СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

08 січня 2026 року м. Харків Справа № 905/362/25

Східний апеляційний господарський суд у складі судді-доповідача Демідової П.В., розглянувши матеріали апеляційної скарги Селянського (Фермерського) господарства «Агрос» (вх. №20 Д) на рішення Господарського суду Донецької області від 08.12.2025 у справі №905/362/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ЯСНО+, м.Київ,

до відповідача Селянського (фермерського) господарства Агрос, с.Нововодяне(з), Добропільський район, Донецька область,

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю ЯСНО+, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до Селянського (фермерського) господарства Агрос, про стягнення 536355,70 грн, з яких: сума основного боргу 511935,21 грн, 3% річних - 6390,76 грн, інфляційна складова боргу - 18029,73 грн.

Господарський суд Донецької області (суддя Харакоз К.С.) рішенням від 08.12.2025 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ЯСНО+ до відповідача Селянського (фермерського) господарства Агрос про стягнення заборгованості в сумі 523855,70 грн задовольнив повністю; стягнув з Селянського (фермерського) господарства Агрос на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ЯСНО+ суму основного боргу 499435,21 грн, 3% річних - 6390,76 грн, інфляційну складову боргу - 18029,73 грн та витрати із сплати судового збору - 6286,27 грн; повернув Товариству з обмеженою відповідальністю ЯСНО+ з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 302,29 грн сплачений відповідно до платіжної інструкції №3915366 від 26.03.2025 року.

Селянське (Фермерське) господарство «Агрос» звернулося з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 08.12.2025 у справі №905/362/25 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, суд дійшов висновку про залишення її без руху виходячи з наступного.

Згідно з п.2 ч.3 ст.258 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України Про судовий збір.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України Про судовий збір судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пп.1, п.2 ч.2 ст.ст.4 Закону України Про судовий збір).

Ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду складає 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми (пп.6, п.2 ч.2 ст.ст.4 Закону України Про судовий збір).

При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (ч.3 ст.4 Закону України Про судовий збір).

Заявником апеляційної скарги оскаржується судове рішення на суму позовних вимог у розмірі 523 855,70грн, у зв`язку з чим звертаючись з апеляційною скаргою на рішення суду сплаті підлягає судовій збір у розмірі 9429,40грн (523 855,70грн*1,5%*150%*0,8).

Проте, заявником апеляційної скарги не надано доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.

В поданій апеляційній скарзі заявник просить відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції.

В обґрунтування вказаного клопотання скаржник посилається на те, що підприємство знаходиться у зоні активних бойових дій з червня 2025 року, що унеможливлює здійснення господарської діяльності, неодноразово було атаковано шахедами та фактично знищене (зруйновані складські приміщення та техніка) внаслідок чого, враховуючи майновий стан просить відстрочити сплату судового збору.

В підтвердження викладеного заявником долучено до матеріалів апеляційної скарги копії витягів з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № КП 0000461 від 11.06.2025 та №0000520 від 25.06.2025 та акту Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Донецькій області про пожежу від 26.04.2025.

Розглянувши клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення, викладене в апеляційні скарзі, судом встановлено наступне.

Частиною 1 ст.8 Закону України «Про судовий збір» визначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Зі статті 8 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що: законодавець, застосував конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначивши, що питання, зокрема, щодо звільнення, зменшення, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення, розстрочення; умови застосування диференційовані за суб`єктним та предметним складом.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14.01.2021 у справі №940/2276/18 зазначила, що умови, визначені у пунктах 1 та 2 частини першої статті 8, можуть застосовуватися лише до фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до фізичних осіб, що мають певний соціальний статус, підтверджений державою, є військовослужбовцями, батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокими матерями (батьками), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; особами, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена (п.39) При цьому, із системного аналізу змісту норм зазначеної статті убачається, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю» (п.45).

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень Товариство з обмеженою відповідальністю ЯСНО+ звернулось до суду з позовом до Селянського (фермерського) господарства Агрос про стягнення заборгованості 536355,70 грн за договором постачання електричної енергії.

Отже, предметом справи, що розглядається, не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, а є стягнення коштів.

За приписами статті 7 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин.

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою, як одну із засад судочинства, визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

«Право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду. Вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке саме собою є таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі»).

Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Отже, враховуючи викладене, зобов`язання сплатити судовий збір само по собі не обмежує право особи на справедливий суд.

Обставини, на які посилається заявник, не передбачені Законом України «Про судовий збір» для відстрочення сплати судового збору, до того ж відповідач є юридичною особою, а предметом позову не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Крім зазначеного, посилаючись на скрутний фінансовий стан, відповідач не надав докази, яки б свідчили про такий стан. Посилання на руйнування та перебування в зоні бойових дій не є доказами фінансового стану, які передбачені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». У зв`язку з викладеним, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання скаржника про відстрочення судового збору до ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції, викладеного в апеляційній скарзі.

Суд роз`яснює відповідачу, що у випадку відмови судом у задоволенні клопотання скаржника про звільнення/зменшення (відстрочення/розстрочення) сплати судового збору суд постановляє ухвалу, яку направляє скаржнику, отримавши яку, скаржник повинен виконати вимоги, наведені в ухвалі суду про залишення скарги без руху, а саме надати суду докази сплати судового збору у встановленому розмірі. У випадку якщо скаржник не виконає таких вимог ухвали до закінчення строку, наданого судом або встановленого законом на усунення недоліків, останній не позбавлений права звернутися до суду з клопотанням про поновлення зазначеного строку.

Зазначене узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду в постанові від 18.10.2023 у справі №910/10939/22.

Відповідно до частини 2 статті 260 ГПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Статтею 174 ГПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якої зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись статтями 174, 234, 260 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1.У задоволенні клопотання Селянського (фермерського) господарства Агрос про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції відмовити.

2.Апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства Агрос залишити без руху.

3.Встановити Селянському (фермерському) господарству Агрос десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення її недоліків шляхом надання суду доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та у розмірі 9429,40грн

4.Наслідки неусунення недоліків, визначених цією ухвалою, у строк, встановлений судом, передбачені статтями 174, 260 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя П.В. Демідова