення) щодо здійснення оплати накладних послуг протягом 25 банківських днів з дати виставлення рахунку належить розуміти, як умову про здійснення оплати протягом 25 днів з дати виставлення рахунку. У Постанові НБ України від 16.09.2021 №93з 01.04.2023 не існує поняття «банківський день», оскільки із вказаної дати система переказів функціонує на базі міжнародного стандарту ISO 20022, що надає можливість здійснювати міжбанківські платіжні операції в будь-який час (в будь-який день та в будь-який час доби).

З 1 квітня 2023 року поняття «банківський день» для міжбанківських переказів скасовано, оскільки нова Система електронних платежів (СЕП-4) працює цілодобово 24/7. Тепер платіж, зроблений у будь-який час, обробляється негайно, а не чекає наступного робочого дня, як раніше. Міжбанківські перекази здійснюються 24/7, без вихідних та свят.

Суд звертає увагу, що згідно з п.3.2. договору замовник проводить розрахунок за фактично виконані роботи протягом 25 календарних днів з моменту підписання акту приймання-передачі виконаних робіт до цього договору.

Частиною 1 ст. 255 ЦК України встановлено, що якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі , то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що договір не містить умов щодо обов`язку проведення оплати в приміщенні установи банку.

Відтак, з врахуванням наведеного, судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про безпідставність доводів відповідача про те, що 3% річних та інфляційні втрати повинні нараховуватися, починаючи з 14.12.2024.

Отже, судом першої інстанції правильно визначено період нарахування 3 % річних, починаючи з 06.12.2024 до 12.05.2025 в сумі 9 149,85 грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З врахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно визначено оскаржувану суму 3% річних в розмірі 9149,85 грн. та в межах заявленого позивачем періоду нарахування.

Щодо розрахунку витрат на професійну правничу допомогу, то зі змісту апеляційної скарги вбачається, рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу скаржником не оскаржується.

Отже, за наслідками апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення в частині колегія суддів констатує, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги, ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення Господарського суду Львівської області від 28 серпня 2025 року у справі № 914/1490/25, а зводяться до переоцінки доказів у даній справі.

За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись п. 10 ч. 3 статті 2, статтями 114, 269, 270, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ухвалив:

1. Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Данила Галицького від 26.09.2025 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 28.08.2025 у справі №914/1490/25 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.

4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст. ст. 287-288 ГПК України.

5. Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук

Судді О.В. Зварич

І.Ю. Панова