06.01.2026Справа № 910/9380/25
За позовомФізичної особи - підприємця Ємельянова Антона Олександровича
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Лідер"
Суддя Смирнова Ю.М.
Без повідомлення (виклику) учасників справи
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору перевезення вантажів від 15.07.2024 та контракту-заявки №3 від 05.08.2024 до нього в частині своєчасної та повної оплати наданих позивачем послуг.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.11.2025 у справі №910/9380/25 позов задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Лідер" на користь Фізичної особи - підприємця Ємельянова Антона Олександровича 42300,00 грн основного боргу та судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

В порядку ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України позивач звернувся з заявою про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

18.11.2025 відповідач подав заперечення на заяву позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, стверджуючи серед іншого про те, що позивачем не додано жодного доказу на підтвердження понесення витрат саме у зв`язку з розглядом справи №910/9380/25 в суді, а також до закінчення судових дебатів позивачем не було зроблено заяву про подання доказів понесення відповідних витрат після ухвалення рішення суду.

Також відповідач вказав про неспівмірність заявлених до стягнення витрат відносно ціни позову та складністю справі, яка розглядалася у порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно ч.3 ст.244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

З огляду на зазначені приписи Господарського процесуального кодексу України суд вирішує питання про судові витрати позивача у справі №910/9380/25 без повідомлення учасників справи, в порядку, передбаченому ст.244 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.ч.1, 2, ст.126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ч.ч.3-5 ст.126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Отже, відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

При цьому позивач у позовній заяві та відповіді на відзив зазначив, що докази понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть подані пізніше - протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, з огляду на що відповідні твердження відповідача судом відхиляються.

Крім того, суд зазначає, що згідно ч.8 ст.252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження судові дебати не проводяться.

Заяву про розподіл судових витрат позивач подав своєчасно.

До заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу позивач надав:

- договір про надання правової допомоги №16/05-D від 20/05/2019, укладений між позивачем та Адвокатським бюро "Лука та партнери", який діє до його повного виконання;

- додаток №2 від 01.06.2024 до договору про надання правової допомоги №16/05-D від 20/05/2019;

- акт №33 здачі-прийняття наданих послуг (виконаних робіт) від 16.12.2024 на суму 10000,00 грн;

- детальний опис робіт (наданих послуг) від 07.11.2025 на суму 10000,00 грн по справі №910/9380/25, а саме: аналіз справи, оформлення позовної заяви на суму 5000,00 грн, ознайомлення із відзивом, оформлення відповіді на відзив на суму 2000,00 грн та участь в судових засіданнях 18.09.2025 о 10-30, 16.10.2025 о 14-00, 05.11.2025 о 14-50 на суму 3000,00 грн;

- рахунок-фактура №33 від 16.12.2024 на суму 10000,00 грн;

- платіжна інструкція №1346 від 16.12.2024 на суму 10000,00 грн;

- ордер серії ВС №1257480 від 23.12.2024;

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЛВ№001429 від 04.04.2019.

Суд зауважує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю; суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень ст.126 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (наприклад, рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04, п.269).

Суд зазначає, що оцінка тих чи інших витрат сторін як судових здійснюється господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Дослідивши надані позивачем докази, суд вважає їх достатніми для підтвердження факту понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката у заявленому розмірі. Такі витрати позивача підтверджені документально, розмір цих витрат співмірний із складністю справи, а також наданими адвокатом послугами та ціною позову, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про необхідність присудження до стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Керуючись ст.ст.124, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Заяву позивача про розподіл судових витрат задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Лідер" (02125, м.Київ, вул. Петра Запорожця, буд.7, кв.38, ідентифікаційний код 41604290) на користь Фізичної особи - підприємця Ємельянова Антона Олександровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 (десять тисяч) грн 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.М. Смирнова