ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року

м. Київ

cправа № 916/4201/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Малашенкової Т.М. (головуючої), Бенедисюка І.М., Власова Ю.Л.,

за участю секретаря судового засідання Гибало В.О.,

представників учасників справи:

позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-СЕРВІС-КТТ» (далі - Товариство, позивач, скаржник) - Копаньов О.В. (адвокат),

відповідача - Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - Відділення АМК, відповідач) - Фінєєв Д.С. (самопредставництво),

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС МАРІН СЕРВІС» (далі - третя особа, ТОВ «ТРАНС МАРІН СЕРВІС») - не з`явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства

на рішення Господарського суду Одеської області від 27.03.2025 (головуючий - суддя Цісельський О.В.)

та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.11.2025 (головуюча - суддя Ярош А.І., судді Аленін О.Ю., Принцевська Н.М.)

у справі за позовом Товариства

до Відділення АМК

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ТОВ «ТРАНС МАРІН СЕРВІС»,

про визнання недійсним та скасування пунктів резолютивної частини рішення.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

ВСТУП

Предметом судового розгляду є наявність/відсутність підстав для визнання частково недійсним рішення, яке прийняте Відділенням АМК, відповідно до якого визнано, що Товариство вчинило порушення, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (далі - Закон), у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, та стосується позивача.

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Товариство звернулося до суду з позовною заявою до Відділення АМК про визнання недійсними та скасування низки пунктів резолютивної частини, що стосується позивача.

1.2. Позовні вимоги мотивовані недоведеністю відповідачем наявності обставин, які в силу приписів законодавства про захист економічної конкуренції є обов`язковими для кваліфікації поведінки позивача як антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, та, як наслідок, застосування до останнього заходів відповідальності у вигляді накладення штрафу.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанці

2.1. Господарський суд Одеської області рішенням від 27.03.2025 у цій справі позов задовольнив частково, визнав недійсними пункти 16, 19, 22, 25, 28, 31, 34, 37, 40, 43, 46, 49, 52, 55, 58, 61, 64, 67, 70, 73, 76, 79, 82, 85, 88, 91 резолютивної частини рішення Відділення АМК в частині, що стосується Товариства, визнав недійсними пункти 17, 20, 23, 26, 29, 32, 35, 38, 41, 44, 47, 50, 53, 56, 59, 62, 65, 68, 71, 74, 77, 80, 83, 86, 89, 92 резолютивної частини рішення Відділення АМК, якими накладено на Товариство штрафи на загальну суму 1 070 022,00 грн і стягнув з Відділення АМК на користь Товариства витрати зі сплати судового збору.

2.2. Південно-західний апеляційний господарський суд постановою від 12.11.2025 у цій справі апеляційну скаргу Товариства на рішення суду першої інстанції залишив без задоволення, апеляційну скаргу Відділення АМК на рішення суду першої інстанції задовольнив, рішення Господарського суду Одеської області від 27.03.2025 у справі №916/4201/24 скасував, ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову Товариства відмовив повністю та стягнув з Товариства на користь Відділення АМК витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 7267,20 грн.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. Товариство, посилаючись на ухвалення судами попередніх інстанцій оскаржуваних судових рішень з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати повністю постанову суду апеляційної інстанції та скасувати рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні позову, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов Товариства задовольнити у повному обсязі.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

4.1. Товариство у касаційній скарзі з посиланням на пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та, зокрема, статті 20, 21, 22, 28 Закону України «Про публічні закупівлі», статтю 42 Закону, статтю 19 Конституції України та пункт 1 статті 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», зазначає, що:

4.1.1. суди першої та апеляційної інстанцій не застосували висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 24.04.2018 у справі №917/1357/17, щодо необхідності дослідження механізму формування цінових пропозицій учасників торгів для встановлення наявності відхилення від встановлених законом вимог, спотворення результатів торгів та завищення вартості товарів;

4.1.2. попередні судові інстанції не надали оцінку тому, що Відділення АМК не здійснило повне, об`єктивне, всебічне дослідження доказів, що суперечить позиції Верховного Суду у постанові від 29.11.2022 у справі №910/13451/20 про обов`язок Антимонопольного комітету України (далі - АМК, Комітет) у розгляді кожної справи дотримуватись всебічного, повного та об`єктивного з`ясування дійсних обставин справи на підставі доказів та позиції Верховного Суду у постановах від 22.01.2021 та від 26.10.2021 у справі №922/1865/20, Великої Палати Верховного Суду в постанові від 02.07.2019 у справі №910/23000/17 про обов`язок суду перевіряти дотримання органами АМК вимог законодавства та здійснення ними рішення/дій на підставі, у спосіб та у межах повноважень, передбачених законодавством України;

4.1.3. апеляційний господарський суд, проігнорувавши висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 14.05.2024 у справі №910/19008/21, від 27.02.2025 у справі №916/4909/23, від 04.09.2025 у справі №916/5677/23, щодо застосування норм права у подібних відносинах, дійшов неправильних висновків про розумність строків розгляду справи №06-02/2021, про правомірність притягнення позивача до відповідальності після спливу строку та безпідставно скасував рішення Господарського суду Одеської області в цій частині.

5. Позиція інших учасників справи

5.1. Відповідач у відзиві на касаційну скаргу заперечив проти доводів скаржника, зазначаючи про їх необґрунтованість, і просив касаційну скаргу Товариства залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

5.2. Від третьої особи відзив на касаційну скаргу до Суду не надійшов.

6. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6.1. Суд апеляційної інстанції зазначив, що як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, за дорученням Голови Антимонопольного комітету України від 28.09.2020 №13-01/979 (вх. №65-01/51-AM від 29.09.2020) Відділення АМК уповноважене на розгляд заяви ТОВ "ЮГМОТОРСЕРВИС" від 17.09.2020 №1100 про порушення Товариством і ТОВ "ТРАНС МАРІН СЕРВІС" законодавства про захист економічної конкуренції під час участі у відкритих торгах, проведених низкою юридичних осіб, опублікованими на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель "Prozorro".

6.1.1. Розпорядженням адміністративної колегії Відділення АМК від 26.01.2021 за №65/6-рп/к розпочато розгляд справи №06-02/2021 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачені пунктом 4 частини другої статті 6 та пунктом 1 статті 50 Закону у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів на закупівлю, проведених відповідно до таких ідентифікаторів закупівлі: UA-2020-07-28-006073-с (далі - торги-1); UA-2020-06-05-003456-с (далі - торги-2); UA-2019-11-13-000728-с (далі - торги-3); UA-2019-08-14-002192-а (далі - торги-4); UA-2019-07-02-002487-b (далі - торги-5); UA-2019-06-21-002585-a (далі - торги-6); UA-2019-06-21-002578-а (далі - торги-7); UA-2019-06-21-002565-а (далі - торги-8); UA-2019-03-28-002048-b (далі - торги-9); UA-2018-11-23-003262-с (далі - торги-10); UA-2018-11-23-003143-с (далі - торги-11); UA-2018-11-23-003236-с (далі - торги-12); UA-2018-11-23- 003203-с (далі - торги-13); UA-2018-09-05-002150-а (далі - торги-14); UA-2018-04-27-001958-а (далі - торги-15); UA-2018-05-18-002809-а (далі - торги-16); UA-2018-08-13-001838-b (далі - торги-17); UA-2018-08-13-001825-b (далі - торги-18); UA-2018-08-13-001832-b (далі - торги-19); UA-2018-08-13-001819-b (далі - торги-20); UA-2018-08-13-001810-b (далі - торги-21); UA-2017-11-24-001825-c (далі - торги-22); UA-2018-04-27-000898-а (далі - торги-23); UA-2018-04-27-002011-а (далі - торги-24); UA-2018-06-05-000568-а (далі - торги-25); UA-2017-11-14-002878-а (далі - торги-26); UA-2018-05-03-000856-а (далі - торги-27); UA- 2018-05-11-002495-а (далі - торги-28); UA-2017-11-14-002863-а (далі - торги-29); UA-2018-04-26-001692-а (далі - торги-30); UA-2017-11-14-002889-а (далі - торги-31).

6.1.2. ТОВ "ТРАНС МАРІН СЕРВІС" 02.03.2021 звернулося до Відділення АМК з клопотанням, в якому просило надати матеріали справи №06-02/2021 для ознайомлення та можливість знімати з них копії.

6.1.2.1. Відділенням АМК 05.03.2021 у відповідь на запит позивача надана відповідь листом за №65-02/1025, в якій заявника повідомлено, що ознайомлення з матеріалами справи №06-02/2021 та зняття з них копій можливо лише після одержання позивачем копії подання з попередніми висновками в справі, відповідно до вимог пункту 26 "Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції", затверджених розпорядженням АМК №5 від 19.04.1994 (в редакції розпорядження АМК від 29.06.1998 №169-р).

6.1.3. Попередні висновки Відділенням АМК складені 23.03.2023, копію яких із супровідним листом №65-02/568 того ж дня направлено Товариству.

6.1.4. Відділення АМК 23.07.2024 прийняло рішення "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" за №65/57-р/к у справі №06-02/2021 (далі - Рішення АМК).

6.1.5. У пункті 78 Рішення АМК вказано, що аналіз справи №06-02/2021 свідчить про антиконкурентну узгоджену поведінку Товариства та іншого учасника торгів під час участі у 31 торгах.

6.1.6. Відділенням АМК встановлено пов`язаність ТОВ "ТРАНС МАРІН СЕРВІС" та Товариства, як учасників торгів через корпоративні, трудові, господарські, в тому числі орендні та фінансові відносини, а саме:

(1) Спільне використання товариствами одних і тих же ІР-адрес під час підготовки до у часті у торгах, що свідчить про певний рівень взаємодії між ТОВ "ТРАНС МАРІН СЕРВІС" та Товариством, зокрема, щодо участі у торгах 1-3, 6-9, 11-14, 16-22, 25-31 та про те, що під час підготовки тендерних пропозицій та участі у торгах товариства діяли спільно, узгоджуючи свої дії та були обізнані щодо цінових пропозицій один одного (пункти 79-109 Рішення АМК);

(2) Спільне використання товариствами одних і тих же ІР-адрес під час входу в систему дистанційного обслуговування "Інтернет Банк", що свідчить про певний рівень взаємодії між товариствами, зокрема, щодо участі у торгах 1-14, 17-21 та про те, що під час підготовки тендерних пропозицій та участі у торгах товариства діяли спільно, узгоджуючи свої дії (пункти 110-113 Рішення АМК);

(3) Спільні особливості електронних файлів та схожість в оформленні документів, що свідчить про одночасне та послідовне використання товариствами одного і того ж обладнання для виготовлення (створення) файлів, які були завантажені товариствами під час участі у торгах 1-31, що не може бути випадковим збігом обставин та може свідчити про спільну підготовку товариств до участі у торах 1-31 (пункти 114-146 Рішення АМК);

(4) Синхронність дій товариств під час участі у торгах:

- оплата за учать у торгах з незначною різницею у часі (пункти 148, 149 Рішення АМК);

- синхронність дій у часі під час завантаження файлів в електронну систему закупівель, зокрема, під час входу до електронного кабінету учасника, дії, пов`язані з подачею заявок на участь у процедурі закупівель з незначною різницею у часі (пункти 150-168 Рішення АМК);

- синхронність дій товариств під час входу в аукціон торгів із різницею у десятки хвилин (пункти 171-202 Рішення АМК);

(5) Спільне подання податкової звітності в однакові періоди часу з пристроїв з однією ІР-адресою, однією особою (співробітником або посадовою особою), якій фактично були надані документи обох суб`єктів господарювання (пункти 203-220 Рішення АМК);

(6) Доступ до поштової скриньки під час участі у торгах 1-31, яку використовує ТОВ "ТРАНС МАРИН СЕРВІС", здійснювався з ІР-адреси, яка належить його прямому конкуренту - Товариству (пункти 221, 223 Рішення АМК);

(7) Використання ТОВ "ТРАНС МАРИН СЕРВІС" номеру телефону НОМЕР_1 , який належить Товариству, зокрема, для участі у торгах 1-31 (пункти 224-228 Рішення АМК);

(8) Пов`язаність товариств через третіх осіб - засновників, керівництво, уповноважених осіб, які у період з 2017 року до 2020 року працювали по черзі або одночасно у обох товариствах, що дає підстави вважати, що ТОВ "ТРАНС МАРИН СЕРВІС" та Товариство протягом певного періоду в часі були пов`язані між собою через певних фізичних осіб, що свідчить про високий ступінь довіри між товариствами з огляду на відповідну черговість працевлаштування таких осіб, що є сприятливою умовою для обміну інформацією та погодження поведінки під час участі у торгах 1-31 (пункти 229-257 Рішення АМК);

(9) Засвідчення статутних документів у одного нотаріуса (пункти 258-260 Рішення АМК);

(10) Наявність сталих господарських відносин, які починаючи з 2017 року та до 2020 року існували між ТОВ "ТРАНС МАРИН СЕРВІС" та Товариством, зокрема, між товариствами здійснені господарські операції за 2017 рік на суму 49 763 665,00 грн, за 2018 рік на суму 542 712 781,00 грн, за 2019 рік - 574 352 395,00 грн, за 2020 - 203 385 514,00 грн, у тому числі і які безпосередньо стосувались предмету закупівлі під час проведення торгів 1-4, 6-24, 26-31, що у своїй сукупності свідчить про те, що товариства співпрацювали один з одним тривалий час, в тому числі, під час участі у торгах 1-31, не конкурували, а співпрацювали між собою та були незацікавлені у забезпечені об`єктивності процедури обрання замовниками переможця у зв`язку із попередньою обізнаністю щодо результатів торгів (пункти 261-278 Рішення АМК);

(11) Наданням ТОВ "ТРАНС МАРИН СЕРВІС" та Товариством один одному фінансової допомоги у період 2017-2020 роки, що дає підстави вважати, що суб`єкт господарювання, який надає фінансову допомогу, крім всього переліченого, зацікавлений у фінансових результатах того, хто отримує такі фінансові ресурси, оскільки розраховує на їх повернення. Таким чином, надання один одному, поворотної фінансової допомоги протягом 2017-2020 років свідчить про єдність економічних інтересів у товариств та відсутність конкуренції між ними, що в свою чергу свідчить про наявність у них спільної мети, зацікавленість у досягненні спільного економічного (фінансового) результату та відсутність будь-якої конкуренції, що сприяє антиконкурентними узгодженим діям під час участі у торгах (пункт 279-294 Рішення АМК);

(12) Отримання банківських гарантій, які ТОВ "ТРАНС МАРИН СЕРВІС" та Товариство під час участі у торгах 6-8, 16-21 отримували в один день, видані однією банківською установою - ПАТ "Банк Восток", за послідовними номерами, до того ж заяви на видачу банківських гарантій під час участі у торгах 6,7,14,17-21 подані товариствами в одні й ті самі дні, свідчить про погодження своєї поведінки щодо участі у торгах, а наведена синхронність дій у часі товариств свідчить про скоординовану поведінку між ними (пункти 295-309 Рішення АМК);

(13) Оплата за банківські гарантії під час участі ТОВ "ТРАНС МАРИН СЕРВІС" та Товариством у торгах 6,7,14,17,18,20,21, яка була здійснена товариствами в одні дні свідчить про погодження своєї поведінки щодо участі у зазначених торгах, а наведена синхронність дій у часі товариств свідчить про скоординовану поведінку між ними (пункти 310-319 Рішення АМК).

6.1.7. У пунктах 338, 339 Рішення АМК зазначено, що доказами, зібраними у справі, доводиться, а дослідженням усієї сукупності факторів, що об`єктивно могли вплинути на поведінку товариств, не спростовується висновок Відділення АМК про те, що, зокрема, Товариство вчинило порушення, передбачені пунктом 1 статті 50 Закону, що кваліфікується за пунктом 4 частини другої статті 6 Закону у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів (тендерів) проведених відповідно до таких ідентифікаторів закупівлі: UA-2019-08-14-002192-а, UA-2019-07-02-002487-b, UA-2019-06-21-002585-а, UA-2019-06-21-002578-а, UA-2019-06-21-002565-а, UA-2019-03-28-002048-b, UA-2018-11-23-003262-с, UA-2018-11-23-003143-с, UA-2018-11-23-003236-с, UA-2018-11-23-003203-с, UA-2018-09-05-002150-a, UA-2018-04-27-001958-a, UA-2018-05-18-002809-а, UA-2018-08-13-001838-b, UA-2018-08-13-001825-b, UA-2018-08-13- 001832-b, UA-2018-08-13-001819-b, UA-2018-08-13-001810-b, UA-2018-04-27-000898-a, UA-2018-04-27-002011-а, UA-2017-ll-14-002878-a, UA-2018-05-03-000856-a, UA-2018- 05-11-002495-a, UA-2017-11-14-002863-a, UA-2018-04-26-001692-a, UA-2017-11-14-002889-a,UA-2017-11-24-001825-с, UA-2018-06-05-000568-а, UA-2020-07-28- 006073-с.

6.1.8. Відтак, Рішення АМК мотивоване тим, що за результатами розгляду справи №06-02/2021 встановлено, що, зокрема, Товариство під час підготовки та участі у торгах узгодило свою поведінку та свої тендерні пропозиції, тим самим усунувши конкуренцію та змагальність між собою, а, отже, спотворили результат проведених замовниками торгів, порушивши право замовників на отримання найбільш ефективного для них результату, а відтак вчинили антиконкурентні узгоджені дії, заборонені Законом (пункт 340 Рішення АМК).

6.1.9. За результатами розгляду справи № 06-02/2021 адміністративна колегія Відділення АМК постановила:

- визнати, що, зокрема, Товариство вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 1 статті 50, пунктом 4 частини другої статті 6 Закону у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів (тендерів), проведених низкою юридичних осіб відповідно до ідентифікаторів закупівель :UA-2020-07-28-006073-c; UA- 2020-06-05-003456-с; UA-2019-11-13-000728-с; UA-2019-08-14-002192-а; UA-2019-07-02- 002487-b; UA-2019-06-21-002585-а; UA-2019-06-21-002578-a; UA-2019-06-21-002565-а; UA-2019-03-28-002048-b; UA-2018-11-23-003262-с; UA-2018-11-23-003143-c; UA-2018-11-23-003236-c; UA-2018-11-23-003203-c; UA-2018-09-05-002150-a; UA-2018-04-27-001958-a; UA-2018-05-18-002809-a; UA-2018-08-13-001838-b; UA-2018-08-13-001825-b; UA-2018-08-13-001832-b; UA-2018-08-13-001819-b; UA-2018-08-13-001810-b; UA-2017-11-24-001825-c; UA-2018-04-27-000898-a; UA-2018-04-27-002011-а; UA-2018-06-05-000568-a; UA-2017-11-14-002878-a; UA-2018-05-03-000856-a; UA-2018-05-11-002495-a; UA-2017-11-14-002863-a; UA-2018-04-26-001692-a; UA-2017-11-14-002889-a (пункти 1,4, 7, 10, 13, 16, 19, 22, 25, 28, 31, 34, 37, 40, 43, 46, 49, 52, 55, 58, 61, 64, 67, 70, 73, 76, 79, 82, 85, 88, 91 резолютивної частини Рішення АМК);

- за вчинене порушення законодавства про захист економічної конкуренції зазначене у пунктах 1,4, 7, 10, 13. 16. 19, 22. 25. 28, 31. 34. 37, 40, 43, 46, 49, 52. 55, 58, 61, 64, 67, 70, 73, 76, 79, 82, 85, 88, 91 резолютивної частини Рішення АМК на Товариство накласти штраф на загальну суму 1 240 864,00 грн (пункти 2, 5, 8, 11, 14, 17, 20, 23, 26, 29, 32, 35, 38, 41, 44, 47, 50, 53, 56, 59, 62, 65, 68, 71, 74, 77, 80, 83, 86. 89, 92 резолютивної частини Рішення АМК).

6.1.10. Відділення АМК 26.07.2024 разом із листом №65-02/2402е направило Товариству копію Рішення АМК, разом із додатками, яке отримано позивачем 29.07.2024.

6.1.11. Позивач вважає, що оскаржуване Рішення АМК в частині, що стосується позивача, є неправомірним, оскільки, ґрунтується на припущеннях відповідача, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів у діях Товариства та ТОВ "ТРАНС МАРІН СЕРВІС", відтак, оскаржуване Рішення АМК є незаконним та підлягає скасуванню в частині, що стосується позивача.

6.2. Суд апеляційної інстанції зазначив, що частково задовольняючи позовні вимоги позивача, місцевий господарський суд виходив з того, що відповідач, діючи в межах наданих законом повноважень, належно обґрунтував у Рішенні АМК висновок про вчинення Товариством і ТОВ "ТРАНС МАРІН СЕРВІС" антиконкурентних узгоджених дій, які призвели до спотворення результатів торгів, та правомірно застосував передбачені законом санкції. Водночас суд першої інстанції дійшов висновку, що розгляд антимонопольної справи №06-02/2021 тривав понад 3,5 роки без належного обґрунтування затримок, а Рішення АМК прийнято після спливу строків давності, визначених законом і така надмірна тривалість розгляду порушила принцип юридичної визначеності та позбавила позивача можливості належного захисту, що зумовлює наявність підстав для часткового задоволення позову.

6.3. Колегія суддів апеляційної інстанції погодилася з висновком суду першої інстанції щодо вчинення, зокрема, Товариством антиконкурентних узгоджених дій, які призвели до спотворення результатів торгів, однак, не погодився з висновком суду про тривалий розгляд антимонопольної справи.

6.3.1. Щодо вчинення антиконкурентних узгоджених дій, то вони підтверджується сукупністю обставин, які наведені у Рішенні АМК, а саме:

- між Товариством та іншим учасником торгів простежуються сталі та систематичні ознаки узгоджених дій, які свідчать про координацію їхньої поведінки під час участі у процедурах закупівель;

- у більшості торгів встановлено використання обома товариствами одних і тих самих ІР-адрес під час подання податкової звітності та здійснення банківських операцій, завчасний вхід сторін в аукціон;

- у значній частині торгів (зокрема, 5, 6, 7, 8, 10, 14, 17-21, 25, 28, 30, 31) зафіксовано завантаження тендерних пропозицій або вхід в електронний аукціон з однієї ІР-адреси;

- у торгах 6, 7, 8, 14, 17-21 виявлено отримання банківських гарантій із послідовними номерами та їх оплату в один день;

- простежується використання іншим учасником торгів телефонного номера, який належить Товариству, засвідчення статутів обох товариств у одного й того самого нотаріуса, наявність сталих господарських відносин між ними та випадки надання фінансової допомоги, синхронність дій у часі під час завантаження файлів в електронну систему закупівель, пов`язаність через третіх осіб;

- обидва учасники подали тендерні документи зі спільними електронними характеристиками файлів, схожим оформленням і структурою;

- факти обміну інформацією та координації своєї діяльності під час торгів підтверджено:

синхронністю дій Товариства та іншого учасника торгів під час входу в аукціон [такий вхід в аукціон торгів 1-31 обома суб`єктами здійснювався або одночасно або із незначним розривом у часі (від 1 до 14 хвилин) завчасно];

синхронністю дій Товариства та іншого учасника торгів під час завантаження файлів в електронну систему закупівель під час торгів 1, 3, 5-8, 10, 14, 16-22, 25, 27, 28, 30, що було обумовлено входом на відповідний майданчик в один і той же день із невеликим проміжком часу (від 5 хвилин до 2,5 годин);

схожістю електронних файлів, завантажених до системи електронних закупівель Товариством та іншим учасником торгів;

отримання банківських гарантій Товариством та іншим учасником торгів в один день, однією банківською установою, за послідовними номерами під час торгів 6-8, 14, 16-21, а також подання заяв на видачу банківських гарантій під час участі у торгах 6, 7, 14, 17-21 в одні дні;

здійснення оплати за послуги щодо видачі банківських гарантій Товариством та іншим учасником торгів під час участі у торгах 6-7, 14, 17, 18, 20-21 в одні дні. - використання однієї IP-адреси під час підготовки до участі у торгах та входу в систему дистанційного обслуговування «Інтернет-Банк»;

- у Рішенні АМК вказано, що пов`язаність суб`єктів господарювання Товариства та іншого учасника торгів є беззаперечною, адже, така пов`язаність мала місце як через юридичну особу - єдиного засновника обох товариств до початку торгів - Торгівельного товариства «ПОРТАЛ МПМ С.Р.О.» із однаковими кінцевими бенефіціарними власниками ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ), так і через фізичних осіб, що підтверджується витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та інформація, надана Головним управління пенсійного фонду України в Одеській області:

ОСОБА_3 , який в період з 29.03.2017 до 20.04.2017 (до проведення торгів) був керівником іншого учасника торгів, а у період з січня до вересня 2017 року працював у Товариства, зокрема, обіймаючи посаду технічного директора Товариства;

ОСОБА_4 , який працював у Товариства у період з січня 2017 року до січня 2018 року, а у період з 20.04.2017 до 20.03.2018 (період торгів 22, 26, 29, 31) був кінцевим бенефіціарним власником (контролером) керівником та представником іншого учасника торгів;

ОСОБА_5 , який з 01.06.2017 до 28.02.2018 працював у Товариства помічником директора з адміністративно-господарських питань, а з 20.03.2018 до 31.12.2020 (період торгів 1-21, 23-25, 27, 28, 30) був кінцевим бенефіціарним власником (контролер), керівником та представником іншого учасника торгів;

ОСОБА_6 , яка в період з квітня 2018 року до серпня 2020 року була співробітником Товариства, відповідно до довіреності (копія додається), виданої директором його 17.10.2019 із терміном дії - 31.12.2019, мала право представляти інтереси цього товариства, в тому числі підписуватись за директора;

аналогічну довіреність працівниця Товариства ОСОБА_6 мала довіреність від директора іншого учасника торгів, виданою 29.08.2018 із терміном дії - 31.12.2018, що, зокрема, попадає у період, коли вона працювала в Товаристві;

- номер мобільного телефону НОМЕР_1 , який належить Товариству, зазначався іншим учасником торгів для зв`язку під час торгів із вказанням контактних осіб - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (лист ТОВ «ЗАКУПКИ.ПРОМ.УА» від 11.11.2020 №1500/11), через яких, зокрема, і встановлена пов`язаність цих суб`єктів господарювання;

- інший учасник торгів при підключенні до системи дистанційного обслуговування «Інтернет-Банк» використало вказаний номер телефонний номер як реєстраційні дані, починаючи з 20.08.2018;

- пов`язаність Товариства та іншого учасника торгів також підтверджуються сталими господарськими відносинами між ними: за 2017 рік здійснено господарські операції на суму 49 763 665 грн, за 2018 рік - на суму 542 712 781 грн, за 2019 рік - 574 352 395 грн, за 2020 рік - 203 385 514 грн;

- аналіз договорів, укладених між цими суб`єктами господарювання до та під час торгів вказує на те, що окремі господарські операції стосувались: предмету закупівлі торгів 4, 10-13; здавання в оренду, обслуговування та ремонту основних засобів для здійснення господарської діяльності (під час торгів 1-31); систематичне надання один одному фінансової допомоги (2018-2020 роки); вказані обставини підтверджені Товариством у листі від 26.03.2021 №ТС-295;

- узгоджена господарська діяльність Товариства та іншого учасника торгів також підтверджується й іншими доказами: використанням Товариством та іншим учасником торгів однієї ІР-адреси під час подання податкової звітності та здійснення банківських операцій, засвідчення статутів у одного нотаріуса.

6.3.2. Суд апеляційної інстанції зазначив, що у цьому випадку Товариство у своїй позовній заяві та в апеляційній скарзі посилається на те, що наведені відповідачем підстави для винесення рішення про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, не можна вважати належними, адже, вони мають переважно ймовірнісний характер, оскільки, ґрунтуються на зроблених відповідачем припущеннях, а не на беззаперечно встановлених фактах. Позивач зазначив, що жодна з даних окремо взятих обставин не може свідчити про наявність антиконкурентних дій.

6.3.3. Однак, судова колегія фактично зауважила, що позивач помилково надає виключно оцінку кожній з цих обставин окремо, адже, кожна окрема обставина дійсно може вважатися випадковим збігом.

6.3.4. На переконання колегії суддів апеляційної інстанції, встановлені Відділенням АМК факти у своїй сукупності не можуть бути результатом випадкового збігу обставин чи наслідком об`єктивних чинників, тому наведені відповідачем докази є підтвердженими та достатніми для висновків, викладених у Рішення АМК.

6.3.5. Колегія суддів апеляційної інстанції зазначила, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується факт пов`язаності іншого учасника торгів і Товариства, які брали участь у торгах, через призму перебування одних і тих же фізичних осіб до та під час торгів на посадах, в тому числі адміністративних та вищих керівних, які мають безпосереднє відношення до організації цих торгів від імені одного із суб`єктів, із зазначенням у електронній документації номеру телефону, що належить конкуренту, а також сталими господарськими відносинами, що стосувались як предмету закупівлі, так і здавання в оренду, обслуговування та ремонту основних засобів для здійснення господарської діяльності, систематичним наданням один одному фінансової допомоги, синхронністю дій під час входу в аукціон, під час завантаження файлів в електронну систему закупівель, схожістю електронних файлів, завантажених до системи електронних закупівель, отриманням банківських гарантій в один день, однією банківською установою, за послідовними номерами, здійснення оплати за послуги щодо видачі банківських гарантій в одні дні, використання однієї IP-адреси під час підготовки до участі у торгах та входу в систему дистанційного обслуговування «Інтернет-Банк» та інші.

6.3.6. Зазначені обставини у своїй сукупності, на думку суду апеляційної інстанції, підтверджують наявність можливості обмінюватися інформацією та координувати свою діяльність. Натомість їх існування не може бути результатом випадкового збігу обставин чи наслідком дії об`єктивних чинників, а свідчить про те, що, зокрема, Товариство узгоджувало поведінку, що виключає змагальність досліджуваних у цій справі процедур закупівель.

6.3.7. При цьому, апеляційний господарський суд зауважив, що спільне використання засобів зв`язку та наявність певних відносин між учасниками торгів не перешкоджає участі в одних торгах, проте змагальність при їх проведенні повинна забезпечуватись самостійністю та незалежністю дій (поведінки) кожного з учасників, між тим, з огляду на вищевикладене, у цьому випадку, зокрема, Товариством вимога щодо незалежності дій дотримана не була.

6.3.8. У матеріалах справи відсутні та позивачем до місцевого господарського суду не подано жодного належного та допустимого доказу, який би спростовував правомірність і обґрунтованість висновків Відділення АМК стосовно того, що, зокрема, Товариство допустило порушення, передбачене пунктом 4 частини другої статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону, у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів.

6.3.9. З огляду на викладене вище, дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд зазначає, що Відділенням АМК у межах визначених законом повноважень та відповідно до норм законодавства про захист економічної конкуренції у Рішенні АМК у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу, зазначено низку належних доказів спотворення, зокрема, Товариством результатів торгів, правильно кваліфіковано їх антиконкурентні узгоджені дії.

6.3.10. Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у діях, зокрема, Товариства узгоджених дій та спрямованості цих дій на спотворення результатів торгів, беручи до уваги те, що суб`єкт підприємницької діяльності у процесі підготовки та участі у торгах діяв не самостійно, а узгоджував з іншим учасником торгів дії, в результаті чого конкурентне середовище було відсутнє, чим спростовуються аргументи апеляційної скарги позивача.

6.3.11. Поряд з цим, стосовно доводів позивача про надмірну тривалість розгляду відповідачем справи №06-02/2021, в межах якої прийнято оскаржуване Рішення АМК, суд першої інстанції зазначив, що розгляд справи №06-02/2021 щодо участі двох юридичних осіб у подібних 31 торгах тривав з 26.01.2021 до 23.07.2024 (три з половиною роки), відповідач не надав суду належних та допустимих доказів того, ним у період часу з 05.02.2021 до 20.01.2022, (11 місяців) з 26.01.2022 до 28.11.2022 (10 місяців), з 30.11.2022 до 22.02.2023 (3 місяці), з 24.03.2023 до 29.05.2024 року (14 місяців), здійснювалась будь-яка діяльність з розслідування антимонопольної справи, оскаржуване позивачем Рішення АМК прийнято лише 23.07.2024, у зв`язку з чим позивач був притягнутий до відповідальності за порушення антимонопольного законодавства за торгами, які були проведені до 23.07.2019, поза межами строків давності, встановлених у частиною першою статті 42 Закону, за відсутності поважних та об`єктивних причин для пропуску такого строку.

6.3.12. На переконання суду першої інстанції, розгляд Відділенням АМК антимонопольної справи №06-02/2021 протягом 3,5 років став надмірним тягарем для позивача, беручи до уваги відсутність юридичної визначеності і остаточності щодо вирішення питання порушення/не порушення ним Закону, що було предметом розгляду антимонопольної справи. Розгляд АМК антимонопольної справи протягом тривалого часу також позбавляє учасника такої справи належного захисту, з огляду на втрату можливості надавати докази, які можуть втратити достовірність і повноту з плином часу, що також безпідставно не враховано відповідачем.

6.3.13. Враховуючи те, що загальна тривалість розгляду антимонопольної справи не відповідає принципу верховенства права, як одному з основних принципів демократичного суспільства, за відсутності обґрунтованих, об`єктивних і поважних причин для зволікання відповідачем з прийняттям рішення у такій справі, що призвело до притягнення позивача до відповідальності поза межами строків давності, передбачених частиною першою статті 42 Закону, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

6.3.14. Підсумовуючи зазначене вище, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем під час розгляду справи № 06-02/2021 порушений п`ятирічний строк притягнення відповідача до відповідальності за порушення, виявлені Відділенням АМК під час участі у торгах (аукціонах), які відбулися до 23.07.2019, а тому пункти 16, 17,19, 20, 22, 23, 25, 26, 28, 29, 31, 32, 34, 35, 37, 38, 40, 41, 43, 44, 46, 47, 49, 50, 52, 53, 55, 56, 58, 59, 61, 62, 64, 65, 67, 68, 70, 71, 73, 74, 76, 77, 79, 80, 82, 83, 85, 86, 88, 89, 91 та 92 резолютивної частини Рішення АМК у частині, що стосується позивача, підлягають визнанню недійсними.

6.3.15. Колегія суддів апеляційної інстанції не погодися з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке:

- аналіз положень статті 35 Закону дає підстави для висновку, що у цій статті визначено перелік дій, які підпадають під поняття визначення "розгляд справи", зокрема, це збір та аналіз доказів (документів, висновків експертів, пояснень осіб, іншої інформації);

- дійсно положення частини другої статті 42 Закону визначають, що перебіг строку давності зупиняється на час розгляду органом АМК антимонопольної справи. Водночас наведені положення ніяким чином не скасовують, підміняють та/або продовжують строки, визначені у частині першій цієї статті. Також в силу положень статті 19 Конституції України та пункту 1 статті 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" не наділяють правом органи АМК щодо притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності за порушення конкурентного законодавства поза межами, визначеними у частині першій статті 42 Закону;

- отже, у вирішенні питання щодо дотримання органом АМК строків давності притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності тлумачення словосполучення "розгляду органами Антимонопольного комітету України справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" першочергове значення має саме сутнісний зміст поняття "розгляд справи". Тобто, вчинення органом АМК всіх необхідних процесуальних дій, направлених на збір доказів, які підтверджують обставини інкримінованого суб`єкту господарювання порушення конкурентного законодавства та вчинення всіх необхідних, передбачених Законом дій задля встановлення обставин такого порушення, і, відповідно, прийняття рішення щодо наявності / відсутності підстав для притягнення цього суб`єкта до відповідальності;

- у разі якщо господарські суди під час розгляду справи встановлять обставини саме щодо бездіяльності органів АМК, яка полягає у зволіканні щодо прийняття рішення за наслідками розгляду антимонопольної справи, в межах строків притягнення до відповідальності, які встановлені у статті 42 Закону за відсутності об`єктивних і поважних причин, що пов`язані безпосередньо із розглядом справи (складність справи/поведінка сторін антимонопольної справи/дії або бездіяльність відповідних державних органів), бездіяльність органу АМК не може визнаватися такою, що узгоджується з положеннями статті 59 Закону;

- нова редакція Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства про захист економічної конкуренції та діяльності Антимонопольного комітету України" набрала чинності з 01.01.2024, розгляд справи територіальним відділенням Антимонопольного комітету України і, як наслідок, всі дії, в тому числі прийняття рішення, мають розглядатися у редакції законодавства у сфері захисту економічної конкуренції, що діяло до 01.01.2024 і в цій же редакції законодавства суб`єкт господарювання у справі №06-02/2021 має оскаржувати рішення відповідача.

6.3.16. Судом апеляційної інстанції встановлено таке:

- день вчинення першого порушення (дата проведення першого аукціону) 14.11.2017;

- початок розгляду справи №06-02/2021 згідно з розпорядженням Відділення АМК від 26.01.2021 № 65/6-рп/к - 26.01.2021;

- день прийняття Рішення АМК - 23.07.2024.

6.3.17. З огляду на те, що провадження у антимонопольній справі відкрито 26.01.2021, а жодному із встановлених епізодів участі позивача у торгах (найдавніші з яких відбулися у листопаді 2017 року) станом на цю дату не сплинуло більше п`яти років, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що строк давності притягнення до відповідальності не сплинув.

6.3.18. Суд апеляційної інстанції вказав, що розгляд порушень законодавства Відділенням АМК здійснювався комплексно стосовно 31 торгах і протягом 3 років 6 місяців.

6.3.19. Колегія суддів апеляційної інстанції зазначила, що Законом (у редакції, яка діяла станом на дату початку розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції) не визначено строків, які встановлюють тривалість розслідування з моменту його початку до винесення відповідного рішення АМК.

6.3.20. Суд апеляційної інстанції, виснував, що, оскільки, розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції Відділенням АМК розпочато у січні 2021 року, а законом встановлено зупинення перебігу строку давності на час розгляду органами Комітету справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, тому, відповідачем при прийнятті Рішення АМК 23.07.2024 дотримано відповідний строк для притягнення Товариства до відповідальності.

6.3.21. Колегія суддів апеляційної інстанції наголосила, що з урахуванням зупинення строку давності притягнення до відповідальності Товариства з 26.01.2021 до 23.07.2024, такий строк під час проведення торгів 1-31 не перевищив 5 років.

6.3.22. Суд апеляційної інстанції в контексті доводів скаржника зазначив, зокрема, що 01.01.2024 набрав чинності Закон №3295-IX, яким внесені зміни до Закону та доповнено його положення статтею 37-1 "Строки розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції", отже, до 01.01.2024 у Законі була відсутня норма, яка чітко визначала строки розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, і така норма (стаття 37-1) вступила в дію з набранням чинності Закону №3295-IX, тобто з 01.01.2024, який у Прикінцевих та перехідних положеннях не встановлює зворотної дії в часі його норм.

6.3.23. Суд апеляційної інстанції вказав, що норма статті 42 Закону не зазнавала змін з моменту прийняття цього нормативного акта, а, отже, як на момент початку розгляду антимонопольної справи, так і на момент ухвалення Відділенням АМК оспорюваного рішення, існували визначені строки давності притягнення особи до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції (п`ять років з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення) та встановлене імперативне правило, за яким суб`єкт господарювання не може бути притягнений до відповідальності поза межами визначених строків давності. Тобто, хоча чинне до 01.01.2024 законодавство про захист економічної конкуренції не встановлювало конкретних строків розгляду антимонопольної справи, проте у частині першій статті 42 Закону визначалися строки давності притягнення до відповідальності, відповідно, розгляд антимонопольної справи мав бути здійснений в такі строки, які б не перевищували строків давності притягнення до відповідальності, недотримання яких має наслідком звільнення особи від відповідальності, отже, важливим є дотримання строків давності, встановлених в статті 42 Закону, і положення частини другої цієї статті не скасовують, підміняють та/або продовжують визначені частиною першою цієї статті строків давності.

6.3.24. Колегія суддів апеляційної інстанції зауважила, що розгляд справи №06-02/2021 здійснювався протягом розумного строку (3,5 роки) щодо 31 торгів та з урахуванням специфіки розгляду такої категорії справ про захист економічної конкуренції (антиконкурентні узгоджені дії, вчинені в ході процедури публічних закупівель, що проводилися в електронній системі «Прозорро»), із, окрім направленням запитів та отриманням письмових доказів, що, здійснювалось протягом усього періоду розгляду справи (2021-2024 роки), необхідністю збором та аналізом електронних доказів, які містяться у згаданій системі закупівель.

6.3.25. Так, відповідно до розділу 4.3 Рішення АМК посадовою особою Відділення АМК повністю проаналізовані документи, що подавалися учасниками всіх досліджуваних торгів у електронному вигляді на предмет спільних особливостей як самих файлів, так і їх змісту.

6.3.26. Крім того, розгляд спірної антимонопольної справи припав на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), реорганізацію органів АМК, військової агресії проти України та повномасштабного вторгнення на територію України, що, відповідно, також є об`єктивним чинником, який вплинув на тривалість розслідування.

6.3.27. За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що строк розгляду антимонопольної справи №06-02/2021 є розумним та обумовлений потребою у вчиненні Відділенням АМК комплексу всіх дій, необхідних для повноцінного розгляду справи з урахуванням її особливостей та конкретних обставин.

6.3.28. З огляду на встановлені обставини, суд апеляційної інстанції, здійснюючи перевірку оскаржуваного Рішення АМК через призму статті 59 Закону, не встановив порушення Відділенням АМК загальної тривалості розгляду антимонопольної справи.

6.3.29. На переконання суду апеляційної інстанції, позивач не довів яким саме чином тривалість розслідування в антимонопольній справі з моменту його початку до винесення відповідного рішення Відділенням АМК вплинула на його права, обов`язки та інтереси, обмежило його права у здійсненні ним господарської діяльності, враховуючи, що безпосередньо розгляд антимонопольної справи не обмежує позивача в подальшій участі у торгах, тощо.

6.3.30. Колегія дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача, скасування оскаржуваного рішення місцевого господарського суду з одночасним ухвалення нового про відмову у позові, відповідно, у задоволенні апеляційної скарги позивача слід відмовити.

7. Межі та порядок розгляду справи судом касаційної інстанції

7.1. Верховний Суд ухвалою від 27.11.2025, зокрема, відкрив касаційне провадження у справі №916/4201/24 на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України.

7.2. Верховний Суд ухвалою від 16.12.2025, яка занесена до протоколу судового засідання, відклав розгляд касаційної скарги з власної ініціативи на 13.01.2026.

7.3. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

7.4. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

8. Джерела права та акти їх застосування. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

8.1. Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства закріплених у частини третій статті 2 ГПК України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права, на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

8.2. Верховний Суд звертає увагу на те, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження.

8.3. При цьому самим скаржником у касаційній скарзі з огляду на принцип диспозитивності визначаються підстава, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених, зокрема, пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України (що визначено самим скаржником), покладається на скаржника.

8.4. Отже, відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України касаційний перегляд з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових: (1) суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду; (2) спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

8.5. Верховний Суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 21.03.2024 у справі №191/4364/21, ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2024 у справі №902/1076/24, від 09.08.2024 у справі №127/22428/21, постанов Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11.11.2020 у справі №753/11009/19, від 27.07.2021 у справі №585/2836/16-ц, в яких означено, що висновок (правова позиція) - це виклад тлумачення певної норми права (або ряду норм), здійснене Верховним Судом (Верховним Судом України) під час розгляду конкретної справи, обов`язкове для суду та інших суб`єктів правозастосування під час розгляду та вирішення інших справ у разі існування близьких за змістом або аналогічних обставин спору.

8.6. При цьому наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі не достатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є незастосування правових висновків, які мали бути застосовані у подібних правовідносинах у справі, в якій Верховних Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з правовідносинами у справі, яка переглядається.

8.7. Що ж до визначення подібних правовідносин за пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, то в силу приписів статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд звертається до пунктів 25, 26, 32 правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної постанові від 12.10.2021 у справі №233/2021/19.

8.8. Предметом судового розгляду у цій справі є визнання недійсними та скасування низки пунктів резолютивної частини Рішення АМК в частині визнання вчинення позивачем порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону.

8.9. Позовні вимоги у цій справі мотивовані недоведеністю відповідачем наявності обставин, які в силу приписів законодавства про захист економічної конкуренції є обов`язковими для кваліфікації поведінки позивача як антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, та, як наслідок, застосування до останнього заходів відповідальності у вигляді накладення штрафу.

8.10. Предметом розгляду справи №917/1357/17 було скасування рішення АМК в частині визнання вчинення позивачем порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону.

8.10.1. Позовна заява мотивована тим, що рішення АМК ухвалене при неповному з`ясуванні обставин, вказаним рішенням не доведена антиконкурентна узгоджена поведінка позивача, не зазначені докази, які підтверджують негативний вплив на стан конкуренції на цьому ринку у вигляді настання певних негативних наслідків для інших суб`єктів господарювання.

8.11. Предметом розгляду справи №910/13451/20 було визнання недійсним рішення АМК в частині, що стосується позивача та відповідно до якого дії Товариства кваліфіковані як порушення передбачені пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону та заборона поширення недостовірної інформації.

8.11.1. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що:

- оскаржуване рішення АМК прийняте за неповного з`ясування обставин справи, не доведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими та за неправильного застосування норм матеріального права, тому, на думку позивача, воно має бути визнане недійсним у судовому порядку;

- інформація, яка використана при розгляді антимонопольної справи та складання оскаржуваного рішення, в частині, що стосується позивача, становить таємницю досудового розслідування (матеріали кримінального провадження);

- на думку позивача, органи АМК не уповноважені отримувати інформацію від правоохоронних органів, зокрема, Національного антикорупційного бюро України та Служби безпеки України.

8.12. Предметом розгляду справи №922/1865/20 було визнання протиправною та скасування вимоги щодо надання інформації.

8.12.1. Позовні вимоги мотивовані тим, що вимога територіального відділення АМК є протиправною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що витребувані названою вимогою відомості становлять адвокатську таємницю.

8.13. Предметом розгляду справи №910/23000/17 було визнання недійсним рішення АМК про відмову в розгляді справи за заявою позивача стосовно порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

8.13.1. На обґрунтування пред`явлених вимог позивач посилався на те, що Комітет не перевірив:

- наявності в діях підприємства ознак недобросовісної конкуренції (порушення статті 15-1 Закону), оскільки, це підприємство повідомило неточну інформацію, а інформацію про вартість сервісного збору та додаткових послуг, які не були замовлені позивачем, було повідомлено лише після придбання квитків, що є введенням покупця в оману;

- наявності ознак зловживання підприємством монопольним становищем, що передбачено пунктом 1 частини другої статті 13 Закону, шляхом установлення додаткових послуг у розмірі 10 % від вартості квитка та їх оплати як обов`язкової умови придбання квитка, що за умов існування конкуренції неможливо було б установити.

8.14. Предметом розгляду справи №910/19008/21 було визнання недійсним і скасування низки пунктів резолютивної частини рішення адміністративної колегії територіального відділення АМК у частині визнання вчинення позивачем порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону.

8.14.1. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідності до статей 59, 60 Закону (у частині, що стосується позивача у справі) підлягає визнанню недійсним, оскільки, при прийнятті рішення не були доведені обставини, які мають значення для справи і які визнано встановленими, а висновки відділення АМК, викладені у рішенні не відповідають обставинам справи, відповідачем порушені та неправильно застосовані норми матеріального і процесуального права.

8.15. Предметом розгляду справи №916/4909/23 було визнання недійсним рішення територіального відділення АМК у частині визнання вчинення позивачем порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону.

8.15.1. Позовні вимоги обґрунтовані недоведеністю відповідачем наявності обставин, які в силу приписів законодавства про захист економічної конкуренції є обов`язковими для кваліфікації поведінки позивача як антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, та, як наслідок, застосування до останнього заходів відповідальності у вигляді накладення штрафу.

8.16. Предметом розгляду справи №916/5677/23 було визнання недійсним і скасування низки пунктів резолютивної частини рішення адміністративної колегії територіального відділення АМК у частині визнання вчинення позивачем порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону.

8.16.1. Позовні вимоги обґрунтовані недоведеністю відповідачем наявності обставин, які в силу приписів законодавства про захист економічної конкуренції є обов`язковими для кваліфікації поведінки позивача як антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, та, як наслідок, застосування до останнього заходів відповідальності у вигляді накладення штрафу

8.17. З огляду на викладене вище, ця справа та справи №917/1357/17, №910/13451/20, №910/19008/21, №916/4909/23, №916/5677/23 (дивись пункти 8.8 - 8.11.1, 8.14 - 8.16.1 цієї постанови) є схожими в частині, що стосується предмета позову (визнання недійсним/скасування рішення АМК у частині, що стосується позивача), за однаковим нормативно-правовим регулюванням кваліфікації та притягнення за правопорушення, а саме за пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону, що у контексті змістовного критерію вказує на схожість спірних правовідносин в означених справах.

8.18. Що ж до справ №922/1865/20, №910/23000/17 і цієї справи, то вони є відмінними за предметом позову [оскарження різних видів рішень АМК (вимоги щодо надання інформації, про відмову в розгляді справи, про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу], його підставами, нормативно-правовим регулюванням.

8.19. Верховний Суд наголошує, що неврахуванням висновку Верховного Суду є саме неврахування висновку щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови.

8.19.1. Неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права, зокрема, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі.

8.19.2. Сама по собі різниця судових рішень не свідчить про безумовне підтвердження незастосування правового висновку.

8.20. Верховний Суд виходить з того, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина третя статті 311 ГПК України).

8.21. Відповідно до приписів Закону в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин:

- економічна конкуренція (конкуренція) - це змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку (абзац другий статті 1);

- антиконкурентними узгодженими діями є узгоджені дії, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції (частина перша статті 6);

- антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів (пункт 4 частини другої статті 6);

- порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є антиконкурентні узгоджені дії (пункт 1 статті 50);

- порушення законодавства про захист економічної конкуренції тягне за собою відповідальність, встановлену законом (стаття 51);

- за порушення, передбачені, зокрема, пунктом 1 статті 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі, встановленому частиною другою статті 52 Закону.

8.22. Зі змісту судових рішень вбачається, що судами попередніх інстанцій, встановлено, що дії позивача Відділенням АМК кваліфіковано за пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону, у зв`язку з чим на Товариство відповідачем накладено штраф.

8.23. Суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що відповідач, діючи в межах наданих законом повноважень, належно обґрунтував у Рішенні АМК висновок про вчинення, зокрема, Товариством антиконкурентних узгоджених дій, які призвели до спотворення результатів торгів, та правомірно застосував передбачені законом санкції. Щодо доведеності, обґрунтованості та відповідності до статті 59 Закону Рішення АМК дійшов висновку і суд апеляційної інстанції.

8.24. Втім, суд першої інстанції дійшов висновку, що розгляд антимонопольної справи №06-02/2021 тривав понад 3,5 роки без належного обґрунтування затримок, а Рішення АМК прийнято після спливу строків давності, визначених законом і така надмірна тривалість розгляду порушила принцип юридичної визначеності та позбавила позивача можливості належного захисту, що зумовлює наявність підстав для часткового задоволення позову.

8.25. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції щодо вчинення, зокрема, Товариством антиконкурентних узгоджених дій, які призвели до спотворення результатів торгів. Втім, не погодився з висновком суду про тривалий розгляд антимонопольної справи.

8.26. На думку скаржника, суди попередніх інстанцій порушили норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, а тому є підстави для скасування оскаржуваних судових рішень (рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні позову та постанови суду апеляційної інстанції повністю) та ухвалення нового рішення про задоволення позову у повному обсязі.

8.27. Узагальнені покликання Товариства зводяться, зокрема, до такого:

- суди першої та апеляційної інстанцій проігнорували те, що Відділення АМК не дослідили суть пропозиції учасників торгів та їхню поведінку під час аукціону (так, скаржник посилається на висновки Верховного Суду, які викладені у постанові від 24.04.2018 у справі №917/1357/17);

- суди попередніх інстанцій не дослідили належним чином обставини, якими Відділення АМК мотивувало своє рішення;

- Відділення АМК невиправдано зволікало під час розгляду антимонопольної справи, а її тривалий розгляд вплинув на права позивача.

8.28. Верховний Суд, оцінюючи доводи касаційної скарги та відзиву на касаційну скаргу, зазначає, що специфіка спорів щодо оскарження рішень АМК, якими визнано дії учасників торгів антиконкурентними узгодженими діями, які стосуються спотворення результатів торгів, полягає у тому, що у кожному конкретному випадку судами першої та апеляційної інстанцій під час розгляду справ з`ясовується питання наявності/відсутності підстав для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів АМК, якими в силу приписів частини першої статті 59 Закону, зокрема, є:

- неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи;

- недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими;

- невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

8.29. При цьому, відповідне з`ясування наявності/відсутності підстав для визнання недійсним чи скасування рішення АМК у силу приписів статті 59 Закону, дослідження та оцінка доказів, ухвалення судового рішення здійснюється господарськими судами у відповідності до приписів процесуального права.

8.30. Верховний Суд виходить з того, що:

- обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи;

- важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішенні справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою;

- зазначений у статті 79 ГПК України стандарт доказування як «вірогідність доказів» підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач і відповідач;

- необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї їх кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу;

- на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

8.31. Верховний Суд звертається до категорії стандарту доказування та відзначає, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний [постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17]. Такі ж висновки щодо застосування стандарту переваги більш вагомих доказів зазначено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.

8.32. Верховним Судом неодноразово наголошувалося на тому, що господарським судам першої та апеляційної інстанції під час вирішення справ щодо визнання недійсними/скасування рішень АМК про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема за антиконкурентні узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів і накладення штрафу, належить здійснювати оцінку обставин справи та доказів за своїм внутрішнім переконанням у порядку частини другої статті 86 ГПК України, зокрема, досліджувати також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у справі у їх сукупності.

8.33. Верховний Суд наголошує, що сукупна оцінка доказів, вказаних АМК у рішенні, може вважатися більш вірогідною для підтвердження узгоджених дій саме позивачем лише у тому випадку, коли вона повністю виключає можливість вірогідності у одночасному існуванні обставин, які, на думку АМК, підтверджують таке узгодження (правова позиція, викладена Верховним Судом у постанові від 19.09.2024 у справі №910/13422/23).

8.34. Застосування приписів статті 86 ГПК України, як норми процесуального права, має загальний характер для усіх справ. Обов`язком суду при розгляді справи є саме дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності, безпосередності дослідження наявних у справі доказів. Тобто, з`ясування всіх юридично значущих обставин на підставі наданих і наявних у справі доказів з усіма притаманними їм (доказам) властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Саме чітке обґрунтування та аналіз є базовими вимогами до судових рішень та важливим аспектом права на справедливий суд.

8.35. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 86 ГПК України).

8.36. При цьому, докази мають відповідати критеріям належності (стаття 76 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України), достовірності (стаття 78 ГПК України) та вірогідності (стаття 79 ГПК України).

8.37. Зі змісту оскаржуваних судових актів вбачається, що суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дослідив і надав оцінку доказам, наданим учасниками справи, зокрема, як доказам, які на думку АМК, свідчили про узгодженість дій Товариства (дивись розділ 6 цієї постанови), так і оцінив і дослідив доводи позивача у контексті позовних вимог, що є предметом спору, фактичних підстав позову та встановивши, що в діях позивача відповідачем встановлено та доведено склад правопорушення передбаченого пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону, а також суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що підстави для скасування Рішення АМК у частині, що стосується позивача, відповідно до статті 59 Закону відсутні.

8.38. Зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що обставинами, які свідчать про встановлення між Товариством та іншим учасником торгів антиконкурентних узгоджених дій, зокрема, є (дивись пункт 6.1.6 цієї постанови):

1) використання відповідачами антимонопольної справи однієї і тієї ж ІР-адреси;

2) перехід працівників від одного відповідача до іншого;

3) наявність господарських відносин між відповідачами;

4) пов`язаність позивача та третьої особи через засновників, керівництво та уповноважених осіб;

5) спільні особливості електронних файлів та схожість в оформлення документів;

6) синхронність дій під час участі у торгах;

7) використання третьою особою номера телефону, що належить позивачу;

8) здійснення доступу до поштової скриньки, яку використовує третя особа, з ІР-адреси, що належить позивачу;

9) засвідчення статутних документів у одного нотаріуса;

10) надання товариствами один одному фінансової допомоги;

11) отримання банківських гарантій, виданих однією банківською установою, в один день.

8.39. Зі змісту оскаржуваних судових рішень (дивись розділ 6 цієї постанови) вбачається, що суди попередніх інстанцій, здійснивши оцінку наведених Відділенням АМК у Рішенні АМК доказів і обставин та здійснених на їх підставі висновків, дослідивши сукупно й окремо наведених сторонами позицій та доказів, виходячи скрізь призму статті 59 Закону та стандарту вірогідності доказів, дійшли висновку, що Відділенням АМК доведено обставини, які мають значення для справи, та встановлені ним факти у своїй сукупності доводять наявність в діях, зокрема, Товариства обставин щодо усунення конкуренції під час проведення торгів та узгодження поведінки Товариства та іншого учасника торгів.

8.40. Суд наголошує, що покликання скаржника фактично спрямовані на переоцінку доказів, до якої суд касаційної інстанції вдаватися не може, з огляду на приписи статті 300 ГПК України.

8.41. Верховний Суд виходить з того, що оскаржувані судові рішення не суперечать правовим висновкам, які викладені у постановах Верховного Суду, вказаних у пунктах 4.1.1 - 4.1.3 цієї постанови, з огляду, окрім означеного вище, на таке.

8.42. Зі змісту судових рішеннях у справах №917/1357/17, №910/13451/20, №910/19008/21, №916/4909/23, №916/5677/23 вбачається, що під час їх розгляду суди встановлювали наявність/відсутність підстав передбачених статтею 59 Закону для визнання рішення АМК недійсним, з`ясовуючи відмінні, від цієї справи обставини, що підтверджують, антиконкуренті узгоджені дії відповідачів антимонопольних справ.

8.43. Стосовно покликання скаржника на необхідність дослідження формування цінових пропозицій учасників торгів для встановлення наявності відхилення від встановленої законом вимог, спотворення результатів торгів та завищення вартості товарів, слід зазначити, що Верховний Суд у постанові від 24.04.2018 у справі №917/1357/17 вказав, зокрема, таке:

«Суди попередніх інстанцій у розгляді даної справи, встановивши, що певна схожість в оформленні учасниками торгів їхніх конкурсних пропозицій, за відсутності беззаперечних доказів неправомірного або узгодженого формування цими учасниками спільно конкурсних пропозицій або цін на товар, спрямованого на усунення, недопущення чи обмеження конкуренції на торгах, за відсутності доказів антиконкурентної узгодженої поведінки учасників торгів у ході проведення цих останніх не свідчить про наявність попередньої змови (антиконкурентних узгоджених дій) та про спрямованість цих дій на усунення або недопущення конкуренції, спотворення результатів торгів, - дійшли, з урахуванням наведених законодавчих приписів, зокрема статті 59 Закону, висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Між тим з оскаржуваних судових рішень випливає, що територіальним відділенням АМК не спростовано існування інших, крім узгоджених антиконкурентних дій, факторів (умов), які впливали б на поведінку суб`єктів господарювання у формуванні ними своїх конкурсних пропозицій. Крім того, названим відділенням не здійснено комплексного економічного аналізу щодо механізму формування цінових пропозицій Позивачем та Третьою особою з якого вбачалася б наявність відхилення від встановлених законом вимог, спотворення результатів торгів та завищення вартості товарів.

Аргументи касаційних скарг стосуються з`ясування обставин, вже встановлених судами попередніх інстанцій, та переоцінки вже оцінених ними доказів у справі і спростовуються наведеним в оскаржуваних судових рішеннях зі справи. Водночас касаційна інстанція згідно з частиною другою статті 300 Господарського процесуального кодексу України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази».

8.43.1. Зі змісту судових рішень у справі №917/1357/17 вбачається, що відділення АМК в оскаржуваному рішенні зазначено, що наслідком антиконкурентних узгоджених дій позивача та третьої особи є фактична відсутність конкурсу внаслідок узгодження конкурсантами відповідної поведінки; доказами антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, визначено (1) наявність співпадінь в оформленні документів позивачем та третьою особою (у тому числі, наявність однакових помилок та деяких однакових значень, цін та застосування спільних систем обчислень), (2) виготовлення документів за допомогою однакових програмних комплексів, (3) датування пропозицій зазначених осіб та всіх документів в їх складі однією датою, (4) подання замовнику пропозицій обома сторонами в один день.

8.43.2. Суди першої та апеляційної інстанцій, задовольняючи частково позов у справі №917/1357/17, виходили, зокрема, з того, що:

- зовнішні ознаки в оформленні документів не можуть самі по собі свідчити про те, що між учасниками процедури відбувся обмін інформацією при підготовці конкурсної пропозиції;

- при оцінці фактів подання учасниками торгів документів, що мають спільні особливості, відповідачем не зібрано і не зазначено у рішенні АМК доказів, що доводять неможливість співпадіння;

- співпадання в оформленні та зовнішньому вигляді пропозицій торгів у конкретному випадку також не можуть свідчити про наявність антиконкурентних узгоджених дій, що призвели до спотворення результатів торгів, оскільки при проведенні торгів єдиним критерієм, який висувався до документації учасників, є її відповідність вимогам замовника, визначеним чинним законодавством України;

- у рішенні АМК відсутні будь-які вказівки про дослідження відповідачем обставин, пов`язаних з формуванням розрахунку цінової складової пропозицій, зроблених кожним з учасників на предмет їх економічного походження, а також відсутні вказівки про дослідження питань статутної діяльності учасників стосовно потенційної можливості реального виконання кожним з них поданих ними пропозицій;

- результат торгів залежить саме від якості пропозиції та її вартості, що, власне, і складає суть пропозиції, а тому саме суть конкурсної пропозиції в першу чергу мала бути досліджена відповідачем;

- під час проведення торгів мала місце цінова конкуренція між учасниками, а перемога в конкурсних торгах стала наслідком запропонованої найменшої ціни, яка є основним критерієм оцінки робіт і послуг, для яких існує певний постійно діючий ринок;

- учасниками торгів запропоновано замовнику різні ціни, і останній не був позбавлений можливості обрати іншого переможця або відхилити пропозиції учасників;

- подання учасниками пропозицій конкурсних торгів в останній день строку може бути наслідком співпадіння, встановленого обмеження у часовому періоді для надання пропозицій, а також бути пов`язаним з особливостями режиму роботи зазначених юридичних осіб.

8.43.3. Разом з тим, у справі №916/4201/24 судами попередніх інстанцій встановлено, що антиконкурентні узгоджені дії підтверджується, зокрема, такими обставинами: (1) використання відповідачами антимонопольної справи однієї і тієї ж ІР-адреси; (2) перехід працівників від одного відповідача до іншого; (3) наявність господарських відносин між відповідачами; (4) пов`язаність позивача та третьої особи через засновників, керівництво та уповноважених осіб; (5) спільні особливості електронних файлів та схожість в оформлення документів; (6) синхронність дій під час участі у торгах; (7) використання третьою особою номера телефону, що належить позивачу; (8) здійснення доступу до поштової скриньки, яку використовує третя особа, з ІР-адреси, що належить позивачу; (9) засвідчення статутних документів у одного нотаріуса; (10) надання товариствами один одному фінансової допомоги; (11) отримання банківських гарантій, виданих однією банківською установою, в один день, тощо (дивись розділ 6 цієї постанови).

8.43.4. Таким чином, з огляду на відмінність фактичних обставин справ №917/1357/17, №916/4201/24 та сукупність підстав, за якими відповідач встановлював і доводив порушення передбачене пунктом 1 статті 50, пунктом 4 частини другої статті 6 Закону, правова позиція наведена Верховним Судом у постанові від 24.04.2018 у справі №917/1357/17 не є релевантною для розгляду цієї справи №916/4201/24.

8.43.5. Зі змісту Рішення АМК убачається, що Відділення АМК не здійснювало комплексний економічний аналіз щодо механізму формування цінових пропозицій Товариством та іншим учасником торгів та не обґрунтовувало схожість механізму формування цінових пропозицій. Втім, Рішення АМК якісними, кількісними та сутнісними обставинами через призму до торгів (їх кількості), якими обґрунтовано антиконкурентні узгоджені дії у цій справі (дивись пункт 6.1.6 та 8.43.3 цієї постанови) та є суттєво іншими від обставин у справі №917/1357/17 (дивись пункти 8.37-8.38, 8.43 - 8.43.2 цієї постанови) і не свідчить, що суди попередніх інстанцій не так чи в інший спосіб витлумачили та застосували норми права щодо порушення антимонопольного законодавства за пунктом 1 статті 50 Закону та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону та/чи не надали оцінку тому, що Відділення АМК не здійснило повне, об`єктивне, всебічне дослідження доказів, та/чи не виконали обов`язок перевіряти дотримання органами АМК вимог законодавства та здійснення ними рішення/дій на підставі, у спосіб та у межах повноважень, передбачених законодавством України.

8.44. Щодо доводів скаржника про те, що суди попередніх інстанцій не дослідили належним чином обставини, якими Відділення АМК мотивувало Рішення АМК, то слід зазначити, що зміст оскаржуваних рішень очевидно свідчить про те, що як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції надали оцінку наданим сторонами доказам, якими вони обґрунтовують свої вимоги та/або заперечення і які мають значення для розгляду цього господарського спору (зокрема, дивись розділ 6 цієї постанови), до переоцінки яких в силу приписів статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції вдаватися не може, оскільки встановлення обставин справи, дослідження доказів та надання правової оцінки цим доказам є повноваженнями судів першої й апеляційної інстанцій, що передбачено статтями 73-80, 86, 300 ГПК України.

8.44.1. У цьому аспекті (вмотивованості та доведеності обставин вчинення Товариством правопорушення передбаченого пунктом 1 статті 50 і пунктом 4 частини другої статті 6 Закону) суди попередніх інстанцій, дослідивши обставини справи за наявними доказами та доводами, дійшли спільного висновку про те, що Відділення АМК правильно встановило та довело у своєму рішенні ці обставини.

8.44.2. Верховний Суд виходить з того, що відповідно до частини першої статті 41 Закону доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення.

Ці дані встановлюються такими засобами: поясненнями сторін і третіх осіб, поясненнями службових осіб та громадян, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів.

Усні пояснення сторін, третіх осіб, службових чи посадових осіб та громадян, які містять дані, що свідчать про наявність чи відсутність порушення, фіксуються у протоколі.

8.44.3. Зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що суди попередніх інстанцій, здійснюючи розгляд справи у контексті наявності/відсутності підстав для визнання недійсним і скасування Рішення АМК у частині, що стосується позивача, не встановили того, що Відділенням АМК неповно з`ясовано обставини, які мали значення для антимонопольної справи, недоведено обставини, які мали значення для антимонопольної справи і які визнано встановленими та те, що висновки, викладені у Рішенні АМК, не відповідають обставинам антимонопольної справи.

8.44.4. Покликання скаржника на те, що при з`ясуванні певних обставин Відділення АМК повинно було допитати та відібрати пояснення у представників, зокрема, Товариства відхиляються Судом, з огляду на приписи частини першої статті 41 Закону, оскільки, вказана норма не містить переліку обов`язкових доказів, які повинні підтверджувати ті чи інші обставини.

8.44.5. Також, слід зазначити, що Товариство, як відповідач антимонопольної справи, не був позбавлений права самостійно надати відповідні пояснення чи докази Відділенню АМК чи суду під час розгляду цієї справи.

8.44.6. Зміст оскаржуваних судових рішень свідчить про те, що Рішення АМК містить посилання на докази, на підставі яких відповідач дійшов висновку про вчинення, зокрема, Товариством порушення законодавства про захист економічної конкуренції, а позивачем у цій справі не подано доказів на виконання обов`язку, визначеного у статті 74 ГПК України, які б доводили ті обставини, на які Товариство посилається як на підставу своїх вимог щодо визнання недійсним і скасування низки пунктів Рішення АМК, у частині, що його стосується.

8.45. Щодо доводів скаржника про тривалість розгляду Відділенням АМК антимонопольної справи з посиланням на правові висновки Верховного Суду, які викладені у постановах від 14.05.2024 у справі №910/19008/21, від 27.02.2025 у справі №916/4909/23, від 04.09.2025 у справі №916/5677/23, слід зазначити таке.

8.45.1. Судом апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові вказано, що:

- провадження у антимонопольній справі відкрито 26.01.2021, а жодному із встановлених епізодів участі позивача у торгах (найдавніші з яких відбулися у листопаді 2017 року) станом на цю дату не сплинуло більше п`яти років;

- розгляд порушень законодавства Відділенням АМК здійснювався комплексно стосовно 31 торгах і протягом 3 років 6 місяців;

- розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції Відділенням АМК розпочато у січні 2021 року, а законом встановлено зупинення перебігу строку давності на час розгляду органами Комітету справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, тому, відповідачем при прийнятті Рішення АМК 23.07.2024 дотримано відповідний строк для притягнення Товариства до відповідальності;

- з урахуванням зупинення строку давності притягнення до відповідальності Товариства з 26.01.2021 до 23.07.2024, такий строк під час проведення торгів 1-31 не перевищив 5 років.

8.45.2. Верховний Суд виходить з того, що вказані висновки суду апеляційної інстанції засновані на приписах статті 42 Закону, відповідно до якої:

- суб`єкт господарювання не може бути притягнений до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, якщо минув строк давності притягнення до відповідальності.

Строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції становить п`ять років з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення.

Строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачені пунктами 13-16 статті 50 цього Закону, становить три роки з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення (частина перша статті 42 Закону);

- перебіг строку давності зупиняється на час розгляду органами Антимонопольного комітету України справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (частина друга статті 42 Закону).

8.45.3. У статтю 42 Закону зміни не вносились з дати його прийняття, тому як на дату початку розгляду антимонопольної справи Відділенням АМК (26.01.2021), так і на дату ухвалення Відділенням АМК Рішення АМК (23.07.2024), визначені строки давності притягнення особи до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції (п`ять років з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення) та встановлене імперативне правило, за яким суб`єкт господарювання не може бути притягнений до відповідальності поза межами визначених строків давності.

8.45.4. У справах, на які посилається скаржник (дивись пункт 4.1.3 цієї постанови), судами встановлено обставини щодо тривалості розгляду АМК антимонопольних справ, які відмінні від обставин цієї справи [тривалість розгляду з дати початку розгляду справи (26.01.2021) до дати прийняття Рішення АМК (23.07.2024) склала 3 роки і 6 місяців; кількість епізодів, які досліджувалися АМК також є відмінною], з огляду на таке.

8.45.5. У постанові від 14.05.2024 у справі №910/19008/21 Верховний Суд зазначив таке:

« 7.62. Як свідчить зміст оскаржуваних судових рішень, суди попередніх інстанцій з`ясували означені Верховним Судом питання та встановили, що: відповідачем не доведено об`єктивної складності антимонопольної справи; позивач не ухилявся від надання запитуваної інформації, натомість вчиняв дії щодо об`єктивного розгляду справи шляхом подачі своїх пояснень; в оскаржуваному Рішенні АМК відповідач посилався виключно на ті докази, які були зібрані АМК в 2012-2014 роках і дій щодо збирання додаткових доказів після 2014 року АМК не було здійснено; проте рішення прийнято лише 23.09.2021, тобто Товариство було притягнуто до відповідальності поза межами строків давності, встановлених у частині першій статті 42 Закону №2210.

7.63. Крім того суди встановили, що розгляд Відділенням АМК антимонопольної справи протягом 9 років став надмірним тягарем для Товариства, з огляду на відсутність юридичної визначеності і остаточності щодо вирішення питання відповідності дій останнього вимогам Закону №2210.

7.64. З огляду на викладене, встановивши відсутність у Відділення АМК об`єктивних і поважних причин розгляду антимонопольної справи протягом тривалого часу (9 років) та недотримання строків давності, встановлених у частині першій статті 42 Закону №2210 статті, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про наявність, визначених Законом №2210 підстав для скасування (визнання недійсним) Рішення АМК та на законних підставах задовольнили позов Товариства».

8.45.6. У постанові від 27.02.2025 у справі №916/4909/23 Верховний Суд вказав таке:

«Суд апеляційної інстанції, керуючись наведеними приписами чинного законодавства, встановивши, що: розгляд антимонопольної справи №1-26.206/68-2017 за ознаками вчинення, зокрема, ТОВ "Дніпро-спецгідроенергомонтаж" порушень законодавства про захист економічної конкуренції, передбачених пунктом 1 статті 50, пунктом 4 частини другої статті 6 Закону розпочато 28.11.2017 згідно з розпорядженням адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення АМК №68-р; Рішення АМК у справі №1-26.206/68-2017 прийнято 24.10.2023; отже, розгляд територіальним відділенням АМК антимонопольної справи №1-26.206/68-2017 тривав майже 6 років; проведення розслідування у такий тривалий строк (майже шість років) за трьома процедурами закупівель з двома учасниками, враховуючи строки притягнення до відповідальності, встановлені у статті 42 Закону має бути обґрунтоване об`єктивними та поважними причинами, які пов`язані безпосередньо із розглядом справи АМК, як-то складністю справи, поведінкою сторін (відповідачів антимонопольної справи), діями/бездіяльністю відповідних державних органів, у тому числі, АМК тощо; однак розгляд справи №1-26.206/68-2017 розпочато 28.11.2017, запити до державних органів та фінансових установ були надіслані органом АМК лише через 4 роки, при цьому відповіді на такі запити надані в межах встановленого законодавством строку (30 днів); ТОВ "Дніпро-спецгідроенергомонтаж", як учасник торгів, також належним чином виконував свої обов`язки щодо своєчасного надання відповідей на запити та вимоги територіального відділення АМК; відповідна антимонопольна справа не є складною; проведення реорганізації територіальних відділень АМК у червні 2020 року та втрата матеріалів справи №1-26.206/68-2017 не свідчать про наявність обґрунтованих підстав для надмірної тривалості розгляду антимонопольної справи, а труднощі в організації своєчасного виконання працівниками відповідача своїх професійних обов`язків та здійсненням контролю за наявністю матеріалів справ є виключно проблемою внутрішньої організації роботи такої юридичної особи, - дійшов висновку про притягнення ТОВ "Дніпро-спецгідроенергомонтаж" до відповідальності поза межами строків давності, встановлених у частині першій статті 42 Закону, за відсутності поважних та об`єктивних причин для пропуску такого строку.

Також за висновками суду апеляційної інстанції, розгляд територіальним відділенням АМК антимонопольної справи протягом майже 6 років став надмірним тягарем для позивача, беручи до уваги відсутність юридичної визначеності і остаточності щодо вирішення питання порушення/непорушення ним законодавства про захист економічної конкуренції, а також позбавив позивача належного захисту, з огляду на втрату можливості надавати докази, які можуть втратили достовірність і повноту з плином часу».

8.45.7. У постанові від 04.09.2025 у справі №916/5677/23 Верховний Суд зазначив таке:

«Судами під час нового розгляду справи №916/5677/23 встановлено, що:

- розгляд справи №1-26.206/68-2017 за ознаками вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю "Канів-Сгем" та ТОВ "Дніпро-Спецгідроенергомонтаж" порушень законодавства про захист економічної конкуренції, передбачених пунктом 1 статті 50, пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", було розпочато 28.11.2017 згідно з розпорядженням адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №68-р;

- рішення Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" у справі №1-26.206/68-2017 прийнято 24.10.2023;

- розгляд відділенням Антимонопольного комітету України антимонопольної справи №1-26.206/68-2017 тривав майже 6 років;

- проведення розслідування у такий тривалий строк (майже шість років) за трьома процедурами закупівель з двома учасниками, враховуючи строки притягнення до відповідальності, встановлені у статті 42 Закону України "Про захист економічної конкуренції", має бути обґрунтоване об`єктивними та поважними причинами, які пов`язані безпосередньо із розглядом справи Антимонопольним комітетом України, як-то складністю справи, поведінкою сторін (відповідачів антимонопольної справи), діями/бездіяльністю відповідних державних органів, у тому числі, Антимонопольного комітету України тощо;

- не зважаючи на те, що розгляд справи №1-26.206/68-2017 розпочато 28.11.2017, запити до державних органів та фінансових установ були надіслані органом Антимонопольного комітету України лише через 4 роки після цього, а саме: у листопаді місяці 2021 року. При цьому, в межах встановленого законодавством строку (30 днів) відповідними державними органами та фінансовими установами були надані відповіді на такі запити.

- матеріалами справи підтверджується, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Канів-Сгем" та ТОВ "Дніпро-Спецгідроенергомонтаж" як учасники торгів, належним чином виконували свої обов`язки щодо своєчасного надання відповідей на запити та вимоги відділення Антимонопольного комітету України, тобто зі своєї сторони вчиняли активні дії для своєчасного та оперативного розгляду антимонопольної справи, що не може свідчити про затягування розгляду останньої саме з їх вини;

- з огляду на сукупність наявних у матеріалах справи доказів, на яких ґрунтується оскаржуване позивачем рішення АМК, відповідна антимонопольна справа не є складною, а кваліфікація поведінки учасників торгів, з урахуванням наявної у відповідача документації, своєчасно наданої як учасниками торгів, так і державними органами/фінансовими установами, не потребувала істотних затрат часу, оскільки дозволяла оперативно та конкретно встановити наявність/відсутність ознак пов`язаності відповідачів антимонопольної справи, що зумовила недотримання конкретних засад проведення торгів;

- посилання відповідача на проведення реорганізації територіальних відділень Антимонопольного комітету України у червні місяці 2020 року, яка відбулася відповідно до розпорядження Антимонопольного комітету України №23-рп від 28.11.2019 (у редакції розпорядження Антимонопольного комітету України №5-рп від 07.05.2020), та на втрату матеріалів справи №1-26.206/68-2017 жодним чином не свідчать про наявність обґрунтованих підстав для надмірної тривалості розгляду антимонопольної справи, оскільки вказані труднощі в організації своєчасного виконання працівниками відповідача своїх професійних обов`язків та здійсненням контролю за наявністю матеріалів справ є виключно проблемою внутрішньої організації роботи такої юридичної особи, а тому зазначені Південним міжобласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України підстави не є тими обставинами, які перешкоджали прийняти рішення за результатами розгляду справи у найкоротший строк, адже вони є суб`єктивними (такими, що залежать виключно від організації роботи відповідача), тим більше, що останній, діючи добросовісно, розумно та обачливо, повинен був з достатнім поспіхом вчиняти дії щодо якнайшвидшого розгляду справи, принаймні, отримавши необхідні відомості від органів державної влади та фінансових установ у 2021 році;

- оскаржуване позивачем рішення Адміністративної колегії Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято лише 24.10.2023, у зв`язку з чим Товариство з обмеженою відповідальністю "Канів-СГЕМ" було притягнуто до відповідальності поза межами строків давності, встановлених у частині першій статті 42 Закону України "Про захист економічної конкуренції", за відсутності поважних та об`єктивних причин для пропуску такого строку;

- розгляд відділенням Антимонопольного комітету України антимонопольної справи № 1-26.206/68-2017 протягом майже 6 років став надмірним тягарем для позивача, беручи до уваги відсутність юридичної визначеності і остаточності щодо вирішення питання порушення/непорушення ним Закону України "Про захист економічної конкуренції", що було предметом розгляду антимонопольної справи;

- розгляд Антимонопольним комітетом України антимонопольної справи протягом тривалого часу також позбавив учасника такої справи належного захисту, з огляду на втрату можливості надавати докази, які можуть втратити достовірність і повноту з плином часу, що також безпідставно не враховано відповідачем.

Отже, суди першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи зробивши оцінку встановленим обставинам у справі №916/5677/23 не встановили об`єктивних та поважних причин з якими пов`язано тривалість розгляду справи понад 6 років, та дійшли висновку, що прийняття рішення Відділенням АМК протягом 6 років з початку розслідування вплинуло на права позивача».

8.45.8. Отже, враховуючи викладене вище ця справа та справи №910/19008/21, №916/4909/23, №916/5677/23 є відмінними у контексті встановлених обставин справи щодо тривалості розгляду справи АМК [тривалість розслідування АМК: у справі №916/4201/24 - 3,5 років; у справі №910/19008/21 - 9 років; у справі №916/4909/23 - майже 6 рокі; у справі №916/5677/23 - майже 6 років; кількість епізодів, що були предметом дослідження АМК: у справі №916/4201/24 - 31 процедура закупівлі; у справі №910/19008/21 - 3 процедури закупівлі; у справі №916/4909/23 - 3 процедури закупівлі, у справі №916/5677/23 - 3 процедури закупівлі], що виключає застосування правових позицій стосовно статті 42 Закону, викладених у постановах від 14.05.2024 у справі №910/19008/21, від 27.02.2025 у справі №916/4909/23, від 04.09.2025 у справі №916/5677/23, під час вирішення цієї справи.

8.45.9. Також, Суд виходить з того, що оскаржувана постанова (дивись пункт 6.3.26) узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 15.07.2025 у справі №910/2415/24, та колегія суддів касаційної інстанції за доводами, які наведені скаржником у касаційній справі у цій справі не вбачає підстав для її відступу.

8.46. З огляду на викладене, доводи касаційної скарги в частині підстави касаційного оскарження передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України не знайшли свого підтвердження.

8.47. Суд акцентує, що, переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію "суду права", а не "факту", отже, відповідно до статті 300 ГПК України перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи.

8.48. Верховний Суд в силу імперативних положень частини другої статті 300 ГПК України позбавлений права самостійно досліджувати, перевіряти та переоцінювати докази, самостійно встановлювати по-новому фактичні обставини справи, певні факти або їх відсутність.

8.49. Отже, підстави касаційного оскарження, наведені скаржником у касаційній скарзі щодо оскарження рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову та постанови суду апеляційної інстанції, у цьому випадку, не отримали підтвердження, а тому підстави для скасування оскаржуваних судових рішень та ухвалення нового рішення про задоволення позову відсутні.

8.50. Верховний Суд бере до уваги та вважає прийнятними доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу відповідача, в тій частині, яка узгоджується з вказаними вище міркуваннями Верховного Суду, наведеними у цій постанові.

8.51. Враховуючи спірний характер правовідносин сторін наведена міра обґрунтування цього судового рішення є достатньою у світлі конкретних обставин справи, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

8.52. Учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

9. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

9.1. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

9.2. За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

9.3. З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі, не підтвердилися та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, а тому касаційну скаргу позивача слід залишити без задоволення.

10. Судові витрати

10.1. Судовий збір сплачений у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції покладається на скаржника, оскільки, Верховний Суд касаційну скаргу позивача залишає без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині та постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 129, 300, 308, 309, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-СЕРВІС-КТТ» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 27.03.2025 в оскаржуваній частині та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.11.2025 у справі №916/4201/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Ю. Власов