ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

07.01.2026м. СумиСправа № 920/528/25

Господарський суд Сумської області у складі судді Жерьобкіної Є.А.,

за участю секретаря судового засідання Гордієнко Ж.М.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокенергія» про розстрочення виконання рішення (вх. № 6471 від 18.12.2025) та матеріали справи № 920/528/25:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, )

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокенергія» (42704, Сумська область, м. Охтирка, вул. Снайпера, буд. 13, )

про стягнення 30809435 грн 62 коп.,

За участю представників учасників справи:

Від позивача: Юріна О.О.

Від відповідача: Потоцький С.М.

Рішенням від 03.12.2025 у справі № 920/528/25 Господарський суд Сумської області позов задовольнив частково; стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокенергія» (42704, Сумська область, м. Охтирка, вул. Снайпера, буд. 13, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, код ЄДРПОУ 423995 грн 62 коп. боргу, 360113 грн 23 коп. витрат зі сплати судового збору; в частині стягнення 800000 грн 00 коп. боргу провадження у справі закрив за відсутністю предмета спору; повернув Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, ) з державного бюджету України (рахунок UA3018540, , надавач платіжних послуг отримувача Казначейство України, отримувач ГУК Сум.обл./Сумська МТГ/22030101) судовий збір в сумі 9600 грн 00 коп., сплачений платіжною інструкцією № від 09.04.2025, оригінал якої знаходиться у Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг».

18.12.2025 до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокенергія» про розстрочення виконання рішення (вх. № 6471 від 18.12.2025), відповідно до якої відповідач просить суд розстрочити виконання рішення суду від 03.12.2025 у справі № 920/528/25 рівним частинами строком на 12 місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, що підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної чи касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи (ч. 2 ст. 331 ГПК України).

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Невиконання боржником судового рішення про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна стягувача або майна, присудженого на користь стягувача, протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з боржника суми вартості відповідного майна, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, вартість майна неможливо визначити або майно відповідно до закону не може оцінюватися (ч. 3 ст. 331 ГПК України).

Ухвалою від 22.12.2025 Господарський суд Сумської області прийняв заяву (вх. № 3447 від 31.07.2024) Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокенергія» про розстрочення виконання рішення суду у справі № 920/528/25 (вх. № 6471 від 18.12.2025) до розгляду; призначив розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокенергія» про розстрочення виконання рішення суду у справі № 920/528/25 (вх. № 6471 від 18.12.2025) у судове засідання з повідомленням сторін на 07.01.2026, 12:30.

07.01.2026 на виконання рішення Господарського суду Сумської області від 03.12.2025, яке набрало законної сили 01.01.2026, Господарський суд Сумської області видав відповідні накази.

23.12.2025 відповідач подав до суду додаткові пояснення (вх. № 6259 від 23.12.2025), в яких зазначає, що після прийняття судом рішення у цій справі, у період з 03.12.2025 до 23.12.2025 Товариство сплатило 100000 грн 00 коп. Відповідач звертає увагу, що Товариство внесено до Реєстру об`єктів критичної інфраструктури, та розстрочення виконання судового рішення надасть можливість щомісячного стабільного надходження коштів на рахунок позивача.

29.12.2025 від позивача надійшли заперечення на заяву про розстрочення виконання рішення (вх. № 6208 від 29.12.2025), згідно яких позивач просить суд відмовити у задоволенні заяви відповідача, оскільки наведені у заяві обставини не свідчать про наявність підстав, визначених у ст. 331 Господарського процесуального кодексу України. Позивач вказує на те, що розстрочення виконання рішення може вплинути на господарську діяльність стягувача. Крім того, оскільки рішення Господарського суду Сумської області у справі № 920/528/25 прийнято 03.12.2025, строк розстрочення не може бути більше, ніж до 03.12.2026.

26.12.2025 представник позивача ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», адвокат Юріна Ольга Олександрівна, звернулась до суду із заявою (вх. № 6583 від 26.12.2025) про участь у судовому засіданні 07.01.2026 о 12:30 та у всіх наступних судових засіданнях у справі № 920/528/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою від 06.01.2026 Господарський суд Сумської області задовольнив заяву представника позивача ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», адвоката Юріної Ольги Олександрівни, про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі № 920/528/25 (вх. № 6583 від 26.12.2025); забезпечив участь представника позивача ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», адвоката Юріної Ольги Олександрівни, у судовому засіданні 07 січня 2026 року о 12:30 та у всіх наступних судових засіданнях у справі № 920/528/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Розглянувши подану заяву відповідача, надані документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення заяви, господарський суд установив:

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012, виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Частина 2 статті 13 Цивільного кодексу України передбачає зобов`язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Відповідно до положень частини 1 статті 331 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, який розглядав справу як суд першої інстанції за заявою сторони, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (частини 3, 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, однак відстрочення чи розстрочення виконання рішення суду не повинно шкодити сутності права, гарантованого частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно з якою «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру», а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру спору, що визначено судом. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Отже, питання щодо надання розстрочки (відстрочки) виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Отже, в основу судового акту про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання.

Звертаючись із заявою про розстрочення виконання рішення суду, відповідач посилається на те, що ТОВ «Брокенергія» є підприємством, основним видом діяльності якого є виробництво та постачання, транспортування теплової енергії для надання населенню та іншим споживачам послуг з опалення та гарячого водопостачання в місті Охтирка Сумської області, а також для вироблення теплової енергії для потреб установ і організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів. Цей вид діяльності є основним для відповідача, інших джерел прибутку немає. На сьогодні Товариство є збитковим. Військові дії в Україні дуже відобразились на наповненні бюджету Товариства, та власних коштів не вистачає для покриття самих нагальних потреб та унеможливлює вирішити питання вчасно розрахуватися за енергоносії з позивачем.

Відповідач вказує, що одномоментне виконання рішення Господарського суду Сумської області від 13.10.2025 у справі № 920/528/25 може призвести до неплатоспроможності підприємства в умовах воєнного стану за поточними зобов`язаннями перед ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» на початку опалювального періоду та зумовить зупинення виробництва, постачання та транспортування теплової енергії в опалювальний період.

У зв`язку з агресією російської федерації проти України, знищено виробничі потужності ТОВ «Брокенергія» (Цілісний майновий комплекс ДАЕК «Сумиобленерго» Охтирські теплові мережі (Охтирська ТЕЦ) за адресою: м. Охтирка, вул. Снайпера, буд. 13), де, в результаті ракетно-бомбового удару 03, 07-08 березня 2022 року було знищено в повному обсязі всю наявну інфраструктуру та документацію підприємства. В результаті чого підприємство припинило свою виробничу діяльність.

25 лютого 2022 року був нанесений ракетний удар по Охтирській ТЕЦ, чим пошкоджено технологічні ємності хімводопідготовки та димову трубу станції.

28 лютого 2022 року, в результаті ударів ракетами, було пошкоджено теплові мережі Охтирської теплоелектроцентралі (Охтирська ТЕЦ), мазутне господарство (ємкості, трубопроводи) та пожежні магістралі.

03 березня 2022 року, в результаті авіаудару, було повністю знищене прямим влученням котельне відділення. Загинули 5 працівників чергової зміни підприємства та 4 працівника отримали контузію, які з метою забезпечення міста теплом та електроенергією у цей нелегкий період для міста, незважаючи на щоденний обстріл та терор російських окупантів, героїчно виконували на своїх робочих місцях професійні обов`язки.

07 березня 2022 року по підприємству було нанесено авіаудар, та пошкоджено головний корпус ТЕЦ, а саме машинний зал, парові котли, щит управління, повністю зруйновано службовий корпус, де розташовувались всі технічні та технологічні відділи, лабораторії (хімлабораторія, лабораторію контрольно-вимірювальних приборів, електролабораторію та інші), електроцех, майстерня по ремонту технологічного обладнання та пошкоджена електропідстанція підприємства з виходом окремих трансформаторів та захисних систем з ладу.

Підтвердженням знищення підприємства ТОВ «Брокенергія» (Охтирська ТЕЦ) є Витяг з Єдиного реєстру досудових розвідувань 0000116.

Пошкодження Охтирської ТЕЦ внаслідок перших днів повномасштабного вторгнення російської федерації є загальновідомим фактом та не потребує доказування.

Відповідачем надані фотографії знищених та пошкоджених будівель (головного корпусу ТЕЦ, службового корпусу, прибудованого до головного, майстерні по ремонту обладнання, майстерні електроцеху, будівлі водогрійної котельні).

Позивач (стягувач) проти задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду заперечує та зазначає, що наведені у заяві обставини не свідчать про наявність підстав, визначених у ст. 331 Господарського процесуального кодексу України. Позивач вказує на те, що розстрочення виконання рішення може вплинути на господарську діяльність стягувача. Крім того, оскільки рішення Господарського суду Сумської області у справі № 920/528/25 прийнято 03.12.2025, строк розстрочення не може бути більше, ніж до 03.12.2026.

Суд установив, що ТОВ «Брокенергія» займається такими видами господарської діяльності як виробництво теплової енергії на теплоенергоцентралях, ТЕС, АЕС, когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлювальних джерел енергії, постачання теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами/, виробництво електричної енергії. Місце провадження ліцензійної діяльності Охтирська ТЕЦ (вул. Снайпера, 13, м. Охтирка Сумської області, 42700).

Згідно листа ГУ Статистики у Сумській області Держстату № 03.1-18/1574-21 від 25.06.2021, ТОВ «Брокенергія» є підприємством з такими видами економічної діяльності, як виробництво електроенергії, неспеціалізована оптова торгівля, передача електроенергії, розподілення електроенергії, постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря.

Згідно Наказу Міністерства енергетики України № 82 від 09.03.2023 року, ТОВ «Брокенергія» визнане критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення м. Охтирка в особливий період.

Наказом Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України № 60/ДСК від 22.09.2023 «Про внесення змін до секторального переліку об`єктів критичної інфраструктури сектору системи життєзабезпечення», об`єкт критичної інфраструктури «Майновий комплекс Охтирські теплові мережі (Охтирська ТЕЦ)» внесений у секторальний перелік сектору життєзабезпечення, та на основі Акта категоризації об`єкта критичної інфраструктури віднесено до ІІІ категорії критичності, тобто є важливим об`єктом, порушення функціонування якого призведе до виникнення кризової ситуації місцевого значення.

Витягом з наказу Міністерства енергетики України № 73 від 17.02.2025 «Про визначення підприємств паливно-енергетичного комплексу критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період (Протокол № 68)», - підтверджено статус критично важливого підприємства ТОВ «Брокенергія» для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період.

ТОВ «Брокенергія» як оператора внесено до Реєстру об`єктів критичної інфраструктури присвоєнням унікального реєстрового номера № UА.

Відповідач вказує на те, що Товариство зазнає збитковості та нарощується заборгованість, оскільки не може на законодавчому рівні проводити стягнення з боржників за спожиті послуги (збиток від провадження діяльності з виробництва теплової енергії за підсумками 2022 року склав 98186 тис. грн., за підсумками 2023 року 33983 тис. грн., та за підсумками 2024 року 60721 тис. грн., тобто протягом 2022-2024 Товариство несе постійні збитки, що підтверджується Звітом про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2022, 2023 та 2024 рік, складений за формою № 2, код за ДКУД 1801003.

Крім того, Указом Президента України № 64 від 24.02.2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні був введений воєнний стан. Воєнний стан регулярно продовжується у зв`язку з тим, що агресія проти нашої країни триває.

Суд вважає загальновідомим та нормативно врегульованим питання існування на території України надзвичайних обставин введення воєнного стану, що безперечно негативно обмежує провадження господарської діяльності і як наслідок впливає на спроможність суб`єктів господарювання своєчасного здійснювати розрахунки за зобов`язаннями, які виникли до цих обставин.

Воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30, 34, 38, 39, 41, 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб у межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Очевидно, що в умовах воєнного стану господарюючі суб`єкти на всій території країни зазнали та зазнають на собі вплив від військової агресії, що викликане порушенням господарських ланцюгів із суміжними підприємствами, порушенням стабільності критично важливих питань діяльності у різних сферах.

За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції («Корнілов та інші проти України», заява № 36575/02, ухвала від 07.10.2003). І навіть два роки та сім місяців не визнавались надмірними і не розглядалися як такі, що суперечать вимогам розумного строку, передбаченого статтею 6 Конвенції (ухвала від 17.09.2002 у справі «Крапивницький та інші проти України», заява № 60858/00).

Розстрочення виконання рішення суду має здійснюватися з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора. Тобто, важливим є досягти балансу інтересів сторін. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.04.2018 у справі №920/199/16.

Суд вважає, що введений в Україні внаслідок військової агресії російської федерації воєнний стан свідчить про наявність виняткових (особливих) і непереборних обставин та його вплив на господарську діяльність відповідачем.

Інститут відстрочення та розстрочення судового рішення існує як раз для того, щоб з урахуванням фінансового стану боржника та стягувача, пропорційності їх інтересів, об`єктивності та винятковості обставин, що ускладнюють або виключають можливість негайного виконання судового рішення, надати можливість боржнику виконати свій обов`язок не ставши при цьому банкрутом у силу тих скрутних форс-мажорних обставин, які наразі виникли через військову агресію російської федерації.

Перебування боржника у скрутному фінансовому становищі істотно перешкоджає виконанню рішення, однак не виключає можливості самостійного виконання боржником рішення суду у цій справі. Примусове ж виконання рішення може покласти на нього додатковий фінансовий тягар, що може негативно вплинути на можливість здійснення ним статутної діяльності в умовах воєнного стану. Судом враховано, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Брокенергія» не відмовляється від сплати заборгованості, частково погасило заборгованість у цій справі вже після ухвалення рішення, та шукає способи виконання рішення в повному обсязі.

Варто зазначити, що передбачені у ст. 331 Господарського процесуального кодексу України обставини, з якими закон пов`язує можливість надання відстрочки, є оціночними, а необхідність використання права на розстрочку, закон відносить на розсуд суду. Вказане право застосовується за визначених в законі умов, з урахуванням всіх обставин справи.

При цьому, суд звертає увагу, що розстрочення виконання рішення суду це не спосіб уникнути відповідачем відповідальності, а навпаки організація та створення умов для подальшого виконання рішення суду.

У цьому випадку судом враховуються інтереси обох сторін, адже розстрочення виконання рішення надає відповідачу можливість без суттєвого погіршення майнового стану належним чином виконати рішення суду на користь позивача.

На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі «Чижов проти України», заява № 6962/02).

Суд також приймає до уваги, що матеріальний інтерес відповідача полягає у виконанні рішення суду таким чином, щоб це дозволило продовжити діяльність відповідача, а матеріальний інтерес позивача, натомість, полягає у виконанні рішення суду у цій справі повністю та протягом розумного строку.

Відповідно до частини 5 статті 331 Господарського процесуального кодексу України, розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідач просить суд розстрочити виконання рішення суду у цій справі строком на 12 місяців.

Суд дійшов висновку про наявність підстав для розстрочення виконання рішення суду у цій справі з огляду на введення на території України правового режиму воєнного стану та специфіки діяльності підприємства відповідача, який є об`єктом критичної інфраструктури.

Разом з цим, суд не може погодитись з запропонованим відповідачем графіком, з огляду на те, що період розстрочення починається з 03.12.2025, тоді, як питання про розстрочення виконання рішення вирішується в судовому засіданні 07.01.2026.

За вказаних обставин, суд вважає за можливе задовольнити заяву відповідача про розстрочення виконання рішення суду у цій справі строком на 11 місяців та розстрочити виконання рішення суду у цій справі починаючи з 03.01.2026 зі сплатою рівними частинами.

Суд констатує, що розстрочення виконання судового рішення забезпечить реальне виконання судового рішення із дотриманням балансу інтересів сторін, не порушить справедливої рівноваги та справедливого балансу у розумінні статті 6 Конвенції, оскільки надасть можливість виконати судове рішення при максимальному дотриманні співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом стягувача реально отримати грошові кошти.

Суд приймає до уваги скрутне фінансове становище заявника, значні руйнування будівель Товариства, внаслідок агресії російської федерації проти України, а також те, що задоволення заяви не вплине на права позивача, а лише визначить порядок виконання рішення суду.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи ступінь вини відповідача у виникненні спору, строк, що минув з дня набрання рішенням суду законної сили, доводи боржника, беручи до уваги зумовлені об`єктивними і надзвичайними обставинами (широкомасштабною військовою агресією проти України) перешкоди у повноцінному здійсненні господарської діяльності відповідача, які зумовлюють погіршення фінансового становища останнього і недостатність у нього коштів для одномоментного погашення боргу перед позивачем, виходячи із загальних засад, встановлених нормою статті 3 Цивільного кодексу України, суд, врахувавши інтереси обох сторін, дійшов висновку про часткове задоволення заяви боржника про розстрочення виконання рішення суду, з урахуванням строку, який визначений у частині 5 статті 331 Господарського процесуального кодексу України та розстрочення виконання рішення суду у частині сплати відповідачем заборгованості строком на 11 місяців рівними частинами із щомісячним платежем у сумі 2728130 грн 51 коп., в останній місяць 2728130 грн 52 коп.

Згідно з ч. 7 ст. 331 ГПК України, про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Керуючись ст. 234, 235, ч. 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокенергія» про розстрочення виконання рішення у справі № 920/528/25 (вх. № 6471 від 18.12.2025) задовольнити частково.

2. Розстрочити виконання рішення Господарського суду Сумської області від 03.12.2025 у справі № 920/528/25, яке набрало законної сили 01.01.2026 шляхом стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокенергія» (42704, Сумська область, м. Охтирка, вул. Снайпера, буд. 13, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, ), протягом 11 (одинадцяти) місяців рівними платежами, за наступним графіком:

до 03.02.2 грн 51 коп.

до 03.03.2 грн 51 коп.

до 03.04.2 грн 51 коп.

до 03.05.2 грн 51 коп.

до 03.06.2 грн 51 коп.

до 03.07.2 грн 51 коп.

до 03.08.2 грн 51 коп.

до 03.09.2 грн 51 коп.

до 03.10.2 грн 51 коп.

до 03.11.2 грн 51 коп.

до 03.12.2 грн 52 коп.

3. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокенергія» про розстрочення виконання рішення у справі № 920/528/25 (вх. № 6471 від 18.12.2025) в іншій частині відмовити.

4. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошенн та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 255-257 Господарського процесуального кодексу України. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвала підписана суддею 12.01.2026.

Згідно ч. 3 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду є виконавчим документом та дійсна для пред`явлення протягом трьох років з наступного дня після набрання ухвалою законної сили.

СуддяЄ.А. Жерьобкіна