ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"14" січня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/53/26

Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.

розглянувши матеріали за вх. № 54/26 від 09.01.2026

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДМЛ ТРЕЙД» (01133, м. Київ, вул. Коновальця Євгена, буд. 44Б, 2 під`їзд, 4 поверх, кімната 402; )

до відповідачів:

1) Товариства з обмеженою відповідальністю «СТ ТРЕЙД ОІЛ» (65031, Одеська обл., м. Одеса, вул. Боровського Миколи, буд. 1/4; офіс 315/В; ),

2) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ),

3) Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАНДАРТ ЛОДЖИСТІК ПІВДЕНЬ» (65031, Одеська обл., м. Одеса, вул. Боровського Миколи, буд. 1/4, офіс 315/А; )

про солідарне стягнення 6 041 874,17 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДМЛ ТРЕЙД» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «СТ ТРЕЙД ОІЛ», ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАНДАРТ ЛОДЖИСТІК ПІВДЕНЬ» 6 041 874,17 грн заборгованості.

В обґрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем-1 грошових зобов`язань за Договором поставки нафтопродуктів № 03/06/2025-3 від 03.06.2025, які забезпечено порукою відповідачів-2 та -3 на підставі договорів поруки № 03/06/2025-3 від 18.08.2025 та № 02/10/2025-1 від 02.10.2025.

Розглянувши позовну заяву на її відповідність вимогам ст. 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У позовній заяві зазначено, що позивач вже поніс витрати у вигляді сплаченого судового збору. Поряд з цим, позивач не надав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують, зокрема, сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Суд встановив, що на підтвердження сплати судового збору за подання позовної заяви позивач надав квитанцію # 1.451859071.1 від 17.12.2025 на суму 72 502,50 грн.

Між тим, згідно довідки начальника статистичного відділу Господарського суду Одеської області від 09.01.2026 судовий збір у розмірі 72 502,50 грн, сплачений Товариством з обмеженою відповідальністю «ДМЛ ТРЕЙД» згідно з платіжною інструкцією № 451859071 від 17.12.2025 був зарахований на рахунок № UA3015758, відкритий в Головному управлінні державної казначейської служби України в Одеській області, однак вказана платіжна інструкція обліковується в матеріалах справи № 916/5052/25.

Так, судом з`ясовано, що судовий збір за квитанцією # 1.451859071.1 від 17.12.2025 сплачено за подання Товариством з обмеженою відповідальністю «ДМЛ ТРЕЙД» позову в іншій справі № 916/5052/25.

Водночас, ухвалою від 05.01.2026 позовну заяву (вх. № 5187/25 від 18.12.2025р.) повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю «ДМЛ ТРЕЙД» на підставі ч. 4 ст. 174 ГПК України.

Питання повторного використання платіжного документа при повторному поданні позовної заяви за умови повернення без розгляду попередньо поданої позовної заяви вже розглядалося Верховним Судом.

За приписами ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 13.02.2019 у справі № 1540/3297/18 Верховний Суд звернув увагу, що певний час редакція частини четвертої статті 6 Закону України "Про судовий збір" передбачала таке право, що якщо сума судового збору підлягала поверненню у зв`язку із залишенням позову без розгляду, але не була повернута, до повторно поданого позову додається первісний документ про сплату судового збору (друге речення цієї норми закону). Проте Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" це речення було виключено з цієї норми (підпункт 4 пункт 4 цього Закону) і станом на час ухвалення оскаржуваних у цій справі судових рішень стаття 6 Закону України "Про судовий збір" передбачала, що за повторно подані позови, що раніше були залишені без розгляду, судовий збір сплачується на загальних підставах.

Тому позивач, коли подає повторно позовну заяву, має сплати судовий збір за її розгляд і не вправі використовувати первісний документ про сплату цього платежу, доданий до первинної позовної заяви, яку суд залишив без розгляду. Запроваджене законодавче нововведення не обмежує і не порушує прав позивача в частині обов`язку нести додаткові майнові витрати у зв`язку зі зверненням до суду, оскільки за законом такий позивач має право на повернення суми судового збору, сплаченого за подання первісної позовної заяви, яка була залишена без розгляду.

Таким чином, у цьому випадку позивач також має право повернути сплачений ним у справі № 916/5052/25 судовий збір відповідно до квитанції # 1.451859071.1 від 17.12.2025 на суму 72 502,50 грн. Однак, така квитанція не може бути врахована як належний доказ сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі у цій справі (№ 916/53/26), так як судовий збір за нею сплачений та зарахований при поданні іншого позову.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12.10.2023 у справі № 160/554/23.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду: 1) позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

Позовна заява містить вимогу майнового характеру про солідарне стягнення з відповідачів грошових коштів у розмірі 6 041 874,17 грн.

Відтак, за подання до господарського суду в електронній формі позовної заяви у даній справі позивач має сплатити судовий збір у розмірі 72 502,49 грн (6 041 874,17 * 1,5 / 100 * 0,8).

Згідно з ч. 1 ст. 174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Отже, з урахуванням наявності вищевикладених недоліків, позовна заява підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення виявлених недоліків.

Керуючись ст. 162, 164, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву (вх. № 54/26 від 09.01.2026) Товариства з обмеженою відповідальністю «ДМЛ ТРЕЙД» - залишити без руху.

2. Встановити позивачу строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви протягом семи днів з дня вручення даної ухвали шляхом надання до суду:

- попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач очікує понести в зв`язку із розглядом справи;

- доказів сплати судового збору у розмірі 72 502,49 грн (реквізити для сплати судового збору містяться за посиланням: https://od.arbitr.gov.ua/sud5017/gromadyanam/court_fee/).

3. Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили 14.01.2026 та відповідно до чинної редакції Господарського процесуального кодексу України оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Волков