УХВАЛА

14 січня 2026 року

м. Київ

cправа № 910/2608/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Міщенка І. С. - головуючого, Берднік І. С., Зуєва В. А.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.10.2025 і рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2025 у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпаттяенергозбут"

до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Закарпаттяенергозбут" (далі - "Позивач", ТОВ "Закарпаттяенергозбут") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - "Відповідач", ПрАТ "НЕК "Укренерго"), в якому просило стягнути з останнього 283 617 978, 71 грн заборгованості, що виникла у зв`язку із неналежним виконанням умов, укладеного між сторонами договору про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за № 0195-09021 від 01.07.2019 та додаткових угод до нього.

2. Обґрунтовуючи позовні вимоги, Позивач стверджував про те, що в порушення умов згаданого договору Відповідач не в повному обсязі оплатив надані Позивачем у липні, серпні, вересні, жовтні та листопаді 2024 року послуги, у зв`язку з чим за ним рахується основна заборгованість у розмірі 256 590 656, 36 грн, а також 4 240 389, 94 грн 3% річних та 22 786 932, 41 грн інфляційних втрат.

3. В процесі здійснення провадження у цій справі Позивач декілька разів зменшував розмір позовних вимог і в результаті просив стягнути з Відповідача основну суму заборгованості у розмірі 183 223 562, 11 грн, 3% річних в розмірі 5 332 175, 18 грн та 28 269 575, 00 грн інфляційних втрат.

4. Господарський суд міста Києва рішенням від 25.06.2025, яке Північний апеляційний господарський суд своєю постановою від 15.10.2025 залишив без змін, позов ТОВ "Закарпаттяенергозбут" в частині стягнення інфляційних втрат в розмірі 28 269 575 грн та 3% річних в розмірі 5 332 175, 18 грн залишив без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), тобто у зв`язку із поданням Позивачем відповідної заяви. В іншій частині позовні вимоги задовольнив і стягнув з ПрАТ "НЕК "Укренерго" 183 223 562, 11 грн основної заборгованості.

5. Рішення і постанова судів попередніх інстанцій обґрунтовані такими аргументами і обставинами.

(1) ТОВ "Закарпаттяенергозбут" є учасником ринку електричної енергії, який на підставі ліцензії, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 429, провадить господарську діяльність з постачання електричної енергії споживачам.

(2) 01.07.2019 ТОВ "Закарпаттяенергозбут" (як постачальник) і ПрАТ "НЕК "Укренерго" (як замовник) уклали договір про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел № 0195-09021 (далі - Договір), а також ряд додаткових угод до нього.

(3) Згідно з п. 1.1. та п. 1.2. Договору, для забезпечення покриття економічно обґрунтованих витрат ТОВ "Закарпаттяенергозбут", як постачальник послуг, на виконання спеціальних обов`язків із купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом надає НЕК "Укренерго", як замовнику послуг, послугу із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії (далі - послуга) в обсязі та на умовах, визначених цим договором, а замовник, в свою чергу сплачує постачальнику послуг вартість наданих послуг відповідно до умов цього договору.

(4) Пунктом 2.1. Договору передбачено, що вартість та порядок оплати послуги визначається відповідно до вимог порядку купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641 у розрахунковому періоді та відповідно до фактичних обсягів купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом Постачальником послуг, визначеними згідно з Правилами роздрібного ринку електричної енергії затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 (далі - ПРЕЕ) та порядком продажу та обліку електричної енергії, виробленої активними споживачами, та розрахунків за неї, затвердженим постановою НКРЕКП від 29.12.2023 № 2651.

(5) Так, Розділом 15 Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641 (далі - Порядок № 641), передбачено здійснення розрахунку вартості та порядок оплати послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, що надається постачальником універсальних послуг.

(6) Згідно з п. 15.2. Порядку № 641, протягом перших 12 днів календарного місяця, наступного за розрахунковим, ПУП (постачальник універсальної послуги) направляє ОСП (оператору системи передачі) акт приймання-передачі та відповідний розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ПУП.

ОСП протягом п`яти календарних днів з дати отримання повертає акт приймання-передачі ПУП, підписаний зі своєї сторони, або надає до нього обґрунтовані зауваження, що містять вичерпні пояснення та документальне підтвердження причин непогодження розрахунку вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ПУП.

Після усунення наданих ОСП обґрунтованих зауважень, ПУП повторно направляє до ОСП підписані зі своєї сторони акти приймання-передачі послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел та відповідні розрахунки вартості послуги.

(7) Відповідно до п. 15.3. Порядку № 641, протягом двох робочих днів після отримання від ОСП підписаного акта приймання-передачі ПУП надає Регулятору розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії та копію акта приймання-передачі для затвердження.

(8) Пунктом 15.4. Порядку № 641 передбачено, що ОСП здійснює 100% оплату ПУП вартості наданої послуги відповідно до акта приймання-передачі протягом трьох робочих днів з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ПУП у розрахунковому місяці.

(9) Згідно з п.п. 1 п. 3.2 Договору, постачальник послуг має право отримувати своєчасну та в повному обсязі оплату вартості послуги, а в свою чергу, відповідно до пп. 4 п. 3.3 Договору замовник зобов`язався у повному обсязі здійснювати оплату вартості послуг, розрахованої постачальником послуг та затвердженої Регулятором.

(10) Звертаючись до суду із позовом у цій справі Позивач зазначав, що в порушення вищезазначених умов Договору та п. 15.4 Порядку № 641 ПрАТ "НЕК "Укренерго" належним чином не виконувало свої зобов`язання щодо оплати вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ТОВ "Закарпаттяенергозбут" та не сплатило в повному розмірі вартість послуг за періоди липень, серпень вересень, жовтень, листопад 2024 року, а також здійснювало оплату послуг за періоди квітень, травень, червень, грудень 2024 року із значним простроченням.

(11) Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

(12) Згідно з частиною першою статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

(13) Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 903 Цивільного кодексу України).

(14) Поряд з цим, відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 63 Закону України "Про ринок електричної енергії", крім обов`язків, визначених статтею 57 цього Закону, постачальник універсальних послуг зобов`язаний купувати електричну енергію, вироблену генеруючими установками приватних домогосподарств, встановлена потужність яких не перевищує величину, визначену для відповідних категорій генеруючих установок приватних домогосподарств відповідно до частини двадцять третьої статті 9-1 Закону України "Про альтернативні джерела енергії", за зеленим тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими приватними домогосподарствами, та у кожному розрахунковому періоді здійснювати пріоритетну оплату її вартості.

(15) Частиною шостою статті 63 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що постачальник універсальних послуг одночасно з виконанням обов`язку щодо купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом у приватних домогосподарств, величина встановленої потужності генеруючих установок яких не перевищує 50 кВт, надає оператору системи передачі послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії. Така послуга надається постачальником універсальних послуг виходячи з фактичних обсягів купівлі електричної енергії за "зеленим тарифом у приватних домогосподарств. Вартість послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії визначається у відповідні розрахункові періоди як різниця між вартістю електричної енергії, купленої ним за "зеленим тарифом, та її вартістю, розрахованою за цінами ринку "на добу наперед. Розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії здійснюється постачальником універсальних послуг відповідно до порядку купівлі електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, з урахуванням доходу постачальника універсальних послуг від продажу гарантій походження електричної енергії, виробленої з відновлюваних джерел енергії.

(16) Відповідно до п. 3.1. Порядку № 641, на гарантованого покупця, ПУП та ОСП на строк, визначений законодавством, покладаються спеціальні обов`язки із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії.

(17) Для надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел гарантований покупець або ПУП укладають з ОСП договір про падання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел відповідно до типової форми, затвердженої постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641 (п. 3.2. Порядку № 641).

(18) В ході розгляду цієї справи встановлено, що станом на момент подачі позову ПрАТ "НЕК "Укренерго" не сплатило в повному розмірі вартість наданих ТОВ "Закарпаттяенергозбут" послуг за періоди липень, серпень вересень, жовтень, листопад 2024 року та загальна заборгованість Відповідача перед Позивачем по Договору за надані послуги становила 256 590 656, 36 грн.

(19) Водночас під час розгляду справи в суді першої інстанції Відповідач частково виконав грошові зобов`язання, що є предметом судового розгляду, а саме сплатив на користь Позивача 39 528 714, 91 грн за послуги надані в липні 2024 року (платіжне доручення від 07.03.2025 № ПУП008750), 11 340 516, 27 грн за послуги надані в липні 2024 року (платіжне доручення від 19.03.2025 № ПУП008829), 321 947, 33 грн за послуги надані в листопаді 2024 (платіжне доручення від 28.03.2025 № 000009111), 11 293 918, 54 грн за послуги надані в липні 2024 року (платіжне доручення від 04.04.2025 № ПУП009180), 8 822 191, 53 грн за послуги надані в липні 2024 (платіжне доручення від 23.04.2025 року № ПУП009299), та 2 059 805, 67 грн за послуги надані в серпні 2024 (платіжне доручення від 23.04.2025 року № ПУП009298).

(20) Таким чином, зважаючи на обсяг наданих Позивачем у липні-листопаді 2024 року послуг на суму 256 590 656, 36 грн та з огляду на суму сплачених Відповідачем грошових коштів, заборгованість Відповідача перед Позивачем наразі становить 183 223 562,11 грн, які підлягають стягненню у примусовому порядку.

(21) Доводи ПрАТ "НЕК "Укренерго" про те, що оплата вартості послуг Позивача із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за спірний період можлива лише у разі включення відповідних витрат до структури тарифу зі сторони НКРЕКП як регулятора ринку електричної енергії, і зазначені об`єктивні причини унеможливили вчасне виконання Відповідачем своїх зобов`язань є необґрунтованими, адже у п. 3.3. Договору сторони чітко узгодили порядок оплати наданих послуг за відповідним актом, який складається з урахуванням відповідного розрахунку, який і було підписано сторонами без зауважень і заперечень, і який, відповідно, є належним та допустимим доказом в підтвердження надання Позивачем та прийняття Відповідачем визначеного актом обсягу послуг та їх вартості, а отже, є належним доказом виникнення в останнього обумовленого грошового зобов`язання з оплати наданих послуг у сумах, узгоджених у вказаних актах, і в обумовлені Договором та статтею 530 Цивільного кодексу України строки.

(22) Щодо інших заперечень Відповідача щодо заявленого позову, то вони також є безпідставними, адже ані умови Договору, ані положення Порядку № 641 не ставлять у залежність своєчасність здійснення замовником оплати за отримані послуги від включення відповідних витрат до структури тарифу зі сторони Регулятора. Постанови НКРЕКП не містять положень щодо звільнення Відповідача від відповідальності за неналежне виконання умов договорів, зокрема у зв`язку із відсутністю коштів на рахунку передачі.

6. Не погодившись із судовими рішеннями, ПрАТ "НЕК "Укренерго" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

7. Підставою касаційного оскарження ухвалених у цій справі судами попередніх інстанцій рішення та постанови Відповідач визначає підставу, передбачену пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, тобто неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

8. Скаржник зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування частини першої статті 614, частини другої статті 625 Цивільного кодексу України з урахуванням пріоритетності норми спеціального закону - абзацу 1 частини восьмої статті 33, частини сьомої статті 62 Закону України "Про ринок електричної енергії", якими передбачено, що умови виконання спеціальних обов`язків (у даному випадку Відповідач виконував спеціальні обов`язки) мають забезпечувати покриття економічно обґрунтованих витрат учасника ринку (в даному випадку Відповідача) на виконання таких обов`язків. А відтак відсутність належного забезпечення покриття економічно обґрунтованих витрат учасника ринку на виконання спеціальних обов`язків виключає наявність вини цього учасника ринку електричної енергії у простроченні виконання грошових зобов`язань, що, в свою чергу, виключає відповідальність, передбачену статтями 614, 625 Цивільного кодексу України.

9. Верховний Суд ухвалою від 13.11.2025 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Відповідача на постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.10.2025 і рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2025 у цій справі з підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України.

10. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наявність зазначеної у касаційній скарзі підстави касаційного оскарження судових рішень, дослідивши наведені у скарзі доводи, Верховний Суд дійшов висновку про закриття касаційного провадження за касаційною скаргою ПрАТ "НЕК "Укренерго" у даній справі з огляду на таке.

11. Відповідно до приписів пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

12. Суд касаційної інстанції вже неодноразово висновував, що при касаційному оскарженні судових рішень із згаданої підстави необхідним є з`ясування відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, та наявність/відсутність подібності правовідносин та наявність/відсутність неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

13. Положення пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України спрямовані на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин, та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.

14. У разі подання касаційної скарги на підставі вказаної норми, крім встановлення відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, обов`язковому дослідженню підлягає також питання щодо необхідності застосування таких правових норм для вирішення спору з огляду на встановлені фактичні обставини справи.

15. Здійснюючи касаційне провадження у цій справі, колегія суддів з`ясувала, що Верховний Суд у постанові від 05.09.2024 у справі № 910/14074/23 за позовом ТОВ "Енера Чернігів" до ПрАТ "НЕК "Укренерго" про стягнення 22 184 598, 87 грн за договором про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел від 25.07.2019 № 0156-09021 за період з червня до грудня 2022 року, та лютий, квітень-червень 2023 року зазначив таке:

"Згідно з ч. 1 ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України):

- між сторонами виникли господарські відносини, а приписи ГК України не передбачають привілейованого становища суб`єктів господарювання, які фінансуються за рахунок бюджету, у відповідальності за порушення зобов`язань;

- факт відсутності бюджетного фінансування, в т.ч. через ненадходження коштів в будь якому випадку не може звільняти відповідача від виконання зобов`язань щодо оплати послуг оскільки, такі обставини не визначені законодавством як такі, що звільняють від виконання зобов`язання;

- за укладеним між сторонами договором саме відповідач взяв на себе обов`язок своєчасно проводити оплату вартості послуги відповідно до умов договору та Порядку № 641; при цьому ні умови договору, ні Порядку № 641 не ставлять у залежність своєчасність здійснення оплати замовником за отриману послугу від включення відповідних витрат до структури тарифу зі сторони Регулятора;

- відсутність бюджетних асигнувань чи будь-яких інших надходжень коштів від контрагентів боржника не виправдовує його бездіяльність і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, про що, зазначав Європейський суд з прав людини у рішеннях "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та "Бакалов проти України".

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 617 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Отже, враховуючи наведене та встановлені судом обставини справи, а також правове регулювання спірних правовідносин, суди попередніх інстанцій дійшли заснованого на законі висновку про наявність підстав для стягнення пені та відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин ст. 614 ЦК України.

Верховний Суд у постанові від 05.09.2019 у справі № 908/1501/18 вказав, що законодавець пов`язує можливість застосування штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов`язань саме з умовами їх встановлення у договорі за відсутності законодавчого врегулювання розміру таких санкцій.

Відповідальність за порушення грошового зобов`язання, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, не є штрафною санкцією та не вимагає наявність/відсутність вини боржника.

Ураховуючи викладене, доводи скарги щодо відсутності підстав для стягнення 3% річних за порушення строку оплати послуг позивача, Суд вважає необґрунтованими.

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій у справі, що розглядається, не спростовують.

Натомість скаржник, не погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій, фактично просить суд касаційної інстанції переоцінити докази у справі. Однак саме лише прагнення скаржника здійснити нову перевірку обставин справи та переоцінку доказів у ній не є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень попередніх інстанцій, оскільки згідно з імперативними приписами статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції не має права вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, додатково перевіряти докази".

16. Також у вказаній постанові Верховного Суду від 05.09.2024 у справі № 910/14074/23 зазначено таке: "посилання скаржника на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування до спірних правовідносин норм спеціального закону, а саме абзацу 1 частини восьмої статті 33 та частини сьомої статті 62 Закону, а не статей 614, 625 ЦК України, не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 23.03.2024 у справі № 910/1193/22, а відтак Колегія суддів не вбачає необхідності додаткового формування висновку щодо застосування до спірних правовідносин вказаних скаржником положень ЗУ "Про ринок електричної енергії" у взаємозв`язку з умовами Договору та нормами ЦК та ГК України".

17. Крім цього, у постанові від 14.10.2025 у справі № 910/9762/24 за позовом ТОВ "Енера Суми" до ПрАТ "НЕК "Укренерго" про стягнення 45 850 818, 15 грн за договором про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за період квітень-липень 2024 року від 25.07.2019 № 0154-09021 Верховний Суд вказав таке:

"Стосовно вимог ПрАТ "Укренерго" про необхідність формування висновку щодо застосування частини першої статті 614, частини другої статті 625 ЦК України з урахуванням пріоритетності норм абзацу 1 частини восьмої статті 33, частини сьомої статті 62 Закону України "Про ринок електричної енергії".

У цьому аспекті ПрАТ "Укренерго" намагається переконати суд, що відсутність належного забезпечення покриття економічно обґрунтованих витрат учасника ринку на виконання спеціальних обов`язків виключає наявність вини цього учасника ринку електричної енергії у простроченні виконання грошових зобов`язань і можливість притягнення його до відповідальності, передбаченої статтями 614, 625 ЦК України.

Утім колегія суддів погоджується із судами попередніх інстанцій про те, що ані умови договору, ані положення Порядку та наведені постанови Регулятора про затвердження розміру вартості послуг у спірні періоди, на які послалися суди, не ставлять у залежність своєчасність здійснення замовником оплати за отримані послуги від включення відповідних витрат до структури тарифу на передачу електричної енергії зі сторони Регулятора. Адже відповідач зобов`язаний своєчасно здійснювати розрахунки з позивачем, а відсутність належного обсягу витрат на оплату послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел у структурі тарифу на послуги з передачі електричної енергії, на що посилається скаржник, не є підставою для звільнення його від відповідальності за порушення взятих на себе зобов`язань за названим договором."

18. З викладеного слідує, що у справах № 910/1193/22, № 910/14074/23 і № 910/9762/24, в яких спори виникли за участю ПрАТ "НЕК "Укренерго" у подібних цій справі правовідносинах, Верховний Суд вже надав правові висновки щодо питань застосовування правових норм, які скаржник знову піднімає у касаційній скарзі, в той час як зі змісту оскаржених у цій справі судових рішень вбачається, що постанова Північного апеляційного господарського суду від 15.10.2025 і рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2025 згаданим висновкам суду касаційної інстанції цілком відповідають, а скаржник такі обставини свідомо ігнорує.

19. Більше того, як вже зазначалося, позов ТОВ "Закарпаттяенергозбут" в частині стягнення з ПрАТ "НЕК "Укренерго" інфляційних втрат в розмірі 28 269 575 грн та 3% річних в розмірі 5 332 175, 18 грн господарський суд першої інстанції залишив без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 226 ГПК України, а тому подання скаржником касаційної скарги з наведеної ним підстави касаційного оскарження та зазначених аргументів (відсутність підстав для застосовування відповідальності, передбаченої статтями 614, 625 Цивільного кодексу України) носить очевидно штучний та декларативний характер.

20. Пунктом 4 частини першої статті 296 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, або відступив від свого висновку щодо застосування норми права, наявність якого стала підставою для відкриття касаційного провадження, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку, коли Верховний Суд вважає за необхідне відступити від такого висновку). Якщо ухвала про відкриття касаційного провадження мотивована також іншими підставами, за якими відсутні підстави для закриття провадження, касаційне провадження закривається лише в частині підстав, передбачених цим пунктом.

21. Таким чином, оскільки після відкриття касаційного провадження у цій справі виявилося, що Верховний Суд вже викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення місцевого господарського суду відповідно до такого висновку, згідно з наведеним пунктом 4 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для закриття касаційного провадження за касаційною скаргою ПрАТ "НЕК "Укренерго" на судові рішення у даній справі.

22. Інші доводи касаційної скарги в межі підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України не входять, а відтак судом касаційної інстанції не розглядаються.

За таких обставин, керуючись статтями 234, 235, 296, 314 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.10.2025 і рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2025 у справі № 910/2608/25.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий Міщенко І. С.

Судді Берднік І. С.

Зуєв В. А.