ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12.01.2026 Справа № 914/2679/25

За заявою:Товариства з обмеженою відповідальністю «К-Агроінвест Трейд», Львівська обл., с. Заболотці
про:ухвалення додаткового рішення
у справі:№914/2679/25
за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «К-Агроінвест Трейд», Львівська обл., с. Заболотці
до відповідача: Фізичної особи-підприємця Матвіїва Тараса Богдановича, м. Львів
про:стягнення заборгованості, пені, інфляційних втрат, 3% річних та відсотків за користування чужими грошовими коштами

Суддя Крупник Р.В.

ВСТАНОВИВ:

Господарський суд Львівської області у складі судді Крупника Р.В. розглядав справу №914/2679/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «К-Агроінвест Трейд» (надалі Позивач) до фізичної особи-підприємця Матвіїва Тараса Богдановича (надалі Відповідач) про стягнення заборгованості, пені, інфляційних втрат, 3% річних та відсотків за користування чужими грошовими коштами.

Рішенням суду від 29.12.2025 позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 37 603,68 грн. пені, 12 130,22 грн. 10% річних, 7 259,98 грн. інфляційних втрат та 5 851,40 грн. судового збору, у задоволенні решти вимог відмовлено, повернуто позивачу з Державного бюджету України 2 425,79 грн. судового збору, сплаченого згідно із платіжною інструкцією №58285 від 28.08.2025.

Після ухвалення рішення позивач подав до суду заяву, у якій просить ухвалити додаткове рішення та стягнути з відповідача 30 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу (вх. №5/26 від 01.01.2026). До вказаної заяви ним долучено докази понесення таких витрат, а саме Договір про надання правової допомоги №05-11-25 від 05.11.2025 та Акт приймання-передачі наданих послуг №29-12-25 від 29.12.2025.

Дослідивши зміст доданої заяви, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 3 частини 1, частини 3 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 3 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Як передбачено частиною 8 статті 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Верховний Суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, зробив такі висновки щодо застосування норм процесуального права, зокрема:

(1) право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (постанова Верховного Суду від 19.07.2021 у справі №910/16803/19);

(2) процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою до закінчення судових дебатів (постанови Верховного Суду від 27.01.2022 у справі №921/221/21 та від 31.05.2022 у справі №917/304/21);

(3) заяву щодо вирішення питання про стягнення витрат необхідно залишити без розгляду, якщо докази були надані поза межами строку, без клопотання про поновлення цього строку та обґрунтування поважності причин його пропуску (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц);

(4) потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів на підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду (постанова Верховного Суду від 29.06.2022 у справі №161/5317/18).

Суд зазначає, що позивач визначив попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, вказавши у позові, що такий становить 40 000,00 грн., а також подав докази понесення витрат на правову допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Проте, ним не було дотримано вимог процесуального закону щодо подання у будь-якій формі до закінчення судових дебатів заяви про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи. При формулюванні таких висновків суд виходить із того, що докази понесення витрат на правову допомогу (у тому числі, договір про надання правової допомоги) були надані уже після ухвалення рішення у справі, у тексті позову та інших заяв й клопотань у справі (у тому числі, у клопотаннях про закриття провадження в частині стягнення основного боргу) відсутнє будь-яке зазначення необхідності покладення судових витрат на правову допомогу на відповідача, а у підготовчих та судових засіданнях представники позивача не заявляли в усній формі про стягнення із відповідача витрат на правову допомогу. Зокрема, до завершення стадії судових дебатів у судовому засіданні 22.12.2025 представник позивача обмежився проханням стягнути із відповідача суми пені, інфляційних втрат, 3% річних та відсотків за користування чужими грошовими коштами.

Зважаючи на це, суд доходить висновку про наявність підстав для відмови у задоволення заяви позивача про прийняття додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу.

Керуючись статтями 123, 124, 129, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «К-Агроінвест Трейд» про прийняття додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у справі №914/2679/25 відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 235 ГПК України та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса сторінки суду http://lv.arbitr.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається.

Суддя Крупник Р.В.