ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.01.2026 Справа № 914/2012/25

Господарський суд Львівської області у складі судді Гоменюк З.П., розглянувши матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Демиденка Дмитра Миколайовича, місто Черкаси, Черкаська область

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТНОЛ», місто Городок, Львівська область

про стягнення заборгованості за договором перевезення вантажів №15.01.2025/1 від 15.01.2025 у розмірі 56797,04 грн.

Без виклику представників сторін.

ПРОЦЕС.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця Демиденка Дмитра Миколайовича до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТНОЛ» про стягнення заборгованості за договором перевезення вантажів №15.01.2025/1 від 15.01.2025 у розмірі 56797,04 грн, з яких: 53830,84 грн - основна заборгованість, 615,11 грн - 3% річних та 2351,09 грн - інфляційні втрати.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.06.2025, справу №914/2012/25 передано на розгляд судді Гоменюк З.П.

Ухвалою суду від 04.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи, надано сторонам строк для подання відзиву та відповіді на відзив.

Станом на 05.01.2026 від відповідача відзиву на позовну заяву, заяв та клопотань по справі не надходило. Крім того, суд звертає увагу на те, що ухвала суду про відкриття провадження у справі була вручена відповідачу, про що свідчить довідка про доставку електронного листа в електронний кабінет сторони від 04.07.2025.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що сторони належним чином повідомлені про розгляд справи судом і від них не надходило жодних заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження чи клопотань про її розгляд у судовому засіданні з повідомленням сторін, дослідивши наявні у справі докази та викладені в позовній заяві пояснення, суд дійшов висновку про необхідність прийняття рішення у справі.

ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ СТОРІН.

Аргументи позивача.

Фізична особа-підприємець Демиденко Дмитро Миколайович обгрунтовує свої позовні вимоги тим, що між ним та відповідачем було укладено договір перевезення № 15.01.2025/1 від 15.01.2025р., за умовами якого позивач взяв на себе зобовязання здійснити надати відповідачу послуги з перевезення біоетанолу з м. Городок, Львівська область, Україна до м. Клайпеда, Литва.

Як стверджує позивач, з його сторони було повністю виконано вказаний договір, що підтверджується CMR № 1206111, актом надання послуг № 16 від 22.01.2025р., замовленням на перевезення від 12.01.2025р. № DS/17E1AF8/1, рахунком на оплату №16 від 22.01.2025р., що додаються до позовної заяви.

Водночас, зі сторони відповідача не виконано обов`язку щодо оплати послуг перевезення згідно виставленого рахунку на суму 53830,84 грн., незважаючи на кінцевий строк оплати, який настав 11.02.2025.

Аргументи відповідача.

Відповідач відзиву та заперечень щодо позовних вимог не подав.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Між Фізичною особою-підприємцем Демиденко Дмитром Миколайовичем (позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕСТНОЛ» (відповідачем) було укладено договір № 15.01.2025/1 від 15.01.2025р. на перевезення вантажів, а саме: перевезення біоетанолу з м. Городок, Львівська область, Україна до м. Клайпеда, Литва.

Відповідно до п. 1.2. договору, пункт відправлення, пункт призначення, строки виконання, кількість вантажу, вартість перевезення вказуються у заявках замовника.

Відповідно до п. 4.2. договору, вартість перевезення вантажу визначається у заявках, згідно попередньо узгоджених сторонам цін. Відповідно до п. 4.3. договору, оплата здійснюється протягом 14 (чотирнадцять) банківських днів в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на день завантаження, але не раніше ніж від моменту отримання від Перевізника повного пакету документів. Згідно з п. 10 замовлення № DS/17E1AF8/1 на транспортно-експедиційне обслуговування по перевезенню автомобільним транспортом у міжнародному сполученні від 12.01.2025р. вартість перевезення становить 50 євро/тонна по курсу НБУ на день завантаження.

Сума боргу (невиконані грошові зобов`язання) відповідача за договором, за твердженням позивача, становлять 53830,84 грн.

Сторони договору не встановлювали необхідність досудового врегулювання господарського спору в порядку, передбаченому діючим законодавством України.

Водночас, позивачем було направлено відповідачу претензію № 4/06-1 від 04.06.2025р. щодо добровільного погашення заборгованості, яка була отримана відповідачем 16.06.2025р. Відповідач жодним чином не відреагував на претензію.

Як стверджує позивач, на день подання цієї позовної заяви відповідач не виконує свої грошові зобов`язання за договором, в результаті чого сума боргу залишається незмінною та становить 53830,84 грн.

В обґрунтування визначення дати виникнення грошового зобов`язання з боку відповідача за договором позивач зазначає наступне.

Пунктом 4.3. договору, зазначено, що оплата здійснюється протягом 14 (чотирнадцять) банківських днів в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на день завантаження, але не раніше ніж від моменту отримання від перевізника повного

пакету документів. Акт надання послуг № 16 підписано 22.01.2025р., отже кінцевий строк для оплати 11.02.2025 рік.

Таким чином, позивач звернувся до Господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 53830,84 грн. основного боргу, а також в порядку ст. 625 ЦК України 615,11 грн. 3% річних та 2351,09 грн. інфляційне збільшення суми боргу.

Крім того, позивач зазначив про орієнтовні витрати на правову допомогу, які очікується ним понести за наслідками розгляду спору в сумі 15 000,00 грн.

ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Згідно ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути примусове виконання обов`язку в натурі.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За приписами ст. 173 ГК України (положення якого діяли на момент виникнення спірних правовідносин) один суб`єкт господарського зобов`язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб`єкта, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, а саме: виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо.

Факт надання послуг з перевезення вантажів відповідача за договором підтверджується CMR № 1206111, актом надання послуг № 16 від 22.01.2025р., замовленням на перевезення від 12.01.2025р. № DS/17E1AF8/1, рахунком на оплату № 16 від 22.01.2025р., що додаються до позовної заяви. Так, судом встановлено, що акт наданих послуг № 16 від 22.01.2025р. підписано відповідачем, зауважень щодо повноти наданих послуг та вартості наданих послуг у відповідача немає.

Наявність у позивача підписаного відповідачем акту наданих послуг, замовлення на перевезення, договору, свідчить про отримання відповідачем документів, необхідних для оплати за надані послуги перевезення вантажів.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином

відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Тобто встановлений в договорі строк оплати за перевезення вантажів є період у часі, в який відповідач повинен сплатити за перевезення вантажів, а саме після події, яка має юридичне значення отримання рахунку, акту від позивача.

Як встановлено судом кінцевий строк для оплати за надані послуги з перевезення вантажів 11.02.2025. Відповідач повністю не виконав свої зобов`язання за договором (термін виконання яких настав) щодо оплати за отримані послуги з перевезення вантажів та не сплатив рахунок позивача. Докази зворотнього у матеріалах справи відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Частиною 3 ст. 909 зазначено, що укладення договору перевезення вантажу

підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно ст. 920 ЦК України, у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Оскільки відповідачем оплата за перевезення вантажів здійснена не була, то відповідно до ст. ч. 1 ст. 909 ЦК України відповідач порушив свої зобов`язання за договором. Відповідно до п. 1 ст. 625 ЦК України відповідач не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, відповідач не виконав в строк належним чином власні зобов`язання за договором щодо оплати повної суми вартості наданих послуг з перевезення вантажів та повинен, в зв`язку з цим, сплатити позивачу всю суму боргу в розмірі 53830,84 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищенаведеної норми позивач нарахував відповідачу 615,11 грн. 3% річних та 2351,09 грн. інфляційних втрат.

Судом здійснено перерахунок вказаних сум та встановлено, що розрахунки позивача є правильними та обгрунтованими, а тому підлягають до задоволення у заявленому розмірі.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Як передбачено п. 2 ч. 5 ст.238 Господарського процесуального кодексу України, в резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.

У відповідності до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач за звернення до Господарського суду Львівської області із позовною заявою, сформованою за допомогою системи «Електронний суд» сплатив судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією, тобто із застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

З огляду на те, що судом позовні вимоги задоволено у повному обсязі, з відповідача підлягає до стягнення 2 422,40 грн відшкодування витрат на оплату судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 20, 73,74, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 326 Господарського процесуального кодексу України суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТНОЛ» (81500, Львівська область, м. Городок, Івасюка В., буд. 2Г, р/р НОМЕР_1 в АБ «Укргазбанк», )

на користь Фізичної особи підприємця Демиденко Дмитра Миколайовича ( АДРЕСА_1 ; р/р № НОМЕР_2 в АТ КБ «Приватбанк», ЄДРПОУ ) грошові кошти в сумі: 56797,04 грн, з яких: 53830,84 грн. основний борг; 615,11 грн. 3% річних; 2351,09 грн. інфляційне збільшення суми боргу та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законно сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене та підписане 05.01.2026.

Суддя Гоменюк З.П.