ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2026 р.м. ХарківСправа №922/3977/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного підприємства "ЕКІПАЖ"
доТовариства з обмеженою відповідальністю будівельно-монтажне управління "ЕНЕРГОЮЖСПЕЦСТРОЙ"
простягнення коштів

без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

ПП "ЕКІПАЖ" звернулося до Господарського суд Харківської області з позовною заявою до ТОВ БМУ "ЕНЕРГОЮЖСПЕЦСТРОЙ", в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у загальному розмірі 100.539,02 грн, з яких: 88.324,25 грн - сума основної заборгованості, 9.601,93 грн - пеня, 929,22 грн - 3% річних, 1.683,62 грн - сума інфляційних втрат, а також судові витрати в розмірі 3.028,00 грн.

Фактичними підставами позову є невиконання відповідачем своїх зобов`язань у частині повної та своєчасної оплати вартості поставленого позивачем товару.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.11.2025 з урахуванням малозначності справи №922/3977/25 в розумінні частини п`ятої статті 12 ГПК України відкрито спрощене позовне провадження, призначено розгляд справи без повідомлення сторін та встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті справи.

Частиною п`ятою статті 176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Ухвала про відкриття провадження у даній справі була надіслана до електронного кабінету відповідача в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" та отримана останнім 18.11.2025, про що свідчить довідка про доставку електронного листа до електронного кабінету ТОВ БМУ "ЕНЕРГОЮЖСПЕЦСТРОЙ".

Положеннями частини другої статті 14 ГПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини третя статті 13 ГПК України).

Відповідно до частини дев`ятої статті 165, частини другої статті 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач у строк, встановлений частиною першою статті 251 ГПК України відзиву на позов не подав, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розгляну за наявними матеріалами справи.

Перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд встановив наступне.

ПП "ЕКІПАЖ" був виставлений ТОВ БМУ "ЕНЕРГОЮЖСПЕЦСТРОЙ" рахунок на оплату від 09.01.2025 №680 на суму 88.324,25 грн з ПДВ.

В подальшому позивачем був поставлений відповідачу товар на загальну суму 88.324,25 грн з ПДВ, про що свідчить видаткова накладна від 06.05.2025 №6-3788 та товарно-транспортна накладна від 06.05.2025 №4570.

31.07.2025 позивач надіслав на адресу відповідача претензію від 18.06.2025 вих. №18.06/25, в якій, посилаючись на поставку товару та невиконання ТОВ БМУ "ЕНЕРГОЮЖСПЕЦСТРОЙ" своїх зобов`язань з його оплати, вимагав сплатити протягом 7 робочих днів заборгованість за отриманий товар у сумі 88.324,25 грн. Втім, відповідач відповіді на претензію не надав, заборгованість у сумі 88.324,25 грн не сплатив.

Такі обставини на думку позивача свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту шляхом вжиття наведених у позові способів захисту права.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Предметом спору у цій справі є питання щодо наявності або відсутності підстав для стягнення з відповідача заборгованості за поставлений позивачем товар, а також пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Згідно з частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Суд зазначає, що факт виставлення ПП "ЕКІПАЖ" рахунку на оплату від 09.01.2025 №680 на суму 88.324,25 грн з ПДВ, подальша поставка товару на підставі видаткової накладної від 06.05.2025 №6-3788 та товарно-транспортна накладна від 06.05.2025 №4570, свідчить про наявність між сторонами договірних зобов`язань з поставки товару у спрощений спосіб.

У відповідності до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що позивачем був поставлений відповідачу товар на суму 88.324,25 грн, що підтверджується видатковою накладною від 06.05.2025 №6-3788 та товарно-транспортна накладна від 06.05.2025 №4570, які підписані сторонами та скріплені печатками підприємств без зауважень.

Статтею 530 ЦК України передбачено строк (термін) виконання зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню за настанням цієї події.

Приписами статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Натомість, відповідач не виконав своїх зобов`язання щодо оплати вартості поставленого позивачем товару на суму 88.324,25 грн. Такі докази відсутні в матеріалах справи, а сторонами до суду не надано.

В силу статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Всупереч вимог статті 13 та статті 74 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень) відповідач доказів на спростування викладених обставин не надав, а факт наявності заборгованості в розмірі 88.324,25грн підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до частини першої статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи приписи статті 526 ЦК України, якою передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги викладені обставини, доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем положень діючого законодавства, та оскільки відповідачем не спростовано наявності заборгованості - суд дійшов висновку про наявність у справі достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в розмірі 88.324,25грн.

Згідно з частиною першою статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Крім суми основного боргу позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 9.601,93 грн - пеню, 929,22 грн - 3% річних, 1.683,62 грн - суму інфляційних втрат.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 547 ЦК України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Враховуючи те, що договір поставки у вигляді окремого документа між позивачем та відповідачем не укладався, а отже сторонами не були погоджено застосування штрафних санкцій (пені) за невиконання або неналежне виконання відповідачем зобов`язань з оплати вартості поставленого позивачем товару, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення пені в розмірі 9.601,93 грн.

Щодо стягнення 3% річних та інфляційних, то суд зазначає наступне.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).

Суд зазначає, що сплата відсотків річних від простроченої суми не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Наведені вище норми права та встановлені судом обставини, а саме факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, свідчить про правомірність нарахування позивачем відповідачу відсотків річних та інфляційних втрат.

Перевіркою доданого до позовної заяви розрахунку 3% річних за період з 06.05.2025 до 10.09.2025 судом встановлено, що позивачем допущена помилка, а саме: не враховані положення частини першої статті 253 ЦК України (перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок). Тобто, початок прострочення оплати за поставлений товар починається з 07.06.2025 - наступного дня після поставки товару.

З огляду на вимоги статей 79, 86, частини п`ятої статті 236, статті 237 ГПК України, господарський суд у вирішенні спору має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то Господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості.

Враховуючи вищенаведене, здійснивши перерахунок 3% річних, суд зазначає, що арифметично правильний розмір 3% річних становить 921,96 грн. В іншій частині (7,26 грн) відсотки річних нараховані безпідставно та помилково, а тому задоволенню не підлягають.

При цьому вищевказана помилка не вплинула на правильність розрахунку інфляційних втрат у розмірі 1.683,62 грн за період травень-липень 2025, а тому позовні вимоги в цій частині є законними та обґрунтованими.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача шляхом стягнення з відповідача на користь позивача: 88.324,25 грн - суми основної заборгованості, 921,96 грн - 3% річних та 1.683,62 грн - суми інфляційних втрат. В іншій частині позовних вимог суд відмовляє як безпідставно нараховані.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 2.738,59 грн покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог, в іншій частині (289,41 грн) залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1, 4, 13, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-монтажне управління "ЕНЕРГОЮЖСПЕЦСТРОЙ" (Україна, 61022, Харківська обл., м. Харків, просп. Правди, буд. 10, кім. 27-Е, ) на користь Приватного підприємства "ЕКІПАЖ" (Україна, 64107, Харківська обл., Лозівський р-н, м. Златопіль, вул. Дорожня, буд. 28, )

- 88.324,25 грн - суму основної заборгованості;

- 921,96 грн - 3% річних;

-1.683,62 грн - суму інфляційних втрат;

- 2.738,59 грн - витрати зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено "12" січня 2026 р.

СуддяН.С. Добреля