РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.01.2026Справа № 910/13743/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 )

до Фізичної особи - підприємця Налічаєва Андрія Леонідовича ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 )

про зобов`язання вчинити дії

Представник сторін: не викликались

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача

До Господарського суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 (далі за текстом - ОСОБА_1., Позивач) з позовом до Фізичної особи - підприємця Налічаєва Андрія Леонідовича (далі за текстом - ФОП Налічаєв А.Л., Відповідач), в якому Позивач просить суд, зобов`язати Відповідача повернути транспортний засіб - автомобіль KIA RIO, загальний легковий седан, бежевого кольору, 2012 року випуску, ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 , вартістю 248 000 грн, за договором оренди від 27.01.2023 (далі за текстом - Договір).

В обґрунтування заявлених вимог Позивач зазначає, що ним на виконання умов Договору надано Відповідачу в оренду майно, яке в порушення умов останнього не повернуто стороною Відповідача.

2. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд зазначає, що ухвала суду від 12.11.2025 надсилалась на офіційну адресу місцезнаходження Відповідача, однак конверт із зазначеною ухвалою повернувся на адресу суду не врученим із зазначенням причин: «терміну зберігання» (згідно інформації з сайту Укрпошти).

Приписами статті 10 України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» закріплено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Згідно з пунктом 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За приписами частини 8 статті 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Пунктом 5 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 12.11.2025 у справі № 910/13743/25 встановлено Відповідачу п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву на позовну заяву, однак станом на дату ухвалення даного рішення суду відзив на позовну заяву не надійшов.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

27.01.2023 між ФОП ОСОБА_1. (в подальшому припинено суб`єкт господарювання) та Відповідачем укладено Договір, відповідно до пункту 1.1 якого Орендодавець (Позивач) передає в строкове платне користування Орендареві для використання в господарській діяльності автомобіль КІА RIO, номерний знак НОМЕР_4 , рік випуску - 2012, загальний легковий седан, колір - бежевий, ідентифікаційний номер транспортного засобу - НОМЕР_3 , показники одометру (пробіг) - 117157км, вартістю 248000,00грн. (двісті сорок вісім тисяч гривень) (далі - Автомобіль).

Право власності Орендодавця на автомобіль підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 (пункт 1.2 Договору).

Пунктом 1.6 Договору визначено, що Автомобіль та Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на Автомобіль, а також один комплект ключів від Автомобіля передаються Орендодавцем Орендарю в строк 3 (три) дні з моменту підписання цього Договору.

Водночас, пунктом 1.8 Договору закріплено, що Орендодавець передає автомобіль у користування строком на 1 рік.

Згідно з пунктом 1.7 Договору, факт передачі Автомобіля оформлюється Актом приймання-передачі, який підписується Сторонами (Орендодавцем та Орендарем). Підписанням цього договору та Акта приймання-передачі Сторони підтверджують, що Орендодавець передав, а Орендар прийняв в орендне користування Автомобіль, отримав Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на Автомобіль та один комплект ключів від Автомобіля.

Пунктами 3.1, 3.2 Договору визначено, що орендна плата за користування Автомобілем розраховується наступним чином: 2, 66 грн. за 1 кілометр пробігу Автомобіля. Орендна плата сплачується Орендарем щотижня, шляхом перерахування на банківський рахунок Орендодавця, не пізніше останнього дня тижня, за який сплачується орендна плата.

Відповідно до пункту 6.2 Договору, строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у пункті 5.1 цього Договору, та закінчується через один рік у відповідний день наступного року.

У відповідності до пунктів 7.1, 7.2 Договору, Автомобіль повинен бути повернений Орендарем Орендодавцю не пізніше З (трьох) днів після закінчення строку дії цього Договору, у справному стані з урахуванням нормального фізичного зносу, що виник у період експлуатації.

Повернення автомобіля відбувається у м. Київ та оформлюється Актом приймання-передачі.

З матеріалів справи вбачається, що Актом приймання - передачі від 27.01.2023 Орендодавець (Позивач) передав, а Орендар (Відповідач) прийняв у користування:

- транспортний засіб - автомобіль КІА RIO, номерний знак НОМЕР_4 , рік випуску - 2012, загальний легковий седан, колір - бежевий, ідентифікаційний номер транспортного засобу - НОМЕР_3, показники одометру (пробіг) - 117157км, вартістю 248000,00грн;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 ;

- один комплект ключів від автомобіля КІА RIO, номерний знак НОМЕР_4 , рік випуску - 2012, загальний легковий седан, колір - бежевий, ідентифікаційний номер транспортного засобу - НОМЕР_3 , показники одометру (пробіг) - 117 157 км, вартістю 248 000,00 грн.

Крім того, Позивач звертає увагу суду на те, що починаючи з 27.01.2023 Відповідач жодного разу не сплатив Позивачу орендну плату у спосіб, вказаний у Договорі та у розмірі, розрахованому у Договорі, чим порушив умови Договору, передбачені пунктами 3.1, 3.2.

З матеріалів справи вбачається, що Позивач звертався до Відповідача із претензією від 03.03.2023 № 03-04/2023 про необхідність повернення орендованого авто, яку Відповідачем отримано особисто.

Крім того, до вказаної претензії Позивачем долучено додаткову угоду від 03.04.2023 про дострокове розірвання Договору, яка не підписана стороною Відповідача, що свідчить про не укладання останньої.

Позивач стверджує, що строк дії Договору сплив 27.01.2024, а Відповідач станом на дату подання цього позову не повернув автомобіль Позивача, що стало підставою для звернення до суду з позовом.

Судом встановлено, що докази на спростування доводів Позивача в матеріалах справи відсутні.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами Договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором оренди.

Частина 1 статті 759 ЦК України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до частини 1 статті 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Як встановлено судом вище, автомобіль передано Відповідачу у користування на підставі Акту приймання - передачі від 27.01.2023 строк на 1 рік згідно пункту 1.8 Договору, тобто до 27.01.2024.

Враховуючи положення пунктів 6.1 та 6.2 Договору суд дійшов висновку, що останній закінчив свій строк дії 27.01.2024, а враховуючи положення пункту 7.1 Договору орендоване майно мало бути повернуте Позивачу у строк до 30.01.2024.

Однак, станом на дату ухвалення даного рішення матеріали справи не містять доказів повернення Відповідачем орендованого майна за Договором Позивачу, що відповідно свідчить про порушення ним умов Договору та наявність підстав для задоволення позову.

Право власності Позивача на орендоване майно, яке закріплено пунктом 1.2 Договору наразі не оспорюється.

Крім того, судом не досліджується питання одностороннього розірвання Договору оскільки підставою для звернення до суду з позовом Позивачем визначено саме закінчення строку дії Договору, а односторонньої відмови від Договору зі сторони Позивача матеріали справи не містять.

При цьому питання розірвання Договору шляхом укладання додаткової угоди згідно проекту наданого Позивачем між сторонами не узгоджено.

Відповідно до частини 1 статті 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

В сукупності зазначеного вище, враховуючи закінчення строк дії Договору та відповідно строку дії оренди, суд дійшов висновку щодо правомірності вимог Позивача в частині зобов`язання сторони Відповідача повернути майно.

Що стосується питання відшкодування Позивачу витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000 грн, суд зазначає наступне.

На підтвердження понесення Позивачем витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи надано наступні копії документів:

- договір про надання правничої допомоги від 01.09.2025 № 01-09/25, відповідно до пункту 5.1 якого сторонами погоджено в розмірі 2 000 грн за одну годину роботи адвоката та вказується у акті прийому - передачі робіт (надання послуг), також може визначатися у фіксованому розмірі;

- ордер серії АТ № 1067595 від 08.09.2025;

- акт прийому - передачі робіт (надання послуг) за договором про надання правничої допомоги від 01.09.2025 № 01-09/25 від 3.11.2025 на суму 50 000 грн, підписаний сторонами ЕЦП.

Так, зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 1 частини 3 статті 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із критеріями визначеними в частині 4 статті 126 ГПК України.

Відповідно до частини 5 та 6 статті 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд зазначає, що заперечення Відповідача в цій частині відсутні.

При цьому, суд зазначає, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, що склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

Враховуючи викладене вище та з огляду на категорію справи щодо якої виник спір, суд дійшов висновку, що покладення на Відповідача витрат в розмірі 50 000 грн є необґрунтованим оскільки вказана сума не є пропорційною по відношенню до предмета спору та складності справи.

На переконання суду заявлені витрати є завищеними та можуть покласти на сторону Відповідача надмірний тягар в силу чого справедливим та таким, що забезпечує дотримання інтересів обох стороні буде покладення обов`язку з відшкодування Відповідачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

При цьому, судом не заперечується та не спростовується погоджений Позивачем та його адвокатом розмір гонорару, однак покладення його на Відповідача у повному обсязі є нерозумним та надмірним.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

З огляду на встановлені судом обставини на підставі наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку, що Відповідачем порушено умови Договору в частині строків повернення орендованого майна в силу чого позов підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

2. Зобов`язати Фізичну особу - підприємця Налічаєва Андрія Леонідовича ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) транспортний засіб - автомобіль КІА RIO, номерний знак НОМЕР_4 , рік випуску - 2012, загальний легковий седан, колір - бежевий, ідентифікаційний номер транспортного засобу - НОМЕР_3 , вартістю 248 000,00грн.

3. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Налічаєва Андрія Леонідовича ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) судовий збір - 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі - 10 000 (десять тисяч) грн.

4. У відшкодуванні ОСОБА_1 іншої частини витрати на професійну правничу допомогу - відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 15.01.2026

Суддя Антон ПУКАС