ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2026 р. Справа № 914/1688/25

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

Желіка М.Б.

секретар судового засідання Хом`як Х.А.

розглянув апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТТІ ГРУПП»

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 25.11.2025 (суддя Зоряна ГОРЕЦЬКА)

у справі № 914/1688/25

за позовом ОСОБА_1 ,

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТТІ ГРУПП»,

про стягнення вартості частки майна пропорційно частці в статутному капіталі

За участю представників:

від позивача Кійко А. І.

від відповідача Прокопик І. А.

Господарський суд Львівської області в ухвалі від 25.11.2025 у справі № 914/1688/25 постановив: - відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТТІ ГРУПП» в поновленні строку на подання відзиву та документів до нього; - відмовити в задоволенні клопотання про призначення експертизи вх. № 4172/25 від 03.10.2025; - задовольнити клопотання позивача вх. № 30570/25 від 17.11.2025, поновити строк на подання доказів та долучити до матеріалів справи докази подані разом з клопотанням; - призначити у справі № 914/1688/25 комплексну економічну експертизу, проведення якої доручити експертам Львівського науково дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (79024, м. Львів, вул. Липинського, 54).

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням місцевого господарського суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу, в якій просить суд: - скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 25.11.2025 у справі № 914/1688/25 в частині визначення експерта (експертної установи), а саме в частині доручення проведення експертизи експертам Львівського науководослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, із ухвалення нового рішення в цій частині, яким доручити проведення експертизи судовим експертам Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна судова експертиза і оцінка» (ідентифікаційний код 43206219, адреса: Україна, 21050, Вінницька область, місто Вінниця, вулиця Монастирська, будинок 43, квартира 8).

В апеляційній скарзі відповідач зазначив, що вважає, що ухвала Господарського суду Львівської області від 25.11.2025 у справі № 914/1688/25 підлягає скасуванню в частині визначення експертної установи, оскільки доручення проведення комплексної економічної експертизи Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України є таким, що порушує принципи неупередженості, змагальності та пропорційності судового розгляду. У матеріалах справи вже наявний висновок експерта Львівського НДІСЕ від 10.03.2025 № 2552-Е, підготовлений цією ж установою, щодо визначення ринкової вартості земельної ділянки, з яким відповідач не погоджується через істотні порушення вимог законодавства та науково-методичних рекомендацій при його підготовці. Зокрема, експертом не було враховано належну технічну та правовстановлювальну документацію, неправильно визначено цільове призначення земельної ділянки, використано сумнівні джерела інформації та застосовано порівняльний підхід без необхідних коригувань, що ставить під сумнів об`єктивність і достовірність отриманих висновків.

Призначення повторної експертизи у тій самій експертній установі, висновки якої вже викликають обґрунтовані сумніви у відповідача, створює ризик упередженості експертів, оскільки новий висновок фактично підтверджуватиме або спростовуватиме власні попередні результати, що є несумісним із вимогами об`єктивності та неупередженості доказування.

З огляду на вирішальне значення експертного висновку для правильного вирішення спору, апелянт вважає, що забезпечення балансу інтересів сторін можливе лише шляхом доручення проведення комплексної економічної експертизи іншій незалежній експертній установі, яка раніше не здійснювала досліджень у цій справі. У зв`язку з цим, відповідач просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в оскаржуваній частині та ухвалити нове рішення, яким доручити проведення експертизи судовим експертам ТзОВ «Незалежна судова експертиза і оцінка».

Скориставшись своїм правом, наданим ст. 263 ГПК України, позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому висловив свої заперечення на доводи апелянта.

Зокрема, вважає, що у даній справі суд першої інстанції правомірно реалізував свої дискреційні повноваження та, за відсутності згоди сторін, визначив державну спеціалізовану установу Львівський науково-дослідний інститут судових експертиз Міністерства юстиції України для проведення комплексної економічної експертизи, що узгоджується з вимогами закону, принципами розумності та процесуальної економії. Обрання установи, яка перебуває в межах територіальної юрисдикції суду, не порушує принципів змагальності, диспозитивності та пропорційності, а навпаки забезпечує баланс інтересів сторін, належний рівень процесуальних гарантій та запобігає безпідставному затягуванню розгляду справи.

Вимога апелянта про доручення проведення експертизи приватній установі суперечить принципам неупередженості та рівності сторін і фактично спрямована на надання одній зі сторін переваги у виборі засобів доказування, що є неприпустимим у господарському процесі.

Звернув увагу також, що апелянтом не оскаржується необхідність призначення експертизи, її вид та сформульоване судом питання що підтверджує формальний та вибірковий характер доводів апеляційної скарги, а процесуальна поведінка відповідача спрямована виключно на затягування розгляду справи.

Посилання скаржника на незгоду з попереднім експертним висновком Львівського НДІСЕ є суб`єктивними та не становлять правових підстав ні для відводу експерта, ні для зміни експертної установи.

З врахуванням наведеного позивач вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та такою, що відповідає завданням господарського судочинства, тоді як апеляційна скарга не містить правових підстав для її скасування та не підлягає задоволенню.

Процесуальний хід розгляду апеляційної скарги відображено у відповідних ухвалах Західного апеляційного господарського суду.

В судове засідання з`явились представники сторін, які підтримали свої доводи та заперечення, викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, врахувавши актуальну судову практику, судова колегія вважає за доцільне зазначити наступне:

У відповідності до ст. 99 ГПК України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів. При призначенні експертизи судом, експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З врахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза). Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи (ст. 98 ГПК України).

Експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури (рішення ЄСПЛ у справі «Дульський проти України» від 01.06.2006).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Згідно зі ст.7 зазначеного Закону, судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом. До державних спеціалізованих установ належать: науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України; науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України; експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України. Виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз.

В даному випадку, суд першої інстанції призначив комплексну економічну експертизу з врахуванням висновків Верховного Суду, згідно з якими для правильного вирішення спору у справах цієї категорії необхідно встановити вартість частини майна товариства, що підлягає виплаті. Верховний Суд зазначив, що суд не може самостійно вирішити такі питання без залучення спеціальних знань і повинен використовувати всі передбачені законодавством засоби, зокрема шляхом призначення експертизи.

Оцінивши доводи апеляційної скарги в сукупності з матеріалами справи та запереченнями на неї, колегія суддів дійшла висновку, що наведені скаржником аргументи не заслуговують на увагу та не свідчать про порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Фактично апеляційна скарга зводиться виключно до незгоди відповідача з визначеною судом експертною установою, тоді як необхідність призначення експертизи, її вид та сформульовані судом питання апелянтом не оспорюються. Посилання скаржника на наявність у матеріалах справи попереднього висновку експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз саме по собі не може свідчити про упередженість цієї установи чи її експертів, оскільки такі твердження є лише припущенням відповідача і не підтверджені належними та допустимими доказами, а експерт під час проведення судової експертизи попереджається про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку. При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що експертиза у справі призначена на підставі клопотання самого відповідача, який, фактично, оскаржує ухвалу суду першої інстанції в частині її виконання лише з мотивів незгоди з обраною експертною установою. Визначення експертної установи за відсутності згоди сторін належить до дискреційних повноважень суду першої інстанції, а обрання державної спеціалізованої установи, яка знаходиться в межах територіальної юрисдикції суду, відповідає вимогам закону та не порушує принципів змагальності, диспозитивності й пропорційності господарського судочинства.

З врахуванням викладеного вище в сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм чинного законодавства, актуальних правових позицій Верховного Суду та встановлених обставин справи.

Арґументи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, не доводять порушення або неправильного застосування судом під час розгляду справи норм процесуального права, а тому не можуть бути підставою для зміни чи скасування постановленої ухвали.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 129, 269, 271, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні вимог апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТТІ ГРУПП» відмовити.

Ухвалу Господарського суду Львівської області від 25.11.2025 про зупинення провадження у справі № 914/1688/25 залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення; порядок та строки оскарження визначені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Справу повернути в Господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови складено 19.01.2026

Головуюча суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік