ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

14.01.2026р. Справа № 905/169/25

Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.

при секретарі судового засідання Кравець А.Є.

розглянувши у відкритому попередньому засіданні матеріали

за заявами ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 )

з грошовими вимогами до боржника у сумі 587829,11 грн. (вх.№ 2941/25 від 28.04.2025) та у сумі 38417,82 (вх.№2940/25 від 28.04.2025), -

у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю КРАСНОЛИМАНСЬКЕ ()

розпорядник майна - арбітражний керуючий Карауш Ю.В., -

представники участі не приймали, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 26.03.2025 у справі №905/169/25, залишеною без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 07.05.2025 та постановою Верховного суду від 24.09.2025, відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Краснолиманське"; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Карауш Юлію Вікторівну; вирішені інші процедурні питання.

На офіційній сторінці Верховного суду веб-порталу Судова влада України опубліковано оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність Товариства з обмеженою відповідальністю КРАСНОЛИМАНСЬКЕ (№75623 від 26.03.2025).

В межах строку, визначеного частиною 1 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Трун О.В., в системі «Електронний суд» подані заяви про грошові вимоги до боржника, а саме:

25.04.2025 на суму 587829,11 грн. (вх.№ 2941/25 від 28.04.2025), що складається із заборгованості по заробітній платі в сумі 462572,56 грн. та компенсації днів невикористаної відпустки в сумі 125256,55 грн., що не сплачені роботодавцем після звільнення;

25.04.2025 на суму 38417,82 грн. (вх.№ 2940/25 від 28.04.2025), що є розрахованою сумою допомоги по тимчасовій непрацездатності, яка надається застрахованій особі у формі страхових виплат за період з 24.06.2024 по 01.07.2024 у розмірі 17435,85 грн та з 02.07.2024 по 12.07.2024 у розмірі 20981,97 грн.

Ухвалою від 05.05.2025 господарським судом відкладено вирішення питання щодо прийняття заяв зокрема ОСОБА_1 на суму 587829,11 грн. (вх.№ 2941/25 від 28.04.2025) та на суму 38417,82 грн. (вх.№ 2940/25 від 28.04.2025) до повернення матеріалів справи на адресу Господарського суду Донецької області.

Відповідно до ухвали від 24.06.2025 прийнято заяви ОСОБА_1 із вимогами на суму 587829,11 грн. (вх. № 2941/25 від 28.04.2025) та в розмірі 38417,82 грн. (вх. № 2940/25 від 28.04.2025), призначено їх до розгляду у попередньому засіданні.

Попереднє засідання відкладалось та оголошувались перерви з постановлянням відповідних ухвал суду. Згідно ухвали від 15.12.2025 призначено попереднє засідання на 14.01.2026, визнано явку представників сторін не обов`язковою, вирішені інші процедурні питання.

Ухвалою від 14.01.2026 суд об`єднав в одне провадження заяви ОСОБА_1 про кредиторські вимоги до ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» на суму 587829,11 грн. (вх.№ 2941/25 від 28.04.2025) та на суму 38417,82 грн. (вх.№ 2940/25 від 28.04.2025) на підставі п. 1 ч. 2 ст. 173 ГПК України.

Як свідчать матеріали справи, про дату, час та місце розгляду заяв ОСОБА_1 повідомлений шляхом оприлюднення відповідних оголошень на офіційній сторінці Господарського суду Донецької області веб-портала Судова влада України, інші учасники повідомлені шляхом доставки процесуальних рішень суду у їх зареєстровані електронні кабінети в системі «Електронний суд».

З огляду на приписи статей 120, 122, 242 Господарського процесуального кодексу України, заявник кредиторських вимог, боржник та розпорядник майна боржника вважаються повідомленими про розгляд справи належним чином.

Також, всі процесуальні акти суду у цій справі оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень веб-порталу Судова влада України в мережі Інтернет, відомості якого є офіційними та загальнодоступними для безоплатного перегляду згідно Закону України "Про доступ до судових рішень", що свідчить про наявність додаткової можливості у сторін ознайомитись із судовими рішеннями у даній справі.

У судовому засіданні 14.01.2026 заявник, боржник та розпорядник майна участі не приймали, вважаються повідомленими про розгляд справи належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі КУзПБ) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законами України. Застосування положень ГПК України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених КУзПБ.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч. 1 ст. 202 ГПК України).

Враховуючи положення ст. 7, 13, 14, 42-46 ГПК України, зокрема, щодо того, що учасники справи мають рівні права, якими вони повинні користуватися добросовісно, та несуть ризик настання тих чи інших наслідків, зумовлених невчиненням ними процесуальних дій, зважаючи на те, що суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи, а в матеріалах справи містяться докази їх повідомлення про час та місце проведення судового засідання по розгляду заяв з кредиторськими вимогами до боржника, необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, обставини сприяння судом у наданні учасникам судового процесу достатнього часу для належної підготовки своєї позиції та викладення її в поданих процесуальних документах, а також в забезпеченні участі в судових засіданнях, в тому числі в режимі відеоконференції, і цими правами вони розпоряджаються на власний розсуд, констатуючи достатність матеріалів для розгляду заяви ОСОБА_1 про грошові вимоги до боржника, суд вважає можливим здійснити розгляд такої заяви кредитора за наявними матеріалами та без участі представників заявника, боржника, арбітражного керуючого та інших учасників справи.

В обґрунтування грошових вимог у своїй заяві (вх.№2941/25 від 28.04.2025) ОСОБА_1 посилався на наявність боргу ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» у розмірі 462572,56 грн, що виник у зв`язку із порушенням роботодавцем обов`язків з повної та своєчасної виплати заробітної плати після звільнення, з них: у період з 15 березня 2018 року по 02 грудня 2024 року нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 462572 грн. 56 коп., а також заборгованість з компенсації за невикористану відпустку (70 днів) у розмірі 125256,55 грн.

В обґрунтування заяви від 28.04.2025 (вх.№ 2940/25 від 28.04.2025), ОСОБА_1 посилається на невиплату ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» допомоги по тимчасовій непрацездатності, яка надається застрахованій особі у формі страхових виплату у розмірі 17435,85 грн за період з 24.06.2024 по 01.07.2024 та у розмірі 20981,97 грн за період з 02.07.2024 по 12.07.2024, тому просить визнати його кредиторські вимоги на суму 38417,82грн..

На підтвердження аргументів надано суду наступні документи: довідку про реєстрацію місця проживання особи №6962 від 25.04.19, адвокатський запит від 27.10.2024 з доказами направлення ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ», виписку АТ КБ «ПриватБанк» про рух коштів по рахунку від 29.10.2024, витяг з електронного реєстру листків непрацездатності №527205, паспортні дані заявника, довідку Пенсійного фонду України про індивідуальні відомості про застраховану особу від 09.12.2024 (дані про трудовий та страховий стаж), довідку Пенсійного фонду України про нараховану заробітку плату (дохід, грошове забезпечення) від 09.12.2024, копію ухвали Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30.12.2024 про відкриття провадження у справі № 208/14898/24 (провадження № 2/208/2651/24), копію ухвали Заводського районного суду міста Дніпродзерджинська Дніпропетровської області від 16.12.2024 про відкриття провадження у справі №208/14896/24 (провадження №2/208/2649/24), копію ухвал від 03.04.2025 у справі №208/14896/24 (провадження №2/208/1416/25) та у справі №208/14898/24 (провадження №2/208/1418/25) про передачу справ до Господарського суду Донецької області для розгляду в межах справи №905/169/25 про банкрутство ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ».

Боржник, ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ», у наданих письмових поясненнях від 10.11.2025 про результати розгляду заяв кредиторів з грошовими вимогами (документ сформований в системі «Електронний суд» 10.11.2025, вх.№ 6988/25), зокрема в пункті 166 вказує, що частково визнає вимоги ОСОБА_1 , а саме в сумі 278975,73грн. - заборгованість по заробітній платі та 21773,87 грн. - заборгованість з допомоги по тимчасовій непрацездатності, що разом становить 300749,60 грн.

На підтвердження аргументів до пояснень надано правовстановлюючі документи підписанта та докази надсилання пояснень іншим сторонам.

У додаткових поясненнях від 31.12.2025 (документ сформований в системі Електронний суд 31.12.2025, вх.№7867/25) ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» зазначає, що 30.12.2025 у добровільному порядку сплатив зокрема ОСОБА_1 заборгованість з допомоги по тимчасовій непрацездатності в сумі 21773,87 грн., на підтвердження чого надав відомість розподілу виплат № 251230РВ32 від 30.12.2025 на суму 21773,87 грн.

Розпорядником майна подано до суду повідомлення про результати розгляду грошових вимог кредитора до боржника (вх.№ 01-41/11528/25 від 15.12.25), в якому зокрема, в пункті 135, зазначено, що частково визнано грошові вимоги ОСОБА_1 на загальну суму 278975,73грн. (заборгованість по заробітній платі). Заявлена кредитором сума у розмірі 587829,11 грн. значно перевищує фактичну заборгованість. Також зазначає, що частково визнано грошові вимоги кредитора на загальну суму 21773,87 грн. (заборгованість з допомоги по тимчасовій непрацездатності). Заявлена кредитором сума у розмірі 38417,82 грн. значно перевищує фактичну заборгованість.

Статтею 1 КУзПБ визначено, що кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника.

В розумінні даної статті законодавець здійснює класифікацію кредиторів по категоріях, а саме: забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Кредитори за вимогами щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також за вимогами щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю громадян, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування мають право подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують. (Абзац шостий частини другої статті 45 КУзПБ).

Заяви кредиторів за вимогами щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також за вимогами щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю громадян, стосовно яких є заперечення боржника, розглядаються згідно з цим Кодексом (частина 7 ст. 45 КУзПБ).

Згідно ч.2 ст. 47 КУзПБ, у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна. За результатами розгляду вимог окремого кредитора господарський суд постановляє ухвалу про їх визнання чи відхилення (повністю або частково), що не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання.

Суд виходить з наведених вище норм КУзПБ у сукупності з положеннями процесуального закону стосовно диспозитивності у господарському процесі, прав і обов`язків сторін у справі про банкрутство, доведення стороною відомостей, викладених в обґрунтування своїх вимог і заперечень, порядку надання доказів, та вважає за необхідне звернутися до усталених правових висновків Верховного Суду стосовно порядку розгляду кредиторських вимог у справі про банкрутство, ролі та обов`язків суду на цій стадії провадження у справі про банкрутство, за якими:

- заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги (постанови: від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16);

- обов`язок здійснення правового аналізу заявлених у справі кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог покладений на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (постанови: від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 05.03.2019 у справі № 910/3353/16, від 18.04.2019 у справі № 914/1126/14, від 20.06.2019 у справі № 915/535/17, від 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16);

- під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом; суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (постанови: від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16);

- у попередньому засіданні господарський суд зобов`язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником (постанови: від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18).

- завданням господарського суду у попередньому засіданні є перевірка заявлених до боржника грошових вимог конкурсних кредиторів, які можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, та/або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (постанови: від 05.03.2019 у справі № 910/3353/16, від 18.04.2019 у справі № 914/1126/14, від 20.06.2019 у справі № 915/535/17, від 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16).

Розглянувши подані документи і матеріали, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, які мають значення для розгляду справи, суд зазначає таке.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів наявності між ОСОБА_1 та ТОВ "КРАСНОЛИМАНСЬКЕ" трудових відносин, зокрема у період з 15.03.2018 по 02.12.2024, зокрема немає: трудової книжки ОСОБА_1 або витягу з неї з відповідними записами про прийняття на роботу та звільнення з роботи ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ», наказу про оформлення працівника на певну посаду (прийняття на роботу, звільнення з роботи), не надані розрахункові листки підприємства про заробітну плату, що надаються працівнику щомісяця. Зміст заяви з грошовими вимогами не містить обгрунтування неможливості подати такі документи разом із такою заявою до господарського суду, рівно як не надано доказів вжиття всіх можливих та залежних від заявника заходів для отримання їх самостійно.

З наданих разом із заявою про грошові вимоги до боржника довідки Пенсійного фонду України про нараховану заробітну плату (дохід, грошове забезпечення) та дані про трудовий та страховий стаж, сформованої засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України від 09.12.2024 (том 155, арк.справи 48-49) страхувальником ОСОБА_1 у 2018 році виступали дві самостійні юридичні особи: Державне підприємство «Вугільна компанія «Краснолиманська» () та ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» (9), у 2019-2024 році - один страхувальник ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ». Згідно наданої банківської виписки по картці/рахунку (том 155, арк.справи 8-43) у період з 15.03.2018 по 29.10.2024 на рахунок ОСОБА_1 від ТОВ "КРАСНОЛИМАНСЬКЕ" здійснювались виплати з призначенням платежу - заробітна плата.

ТОВ "КРАСНОЛИМАНСЬКЕ" у свою чергу не оспорює факт трудових відносин між ним та заявником у заявлений період.

Заявник стверджує, що після звільнення (02.12.2024) ТОВ "КРАСНОЛИМАНСЬКЕ" з ним не розрахувався, заборгованість складається з: нарахованої але не виплаченої заробітної плати в сумі 462572,56 грн., компенсації невикористаної відпустки - 125256,55 грн. та допомоги по тимчасовій непрацездатності у сумі 38417,82 грн., що разом становить 626246,93 грн.

Відповідно до частин 4 та 7 статті 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з статтею 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із частиною 5 статті 97 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

За змістом ст.ст. 47, 115, 116 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17 (провадження № 11-1329апп18) вказано, що під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать.

За змістом статей 115, 116 КЗпП України, відсутність заборгованості перед працівником має довести саме роботодавець, але це не звільняє працівника від обов`язку доведення наявності права на отримання певних сум.

Суд враховує, що офіційні відомості Пенсійного фонду України щодо розміру заробітної плати стосовно працівника підтверджують лише його страховий стаж та не можуть бути прийняті судом як належні докази щодо розміру заробітної плати та розміру заборгованості по ній. (Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 31.05.2021 у справі № 242/3051/18 (провадження № 61-1021св19)).

Як встановлено судом з наданих документів, до матеріалів справи не надано доказів виконання роботодавцем свого обов`язку як з повідомлення працівника про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні), так і доказів фактичної виплати такому працівнику всіх сум, що йому належать від підприємства при звільненні у встановлений ч. 1 ст. 116 КЗпП України строк.

Роботодавцем також не надано суду будь-яких первинних документів, у тому числі з обліку та розрахункових по заробітній платі ОСОБА_1 за період його роботи у ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ».

Заявник, в свою чергу, не надав до матеріалів справи розрахункові листки підприємства (табулеграми) про заробітну плату, що надаються працівнику щомісяця, а також доказів на підтвердження виникнення у ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» заборгованості по заробітній платі, зокрема за період роботи з 15.03.2018 по 02.12.2024, її склад і розмір помісячно. Також ані у заяві з грошовими вимогами ані окремим документом не наведено обґрунтованого розрахунку заборгованості із визначенням у ньому вихідних даних та періоду.

Відповідно до ст. 74 КЗпП, громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.

Відповідно до ст. 83 КЗпП, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи.

Заявник зазначає про наявність заборгованості з компенсації за невикористану відпустку у кількості 70 днів.

Однак, у заяві з грошовими вимогами не зазначено та не обгрунтовано, а також не надано будь-яких доказів, про те, що у конкретний період ОСОБА_1 дійсно не використав дні щорічної відпустки (основної чи додаткової), перебував на роботі і виконував покладені на нього посадові обов`язки.

Відтак сукупність долучених до заяви з грошовими вимогами документів не підтверджує обґрунтованість та розмір заявлених вимог. Рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору у матеріалах справи також відсутнє.

Водночас суд враховує, що згідно додаткових пояснень боржника у цій справі від 10.11.2025 (том 246, арк.справи 4-21) ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» визнає заборгованість по заробітній платі перед ОСОБА_1 у сумі 278975,73 грн.

Згідно з частиною 1 статті 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

У цій справі суд не має обґрунтованих підстав вважати надані ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» відомості недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Заявник у свою чергу такий розмір заборгованості не заперечує та не спростовує.

Відтак, за висновком суду, саме така заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 у сумі 278975,73 грн. підлягає визнанню судом та включенню до реєстру вимог кредиторів боржника.

Також суд зазначає, що з наданого разом із заявою про грошові вимоги до боржника витягу з електронного реєстру листків непрацездатності слідує, що дійсно ОСОБА_1 у період з 24.06.2024 по 01.07.2024 та з 02.07.2024 по 12.07.2024 перебував на лікарняному (том 155, арк.справи 44-45, 105-107). Разом з тим, зміст таких документів не дає суду змоги визначити розмір суми, що підлягає виплаті заявнику. Крім того, суд зазначає, що при розрахунку заявником було враховано інформацію щодо нарахованої заробітної плати за останні 12 місяців згідно витягу Пенсійного фонду України щодо розміру заробітної плати, та відповідно без вирахування належних податків та зборів, як того вимагає встановлений законодавством порядок. Рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору, зокрема суду, до матеріалів справи не надано.

Із додаткових пояснень від 10.11.2025 вбачається, що ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» частково визнає грошові вимоги кредитора на загальну суму 21773,87 грн. (заборгованість з допомоги по тимчасовій непрацездатності).

Водночас, як свідчать подані боржником 31.12.2025 разом із додатковими поясненнями докази (том 248, арк.справи 87), 30.12.2025 ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» перераховано заявнику 21773,87 грн. заборгованості з допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Таким чином, заборгованість перед заявником з допомоги по тимчасовій непрацездатності не доведена заявником у заявленій сумі, а визнана боржником сума заборгованості з допомоги по тимчасовій непрацездатності погашена ТОВ "КРАСНОЛИМАНСЬКЕ", відповідно відсутні підстави для визнання вимог в цій частині.

Статтями 13, 14, 74 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Суд зауважує, що у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів.

З огляду на наявні в матеріалах справи докази та норми чинного законодавства суд дійшов висновку, що оскільки доказів виконання ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» як роботодавцем свого обов`язку із проведення повних розрахунків із заявником-працівником при звільненні не надано, заборгованість по заробітній платі становить 278975,73 грн., що не оспорюється та не спростовується заявником, тому суд визнає ОСОБА_1 кредитором ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» відповідно до вимог Кодексу України з процедур банкрутства саме на таку суму, яка й підлягає включенню до реєстру вимог кредиторів у першу чергу. В решті вимог слід відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, ст. 45, 47 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд

УХВАЛИВ:

Визнати грошові вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» () в сумі 278975,73 грн.

В решті вимог відмовити.

Ухвали, прийняті господарським судом у справі про банкрутство набирають законної сили з моменту їх прийняття та можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.

Ухвала підписана 14.01.2026

Суддя Н.В. Величко