ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2026 р.м. ХарківСправа № 922/4031/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи - підприємця Немченко Вікторії Вікторівни (РНОКПП: НОМЕР_1 ; місцезнаходження: АДРЕСА_1 )
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківська роздрібна компанія" (; місцезнаходження: пр. Льва Ландау, буд. 182, м. Харків, 61038)
про стягнення 49 695,44 грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Немченко Вікторія Вікторівна 13.11.2025 звернулась до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківська роздрібна компанія" про стягнення з відповідача на свою користь безпідставно набутих грошових коштів у сумі 49 695,44 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в рамках виконавчого провадження №79343990 з ФОП Немченко В.В. було стягнуто кошти у загальній сумі 49 695,44 грн на підставі судового наказу Господарського суду Харківської області від 23.06.2025 по справі № 922/2158/25, який в подальшому було скасовано за заявою боржника ухвалою Господарського суду Харківської області від 21.10.2025. Отже, позивач вважає, що відповідачем було безпідставно набуто кошти в сумі 49 695,44 грн, а тому вони підлягають поверненню позивачу згідно зі ст. 1212 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 18.11.2025 позовну заяву Фізичної особи - підприємця Немченко Вікторії Вікторівни прийнято до розгляду; відкрито провадження у справі № 922/4031/25; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку частини п`ятої статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

10.12.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, разом з яким відповідачем було подано до суду заяву про поновлення строку для подання відзиву

В обґрунтування своєї заяви відповідач зазначив, що у встановлений судом строк для подання відзиву, а саме - 03.12.2025, відповідач належним чином надіслав засобами поштового зв`язку відзив на позовну заяву та доданими до нього документами позивачу, на підтвердження чого надав відповідні докази відправлення, та через особистий кабінет в підсистемі "Електронний суд" відзив на позовну заяву у справі № 922/4031/25 з доданими до нього документами був надісланий третій особі та суду. Проте, у зв`язку з технічним збоєм, який міг бути викликаний нестабільним електропостачанням та зв`язком, відзив фактично не був доставлений до суду. Карткою руху документа, сформованою через особистий кабінет в підсистемі "Електронний суд" підтверджується, що 03.12.2025 (у встановлений судом строк для подання відзиву) відповідач вчинив дії щодо направлення відзиву на позовну заяву сторонам та суду. Втім, відзив та документи до нього було доставлено лише третій особі (картка руху документа додається)

Розглянувши вищевказану заяву відповідача, враховуючи, що збій у підсистемі "Електронний суд" стався з незалежних від відповідача причин, а відповідач вчинив усі залежні від нього дії щодо своєчасного направлення відзиву на позовну заяву до суду, суд визнав за можливе задовольнити заяву відповідача як обґрунтовану та поновити строк для подання відзиву на позовну заяву.

У відзиві на позовну заяву відповідач проти позову заперечує, посилаючись, зокрема, на те, що спірні правовідносини виникли виключно в межах договору оренди, який є належною та достатньою правовою підставою для виникнення і виконання майнових зобов`язань сторін. Скасування судового наказу не може вважатися юридичним фактом, з яким закон пов`язує виникнення права на стягнення безпідставно набутих коштів, а наведені позивачем аргументи є хибним тлумаченням норм матеріального права.

Також 10.12.2025 відповідачем було подано до суду письмові пояснення з аналогічним відзиву змістом, в яких просив врахувати наведені пояснення під час розгляду справи та надати належну оцінку доказам, а також долучити до матеріалів справи додані документи; у задоволенні позовних вимог фізичної особи - підприємця Немченко Вікторії Вікторівни про стягнення безпідставно набутих грошових коштів - відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

23.06.2025 Господарським судом Харківської області було видано судовий наказ по справі № 922/2158/25 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківська роздрібна компанія" про стягнення з Фізичної особи - підприємця Немченко Вікторії Вікторівни заборгованості у розмірі 95 608,95 грн (у тому числі заборгованість у розмірі 76 821,15 грн, пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань у розмірі 18 787,80 грн), яка виникла на підставі письмового договору оренди №061949 від 10.11.2021, та судового збору у розмірі 302,80 грн.

14.10.2025 постановою від 14.10.2025 заступником начальника відділу Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лобовим Рінатом Михайловичем було відкрито виконавче провадження № 79343990 щодо примусового виконання судового наказу № 922/2158/25 від 25.07.2025 (дата набрання чинності).

17.10.2025 в рамках виконавчого провадження № 79343990 з ФОП Немченко В.В. було стягнуто кошти у загальній сумі 49 695,44 грн, що підтверджується довідками з банківського рахунку:

1) від 04.11.2025 № 9GRFUSRPAKEF4P3Т на суму 40 369,02 грн;

2) від 04.11.2025 № HOSS9DKTNOC0PS2E на суму 484,26 грн;

3) від 04.11.2025 № L8E07H3D9R66OLHQ на суму 6,18 грн;

4) платіжна інструкція № РАНСOR3VB4 на суму 8 835,98 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 21.10.2025 по справі №922/2158/25 було задоволено заяву ФОП Немченко В.В. про скасування вищевказаного судового наказу.

Відповідно, судовий наказ від 23.06.2025 у справі № 922/2158/25 було скасовано.

27.10.2025 позивачем засобами поштового зв`язку на адресу відповідача було направлено лист-вимогу про повернення грошових коштів, стягнутих у межах виконавчого провадження № 79343990 (трек-номер відправлення: 933), проте грошові кошти позивачу повернуті не були.

Отже, позивач вважає, що грошові кошти в сумі 49 695,44 грн набуті відповідачем безпідставно, а тому підлягають поверненню ФОП Немченко В.В. в порядку статті 1212 ЦК України у зв`язку зі скасуванням судового наказу від 23.06.2025 у справі № 922/2158/25.

Надаючи правову оцінку викладеним вище обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов:

а) набуття або збереження майна;

б) набуття або збереження за рахунок iншої особи;

в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах.

Отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання судового рішення не є безпідставним.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому породження певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, прямо передбачених частиною другою статті 11 ЦК України.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах: від 10.09.2018 у справі № 638/11807/15-ц (касаційне провадження № 61-1215св17), від 12.09.2018 у справі № 154/948/16 (касаційне провадження № 61-4497ск18), від 12.12.2018 у справі № 205/3330/14-ц (касаційне провадження № 61-1133св18).

Зазначена норма закону (ст. 1212 ЦК України) застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, в разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому (Постанова ВС у справі № 296/3518/19, провадження № 61-20356св21).

З матеріалів справи вбачається, що спірна сума 49 695,44 грн була виплачена відповідачем на підставі судового наказу, який в подальшому було скасовано.

Отже, у даному випадку грошові кошти були отримані відповідачем на законних підставах, а відтак застосовувати до спірних правовідносин положення ст. 1212 ЦК України не можна.

Належною процесуальною формою захисту прав боржника має бути поворот виконання рішення.

За змістом кондикційний позов та поворот виконання рішення схожі, проте не є тотожними та регулюються різними нормами права. Суть повороту виконання рішення полягає у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.

У Рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2011 № 13-рп/2011 у справі за конституційним зверненням військової частини НОМЕР_1 щодо офіційного тлумачення положення пункту 28 частини першої статті 293 ЦПК України у взаємозв`язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 року Конституції України вказано, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Відповідно до частини третьої статті 158 Господарського процесуального кодексу України, в ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 333 цього Кодексу.

Отже, поворот виконання рішення, якщо цього вимагає відповідач, можливий у будь-якому випадку, незалежно від того, в якому порядку скасовано судове рішення.

У справі, що переглядається, відповідач отримав грошові кошти за судовим наказом, який є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Поворот виконання рішення полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.

Тому суди на забезпечення такої гарантії відновлення прав учасників процесу, як поворот виконання рішення мають задовольняти відповідні заяви та повертати відповідачеві стягнені кошти за скасованим судовим рішенням у разі відсутності обмежень, установлених законом.

Подібні висновки зроблені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20.06.2019 у справі № 336/9595/14 (провадження № 61-14640сво18), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2019 у справі № 569/15646/16-ц (провадження № 14-375цс19) та постанові Верховного Суду у складі Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.05.2022 у справі № 405/3788/19 (провадження № 61-826св22).

Отже, у даному випадку позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав.

За усталеними висновками Великої Палати Верховного суду України обрання позивачем невірного та неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові.

Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20), від 02.02.2021 у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20).

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача грошових коштів у сумі 49 695,44 грн, які були сплачені на виконання судового наказу Господарського суду Харківської області від 23.06.2025 по справі № 922/2158/25, який в подальшому було скасовано, на підставі ст.1212 ЦК України.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати, у зв`язку з відмовою у позові, суд покладає на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. 29, 42, 73, 74, 86, 91, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові Фізичної особи - підприємця Немченко Вікторії Вікторівни (РНОКПП: НОМЕР_1 ; місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківська роздрібна компанія" (; місцезнаходження: пр. Льва Ландау, буд. 182, м. Харків, 61038) про стягнення 49 695,44 грн - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається відповідно до ст. 256-257 ГПК України.

Повне рішення складено "15" січня 2026 р.

СуддяН.М. Кухар