ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12 січня 2026 року № 903/28/26

Суддя Господарського суду Волинської області Вороняк А. С., розглянувши матеріали по справі

за заявою ОСОБА_1

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність,

у с т а н о в и в:

09.01.2026 ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Волинської області із заявою від 08.01.2026 про відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.01.2025 справу № 903/28/26 розподілено судді Вороняку А. С..

Дослідивши матеріали вищевказаної заяви, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Ст. 113 Кодексу України з процедур банкрутства передбачає, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство (неплатоспроможність) та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника.

Відповідно до ч. 13 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України, справи, передбачені пунктами 8 та 9 частини першої статті 20 цього Кодексу, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника.

Згідно ч. 1 ст. 8 Кодексу України з процедур банкрутства, справи про банкрутство (неплатоспроможність) розглядаються господарськими судами за місцезнаходженням боржника - юридичної особи, місцем проживання фізичної особи або фізичної особи - підприємця. Зміна боржником зареєстрованого місцезнаходження або місця проживання після подання кредитором або боржником заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) не впливає на зміну територіальної підсудності господарського суду.

Таким чином, справи про неплатоспроможність розглядаються господарськими судами за місцем проживання фізичної особи.

Кодексом України з процедур банкрутства не надано визначення поняттю "місце проживання фізичної особи".

Частиною 3 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцем проживання фізичної особи, яка не є підприємцем, визнається зареєстроване у встановленому законом порядку місце її проживання або перебування.

Звертаючись із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність до Господарського суду Волинської області, ОСОБА_1 вказує, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

На підтвердження цих обставин, боржником надано витяг з реєстру територіальної громади від 22.12.2025 про реєстрацію ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , а також договір найму (оренди) житлового приміщення від 11.12.2025 про фактичне місце проживання боржника за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до п. 4.1 вказаного договору строк оренди становить 6 місяців з моменту прийняття квартири.

Окрім того, судом здійснено запит до ЄДДР, відповідно до відповіді № 2231120 від 12.01.2026 ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Положеннями ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що:

- місце проживання - це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини;

- орган реєстрації - це виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради;

- довідка про реєстрацію місця проживання - це документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи;

- документи, до яких вносяться відомості про місце проживання - це паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист;

- реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку;

- реєстр територіальної громади - це база даних, призначена для зберігання, обробки, використання визначеної цим Законом інформації, що створюється, ведеться та адмініструється органом реєстрації для обліку осіб, які проживають на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Згідно з ч. 10 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Враховуючи вищевикладені положення законодавства та надані боржником документи, суд дійшов висновку, що дана справа підлягає розгляду за територіальною підсудністю Господарським судом Житомирської області, оскільки зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 8 Кодексу України з процедур банкрутства якщо справа не підсудна такому господарському суду, матеріали справи передаються господарським судом за встановленою підсудністю в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З огляду на вищевикладене, подана ОСОБА_1 заява б/н від 08.01.2026 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, разом з доданими до неї матеріалами підлягає передачі за встановленою підсудністю до Господарського суду Житомирської області.

Керуючись статтями 20, 27, 30-31, 234 Господарського процесуального кодексу України та статтями 2, 8 Кодексу України з процедур банкрутства, суд,

постановив:

заяву ОСОБА_1 від 08.01.2026 (вх. № 01-52/28/26 від 09.01.2026) про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність разом з доданими до неї матеріалами передати за встановленою підсудністю до Господарського суду Житомирської області (Путятинський майдан, 3/65, Житомир, Житомирська область, 10002).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Ухвала підписана 12.01.2026.

Суддя А. С. Вороняк