УХВАЛА

13.01.2026Справа № 910/4364/25
Суддя Господарського суду міста Києва Трофименко Т.Ю., розглянувши матеріали

за позовом ОСОБА_1

до: 1. Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»,

2. ОСОБА_2 ,

3. Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАЛЬ ЦЕНТР»,

4. ОСОБА_3 ,

5. ОСОБА_4 ,

6. ОСОБА_5 ,

7. ОСОБА_6

про захист прав споживача, визнання недійсними правочинів, їх скасування, відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідачів: Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАЛЬ ЦЕНТР", ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про захист прав споживача, визнання недійсними правочинів, їх скасування, відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та зобов`язання вчинити дії.

Враховуючи, що за даним позовом відповідачами - 2, 4-7 зазначено фізичних осіб, які не є підприємцями, суд ухвалою від 22.04.2025 постановив звернутися до Державної міграційної служби України (01025, м. Київ, вул. Володимирська, 9; ідентифікаційний код 37508470) із запитами щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичних осіб: ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ); ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 ) (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ); ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ). Зобов`язано Державну міграційну службу України протягом п`яти днів з моменту отримання запитів суду надати інформацію про місце проживання (перебування) вищезазначених фізичних осіб.

Також постановлено звернутися до Міністерства соціальної політики України (01601, м. Київ вул. Еспланадна, 8/10, ідентифікаційний код 37567866) із запитами щодо надання відомостей про реєстрацію внутрішньо переміщеної особи, інформацію щодо фактичного місця проживання (перебування) щодо фізичних осіб: ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ); ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 ) (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ); ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ); ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ); ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ). Зобов`язано Міністерство соціальної політики України протягом п`яти днів з моменту отримання запитів суду надати відповідну інформацію щодо зазначених фізичних осіб.

08.05.2025 до суду від Державної міграційної служби України надійшов лист на виконання вимог ухвали суду від 22.04.2025, у якому зазначено, що відомостей щодо місця проживання ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ); ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 ) (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ); ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) не встановлено.

13.05.2025 до суду від Міністерства соціальної політики України надійшла відповідь на виконання вимог ухвали від 22.04.2025, у якій зазначено, що у Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб станом на 07.05.2025 відсутня інформація про ОСОБА_2 , ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 ) та ОСОБА_3 . Щодо ОСОБА_6 зазначено, що вказана особа перебувала на обліку та з 28.09.2016 знята з обліку внутрішньо переміщених осіб. Водночас, повідомлено про перебування на обліку внутрішньо переміщених осіб ОСОБА_4 , яка за даними у Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків шляхом подання до суду заяви, що містить: докази на підтвердження зазначеної в позові адреси проживання позивача та доказів, що підтверджують особу позивача; уточнений склад сторін з урахуванням даних щодо припинення Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАЛЬ ЦЕНТР"; нотаріально засвідчений переклад на українську мову додатків: кредитного договору № 09/08 від 04.03.2008, додаткової угоди № 1 від 03.04.2008 до вказаного кредитного договору; докази сплати судового збору у розмірі 41 180,80 грн за 17 немайнових вимог за реквізитами Господарського суду міста Києва, які розміщені на офіційному веб-сайті Судової влади; докази направлення копії позовної заяви з доданими до неї матеріалами відповідачу-5 ( ОСОБА_4 ) на адресу: АДРЕСА_1 (лист із описом вкладення та розрахунковий документ).

Попереджено позивача про наслідки недотримання вимог ухвали, передбачені ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

09.06.2025 до Господарського суду міста Києва надійшла заява від позивача з проханням повідомити про поточний стан розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.06.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до відповідачів: Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАЛЬ ЦЕНТР", ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про захист прав споживача, визнання недійсними правочинів, їх скасування, відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та зобов`язання вчинити дії постановлено вважати неподаною та повернуто заявникові. Вказана ухвала суду постановлена у зв`язку з невиконанням позивачем вимог ухвали суду від 14.05.2025 про залишення позову без руху.

Не погодившись із ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.06.2025 про повернення позовної заяви, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.08.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.06.2025 у справі № 910/4364/25 з доданими документами повернуто заявникові.

Постановою Верховного Суду від 09.10.2025 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 07.08.2025 у справі № 910/4364/25 скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду зі стадії відкриття апеляційного провадження.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.06.2025 про повернення позовної заяви у справі № 910/4364/25 задоволено, ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.06.2025 у справі № 910/4364/25 скасовано, дану справу передано на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Ухвалюючи вказану постанову, суд апеляційної інстанції виснував, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху та подальшого її повернення. Зокрема, у постанові Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2025 визнано такі вимоги суду першої інстанції до позивача, як: надання документів на підтвердження особи ОСОБА_1 та на підтвердження проживання позивача за вказаною ним адресою; уточнення складу сторін з урахуванням даних щодо припинення Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАЛЬ ЦЕНТР"; подання нотаріально засвідченого перекладу на українську мову окремих додатків до позову, безпідставними та передчасними. Також у постанові Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2025 в частині оцінки висновків суду щодо необхідності сплати позивачем судового збору зазначено, що дана справа в контексті положень п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» є справою про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а позовні вимоги про визнання неукладеними, недійсними, такими, що суперечать законодавству та скасування правочинів безпосередньо пов`язані з заявленою позивачем вимогою про стягнення збитків, а тому позивач є таким, що звільнений від сплати судового збору за подання даного позову. Водночас, судом апеляційної інстанції не зроблено висновків щодо необґрунтованості вимог суду першої інстанції до позивача в частині необхідності надання доказів направлення копії позовної заяви з доданими до неї матеріалами відповідачу-5 ( ОСОБА_4 ) на адресу, яка була повідомлена суду на відповідний запит Міністерством соціальної політики України.

Оскільки матеріали справи № 910/4364/25 повернулись до Господарського суду міста Києва для подальшого розгляду та за протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду передані на розгляд судді Трофименко Т.Ю., то необхідно наголосити на наступному.

Так, постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху від 14.05.2025 у справі № 910/4364/25, суд керувався приписами господарського процесуального законодавства, нормами Закону України «Про судовий збір» та матеріалами, які були долучені позивачем до позовної заяви, за наслідками чого виокремив недоліки, які позивачу слід усунути. При цьому, вказана ухвала суду від 14.05.2025 була отримана позивачем у його електронному кабінеті в системі Електронний Суд 14.05.2025 о 19:49 год., що підтверджується наявним у справі повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи.

З урахуванням приписів ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду від 14.05.2025 про залишення позовної заяви без руху вважається врученою позивачу 15.05.2025.

Не зважаючи на отримання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 14.05.2025 у справі № 910/4364/25, ОСОБА_1 у встановлений судом строк недоліки позовної заяви не усунув, будь-яких пояснень/заперечень щодо вимог суду або ж доказів неможливості усунення недоліків позовної заяви у встановлений строк чи клопотань про продовження такого строку не подавав. Натомість, після спливу встановленого судом строку на усунення недоліків (тривав до 22.05.2025 (включно)) позивач 08.06.2025 через свій електронний кабінет у системі Електронний Суд направив суду заяву, у якій просив повідомити про поточний стан розгляду справи за поданим ним позовом, яка жодних пояснень позивача щодо усунення недоліків позовної заяви не містила.

Відтак, оскільки позивачем не було усунуто недоліки позову протягом строку, встановленого в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 14.05.2025 у справі № 910/4364/25 та жодних заяв/клопотань від позивача на виконання вказаної ухвали до суду не надійшло, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що позов підлягає поверненню на підставі ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на те, що суд вже висловив правову позицію у цій справі щодо недоліків позовної заяви ОСОБА_1 та наслідків їх не усунення у встановлений строк шляхом повернення ухвалою від 16.06.2025 позовної заяви, яка була скасована судом апеляційної інстанції, тому подальший розгляд справи даним складом суду може викликати об`єктивні сумніви в неупередженості та здатності суду без попередньої оцінки вирішити питання про відкриття провадження у справі.

У частинах 1, 9 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України вказано, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішується ухвалою суду, що розглядає справу, яка оформлюється окремим документом.

За приписами ч. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу Укараїни суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу (ч. 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України).

Слід зазначити, що згідно ч. 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу Укараїни судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України «Про міжнародне приватне право», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

У пункті 66 рішення Європейського суду з прав людини від 10.12.2009 у справі «Мироненко і Мартиненко проти України» (заява № 4785/02) зазначено, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

У рішеннях Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі «Білуха проти України» та від 28.10.1998 у справі «Ветштайн проти Швейцарії» зазначено, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Одночасно, ст. 15 Кодексу суддівської етики також визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Положення зазначеної коментованої статті випливають з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів, відповідно до якого об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів, які схваленоРезолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006р. №2006/23 від 19.05.2006р., незалежність судових органів є передумовою забезпечення правопорядку та основною гарантією справедливого вирішення справи в суді. Отже, суддя має відстоювати та втілювати в життя принцип незалежності судових органів в його індивідуальному та колективному аспектах.

Пунктом 1.1 Бангалорських принципів поведінки суддів передбачено, що суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою. Одночасно, вказаними Принципами унормовано, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Згідно п.п. 2.1, 2.2 Бангалорських принципів поведінки суддів при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів. Поведінка судді в процесі засідання та за стінами суду має сприяти підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі до об`єктивності суддів та судових органів.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Таким чином, враховуючи позиції Європейського Суду з прав людини, Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією №2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 і розділ ІІ Кодексу Суддівської Етики, який затверджено ХІ з`їздом суддів України 22.02.2013, не зважаючи на відсутність у судді будь-якого прямого чи опосередкованого інтересу до результатів розгляду даної справи, для уникнення будь-яких сумнівів у неупередженості судді при розгляді даної справи, з метою виключення обставин, які можуть в подальшому поставити під сумнів неупередженість судді та для забезпечення довіри до судової влади України, суддя Трофименко Т.Ю. вбачає за необхідне заявити самовідвід від розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАЛЬ ЦЕНТР", ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про захист прав споживача, визнання недійсними правочинів, їх скасування, відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та зобов`язання вчинити дії, який підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Господарського процесуального кодексу України у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 32 цього Кодексу.

Ураховуючи викладене, керуючись статтями 32, 35, 38, 39, 40, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Задовольнити самовідвід судді Трофименко Т.Ю. від розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАЛЬ ЦЕНТР", ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про захист прав споживача, визнання недійсними правочинів, їх скасування, відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та зобов`язання вчинити дії у справі № 910/4364/25.

2. Відвести суддю Трофименко Т.Ю. від розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАЛЬ ЦЕНТР", ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про захист прав споживача, визнання недійсними правочинів, їх скасування, відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та зобов`язання вчинити дії у справі № 910/4364/25.

3. Матеріали справи № 910/4364/25 передати уповноваженій особі для вирішення питання про повторний автоматичний розподіл справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання 13.01.2026 та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Ю. Трофименко