ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"07" січня 2026 р.м. ХарківСправа № 922/3454/25

Господарський суд Харківської області у складі:

суддя Мужичук Ю.Ю.

за участі секретаря судового засідання Крамарової Н.В.

розглянувши матеріали справи

за позовом Київської окружної прокуратури міста Харкова
до 1) Харківської міської ради 2) Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради 3) Товариства з обмеженою відповідальністю САВИТАР
про визнання договору купівлі-продажу недійсним, повернення майна у комунальну власність
за участю представників:

прокурор - Піддубна О.М., службове посвідчення № 082999 від 13.10.2025;

1-го відповідача - Замніус М.В. самопредставництво;

2-го відповідача - Замніус М.В. самопредставництво;

3-го відповідача - адвокат Караченцев Ю.Л., ордер серії ВІ №1345574 від 29.10.2025;

ВСТАНОВИВ:

Київська окружна прокуратура міста Харкова звернулася до Господарського суду Харківської області через систему Електронний суд із позовною заявою до відповідачів: 1) Харківської міської ради; 2) Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради; 3) Товариства з обмеженою відповідальністю САВИТАР, в якій прокурор просить:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 21.12.2015 № 5331-В-С, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю САВИТАР (), посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гавриловою С.А. і зареєстрований в реєстрі за № 2744;

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю САВИТАР () повернути Харківській міській територіальній громаді в особі Харківської міської ради () об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 01 - нежитлові приміщення підвалу № 10-:-19 площею 69,3 кв.м, розташовані в житловому будинку літ. А-4 за адресою: м. Харків, вул. Багалія, 10, а Харківську міську раду - прийняти у власність зазначені приміщення;

- судові витрати покласти на відповідачів та стягнути за такими реквізитами: Харківська обласна прокуратура, код 02910108, банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ, рахунок UA0007171, код класифікації видатків бюджету 0901010.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватизація спірного майна відбулася з порушенням передбаченої законодавством процедури, зокрема із фактичним не проведенням невід`ємних поліпшень, які могли бути покладені в основу застосування такого способу приватизації, як викуп. Прокурор вважає, що рішення Харківської міської ради від 23.09.2015 № 2009/15 в частині відчуження ТОВ "САВИТАР" шляхом викупу об`єкту комунальної власності територіальної громади м. Харкова (нежитлової будівлі) є незаконним, проте з урахуванням сталої практики Верховного Суду, зокрема викладеної у справі №922/3727/19 у постанові від 29.05.2025 вичерпало свою дію. В зв`язку з цим вказує, що договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 21.12.2015 № 5331-В-С, укладений на підставі вказаного вище рішення, є недійсним згідно ст.ст. 203, 215 ЦК України, а майно отримане 3-ім відповідачем за вказаними договором підлягає поверненню згідно ст. 216 ЦК України.

Всі процесуальні дії по руху справи №922/3454/25 відображено в матеріалах справи в окремих документах у справі.

16.12.2025 до Господарського суду Харківської області від 2-го відповідача (Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради) через систему "Електронний суд" надійшло клопотання (заява) про застосування строку позовної давності у справі № 922/3454/25 (вх. № 29397), в якому 2-ий відповідач просить зупинити провадження у даній справі до вирішення справ №922/1414/20. Застосувати позовну давність щодо позовних вимог та відмовити у позові.

22.12.2025 до Господарського суду Харківської області від прокуратури через систему "Електронний суд" надійшли заперечення на клопотання про застосування строків позовної давності (вх. № 29945), в яких прокурор викладає свою позицію щодо клопотання про пропущення строку позовної давності, а саме, що порушення, які свідчать про незаконність набуття ТОВ САВИТАР нежитлових приміщень, прокурором виявлено лише за результатами опрацювання отриманих у ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000064 доказів матеріалів приватизаційної справи. Відтак, строк позовної давності пропущений з поважних причин. На підтвердження вказаної позиції прокуратур посилається на висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду викладеного у постанові від 13.11.2024 у справі № 922/2008/21. За таких обставин, на думку прокурора, підстави для зупинення провадження у даній справі до розгляду Верховним Судом справи № 922/1414/20, відсутні.

05.01.2025 до Господарського суду Харківської області від 2-го відповідача (Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради) через систему "Електронний суд" надійшло клопотання про долучення до справи №922/3454/25 витребуваних ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.12.2025 документів (вх. № 29397), в якому на виконання вказаної ухвали суду в межах встановленого строку надає належним чином завірені копії матеріалів приватизаційної справи по вул. Багалія (Фрунзе), буд. 10, які додаються до даного клопотання на 126 арк, які просить долучити до матеріалів справи.

06.01.2025 до Господарського суду Харківської області від прокуратури через систему "Електронний суд" надійшли письмові пояснення (вх. №258), в яких прокурор просив поновити йому строк на надання таких пояснень.

Протокольними ухвалами від 07.01.2026 суд: задовольнив клопотання 2-го відповідача про долучення до справи витребуваних ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.12.2025 документів та долучив надані до клопотання матеріали та поновив прокурору строк на подання письмових пояснень та прийняв їх до розгляду.

Присутній представник прокуратури підтримав позицію викладену у запереченнях на клопотання про застосування строків позовної давності (вх. № 29945 від 22.12.2025).

Присутній представник першого та другого відповідача у судовому засіданні просив провадження у справі зупинити до розгляду Верховним Судом справи № 922/1414/20.

Присутній представник третього відповідача у судовому засіданні клопотання 2-го відповідача підтримав та просив зупинити провадження у справі до розгляду Верховним Судом справи № 922/1414/20.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників прокуратури, першого, другого та третього відповідачів суд дійшов висновку про зупинення провадження по справі, з огляду на наступне.

Згідно з ст. 236 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ГПК України у постанові палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду має міститися висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати.

Суд також зазначає, що складовими принципу верховенства права є, зокрема, правова передбачуваність та правова визначеність, які необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано (абз. 3 п. 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України (далі - КСУ) від 11.10.2005 № 8-рп/2005 та абз.1 підп. 2.1 п. 2 мотивувальної частини рішення КСУ від 31.03.2015 № 1-рп/2015).

Юридична визначеність дає можливість учасникам суспільних відносин передбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх легітимних очікуваннях, зокрема, у тому, що набуте ними на підставі чинного законодавства право буде реалізоване (рішення КСУ від 05.06.2019 № 3-р(І)/2019).

Принцип правової визначеності вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їхні рішення не викликали сумнівів (п. 61 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Брумареску проти Румунії" (Brumаrescu v. Romania), заява № 28342/95). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (п. 123 рішення ЄСПЛ у справі "Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії" (Lupeni Greek Catholic Parish and Others v. Romania), заява № 76943/11).

Відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики.

Згідно з ст. 36 Закону "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (ч. 6 ст. 13 Закону "Про судоустрій і статус суддів").

Судом встановлено, що 30.07.2025 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду постановив ухвалу про передачу на розгляд судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 922/1414/20 за позовом виконувача обов`язків керівника Харківської місцевої прокуратури № 1 до Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю "Грань-Кор", в якому прокурор просив суд: визнати незаконним та скасувати рішення 7 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 06.07.2016 № 283/16 "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова" в частині, а саме, пункт 10 додатку до рішення; визнати недійсним договір від 10.11.2016 №5395-В-С купівлі-продажу нежитлових приміщень підвальної частини № 1-:-5, 1а, 7-:-9, 11, 11а, 12, 17-:-26, VI, III нежитлової будівлі літ. "А-1", загальною площею 259,9 кв. м, розташовані за адресою: м. Харків, вулиця Ярославська, буд. 10, укладений між Управлінням комунального майна та ТОВ "Грань-Кор", посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Саутенко Н. В. і зареєстрований в реєстрі за №2365; зобов`язати ТОВ "Грань-Кор" повернути територіальній громаді міста Харкова нежитлові приміщення напівпідвальної частини № 1-:-5, 1а, 7-:-9, 11, 11а, 12, 17-:-26, VI, III нежитлової будівлі літ. А-1, загальною площею 259,9 кв. м, розташовані за адресою: м. Харків, вул. Ярославська, буд. 10 та вартістю 808045,20 грн, шляхом підписання відповідного акту прийому-передачі вказаного майна.

Підставою передачі справи №922/1414/20 на розгляд палати є необхідність відступити від висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 09.10.2024 у справі 922/4250/19, від 04.12.2024 у справі №922/801/21, від 13.11.2024 у справі №922/2008/21, від 16.10.2024 у справі №922/979/21, від 09.10.2024 у справі №922/4361/19 щодо застосування позовної давності у таких правовідносинах.

Суд зазначає, що в обґрунтування своїх позовних вимог у даній справі прокурор, зокрема, посилається на висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладений у постанові від 13.11.2024 у справі №922/2008/21, від якого Верховний Суд вважає за необхідне відступити у справі №922/1414/20.

Враховуючи підстави та вимоги даного позову у справі №922/3454/25, суд вважає, що висновок судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №922/1414/20 матиме значення для вирішення спору у даній справі.

При цьому суд відхиляє заперечення проти клопотання, викладені прокурором у запереченнях проти клопотання про застосування строків позовної давності (вх. № 29945 від 22.12.2025), оскільки вказані заперечення проти зупинення провадження у справі до розгляду до розгляду Верховним Судом справи № 922/1414/20 обґрунтуються лише тим, що прокурором строк позовної давності у даній справі пропущено з поважних причин.

Відповідно до статті 7 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак чи обставин. Дана норма кореспондується зі статтею 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Відповідно до статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У пунктах 1- 3 частини 1 статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Статтею 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" також передбачено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Верховний Суд, серед іншого забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

При цьому статтею 236 ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, а також згідно з усталенню практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 25.07.2002 у справі за заявою №48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", рішення від 28.10.1999 у справі за заявою №28342/95 "Брумареску проти Румунії") принцип правової визначеності вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їхні рішення не викликали сумнівів (п.61 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Брумареску проти Румунії" (Brumаrescu v. Romania), заява №28342/95). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (п.123 рішення ЄСПЛ у справі "Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії" (Lupeni Greek Catholic Parish and Others v. Romania), заява №76943/11).

Таким чином, правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - ухвалення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.

Відповідно до частини 2 статті 315 ГПК України у постанові палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду має міститися висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати.

Згідно зі статтею 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Пунктом 7 частини 1 статті 228 ГПК України передбачено право суду зупинити провадження у справі за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Положеннями пункту 11 частини 1 статті 229 ГПК України передбачено, що провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Зупинення провадження у справі - це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії. Тобто інститут зупинення судового провадження застосовується не просто у зв`язку із виникненням підстав, передбачених процесуальним законом, а обумовлюється наявністю обставин, які створюють об`єктивні перешкоди для здійснення судового розгляду (аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 27.02.2023 у справі №380/7845/21).

З огляду на те, що висновок судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 922/1414/20 сприятимуть забезпеченню єдності судової практики, дотриманню принципу верховенства права, складовою якої є юридична визначеність, та принципу пропорційності, суд вважає за необхідне зупинити провадження у справі № 922/3454/25 до розгляду судовою палатою для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справу № 922/1414/20 за касаційними скаргами Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю "Грань-Кор" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.03.2021 і рішення Господарського суду Харківської області від 10.09.2020 у справі №922/1414/20.

Керуючись статтями 228, 229, 232-236 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Зупинити провадження у справі до розгляду судовою палатою для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справу № 922/1414/20 за касаційними скаргами Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю "Грань-Кор" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.03.2021 і рішення Господарського суду Харківської області від 10.09.2020 у справі №922/1414/20.

2. Зобов`язати учасників справи повідомити суд про результати розгляду судовою палатою для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справу № 922/1414/20 та надати копію відповідного судового рішення.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/, а також за допомогою Телеграм-бота Господарського суду Харківської області https://t.me/GospSud_kh_bot

Ухвала набирає законної сили 07.01.2026 та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-257 ГПК України.

Повну ухвалу складено та підписано 08.01.2026.

СуддяЮ.Ю. Мужичук