ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
15 січня 2026 р. м. Житомир Справа № 906/1526/25
Господарський суд Житомирської області у складі судді Вельмакіної Т.М.,
розглянувши без повідомлення (виклику) учасників заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом Приватного підприємства "Агротехазот"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ЖИТО ПЛЮС"
про стягнення 220737,83 грн,
Рішенням Господарського суду Житомирської області від 29.12.2025 позов задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ЖИТО ПЛЮС" на користь Приватного підприємства "Агротехазот" (10003, Житомирська область, місто Житомир, вул.Чехова, будинок 1, офіс 3, ід. код 36968390) 139365,36 грн заборгованості; 68271,19 грн пені; 13071,71 грн 3% річних; 2648,50 грн витрат по сплаті судового збору; у стягненні 21,36 грн пені та 8,21 грн 3% річних відмовлено; ухвалено відповідно до ч.10 ст.238 Господарського процесуального кодексу України, органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, здійснювати нарахування 3% річних на суму основного боргу у розмірі 139365,36 грн, починаючи з 18.11.2025 до моменту виконання рішення суду у повному обсязі, за формулою: сума 3% річних = С х 3 х Д : 365 : 100, де С - сума основного боргу, Д - кількість днів прострочення, та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ЖИТО ПЛЮС" (11136, Житомирська область, Коростенський район, село Черепин, вул. Центральна, будинок 1, ід. код 44912336) на користь Приватного підприємства "Агротехазот" (10003, Житомирська область, місто Житомир, вул.Чехова, будинок 1, офіс 3, ід. код 36968390) суму нарахованих 3% річних.

Відповідно до ч.3,4 ст.244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Частиною 1 ст.124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Так, у позовній заяві представник позивача вказав, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи, складає 50000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Частиною 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

25.12.2025 до суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

05.01.2025 до суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача 36343,11 грн витрат на професійну правничу допомогу, з яких 16000,00 грн - витрати на професійну правничу допомогу, 20343,11 грн - "гонорар успіху".

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч.1 ст.16 ГПК України).

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч.2 ст.16 ГПК України).

Відповідно до ч.3 ст.123 ГПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Як вбачається з матеріалів справи, правова допомога Приватному підприємству "Агротехазот" по справі надавалася адвокатом Ляховим Олександром Валерійовичем, що підтверджується ордером на надання правничої допомоги серії АМ №1019818 від 29.12.2021 (а.с.36).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який, в свою чергу, врегульовано главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Положеннями п.3 ч.1 ст.3, ст.6 ЦК України закріплено принцип свободи договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.09.2021 між Приватним підприємством "Агротехазот" (позивач, клієнт) та адвокатом Ляховим Олександром Валерійовичем був укладений договір про надання правової допомоги №34/21 (а.с.38-39), відповідно до пп.1.1.4 п.1.1 якого предметом договору є представництво інтересів клієнта в судах всіх рівнів/інстанцій та юрисдикцій при розгляді кримінальних, цивільних, адміністративних, господарських справ, а також справ розгляд яких здійснюється в порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, в третейських судах, органах Державної виконавчої служби, а також в інших органах при розгляді правових питань, з усіма правами, наданими законом позивачу, відповідачу, третій особі, захиснику (підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, в тому числі особи, в якої відбирають пояснення) представнику у кримінальному судочинстві, а також стороні у виконавчому провадженні в т.ч., але не обмежуючись цим.

Згідно з п.3.1, 3.2, 3.3 договору, гонорар - винагорода адвоката за здійснення захисту, представництва інтересів клієнта та надання йому інших видів правової допомоги на умовах і в порядку, що визначені договором. Гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами та зазначені в додатках до цього договору. розмір гонорару не залежить від досягнення чи недосягнення адвокатом позитивного результату, якого бажає клієнт, якщо інше не визначено в додатках до цього договору.

За умовами п.3.5 договору, факт наданих послуг підтверджується актом виконаних робіт.

У додатку №5 від 14.11.2025 до договору про надання правової допомоги №34/21 від 13.09.2021 (а.с.37) визначено тарифи та порядок оплати юридичних послуг (гонорару) адвокату за надання правової допомоги по стягненню заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ЖИТО ПЛЮС" за договором про виконання сільськогосподарських робіт (послуг) 2902/01 від 29.02.2024.

Згідно з пп.3.1, 3.2 п.3 вказаного додатку, клієнт протягом 10 (десяти) банківських днів з дня виставлення рахунку сплачує 10000,00 грн, як авансування гонорару адвоката. Решта гонорару та порядок його оплати визначається в акті виконаних робіт.

Згідно з актом виконаних робіт (а.с.40) адвокатом Приватному підприємству "Агротехазот" були надані послуги на загальну суму 16000,00 грн, а саме:

- складання позовної заяви та здійснення розрахунків, 6 год. - 12000,00 грн;

- участь в судовому засіданні 11.12.2025, 1 год. - 2000,00 грн;

- участь в судовому засіданні 17.12.2025, 1 год. - 2000,00 грн,

а також передбачено винагороду (гонорар успіху) за задоволення позову в повному обсязі або часткове задоволення позову - 25% від штрафів у розмірі 20343,11 грн.

У ч. 2 ст. 126 ГПК України зазначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом частини 4 статті 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За приписами ч.5 статті 126 ГПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 статті 126 ГПК України).

Згідно ч.5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Тобто, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" також зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Проаналізувавши в сукупності все вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлені представником позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 16000,00 грн, порівняно з об`ємом фактично наданих послуг, які були реальними та необхідними, враховуючи предмет спору та складність справи, є неспіврозмірними та завищеними, тобто не відповідають критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати неспіврозмірні із виконаною роботою, яка була необхідна саме для розгляду даної справи.

Суд вважає за необхідне зазначити, що даний спір не відноситься до категорії складних справ, які потребують додаткового вивчення судової практики, опрацювання значного обсягу доказової бази; спір у справі не є нестандартним або нетиповим з юридичної точки зору; у позивача в наявності були всі документи, необхідні для підготовки позовної заяви; позовні матеріали не містять складних розрахунків, тому від адвоката не вимагалося додаткових дій щодо їх збирання (витребування) та значного обсягу часу та зусиль для підготовки відповідних документів до суду.

За вказаного, суд враховує, що представником позивача фактично було надано послуги з підготовки позовних матеріалів (у тому числі зі складання позовної заяви), а також представник позивача брав участь у судовому засіданні 11.12.2025 та після оголошеної перерви - 17.12.2025. При цьому перерва оголошувалася судом у звязку з необхідністю виправлення допущеної у позовній заяві описки, яку було виправлено за заявою представника позивача від 11.12.2025.

З огляду на викладене, суд вважає, що співрозмірною до наданих адвокатом послуг у цій справі буде вартість таких послуг у розмірі 13000,00 грн.

При цьому, враховуючи приписи ч.4 ст.129 ГПК України, вказані витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 12998,26 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Стосовно вимог про стягнення витрат на правничу допомогу у вигляді "гонорару успіху" у розмірі 20343,11 грн, суд дійшов наступних висновків.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ вказав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).12:02

З урахуванням наведеного не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Суд виходить з того, що судові витрати, які за своєю суттю є додатковою оплатою за успішне завершення справи в суді ("гонорар успіху") до оплати за фактично надані послуги, про яку сторони договору про надання правової допомоги також домовились у договорі про надання правової допомоги, не можуть покладатись на сторону, на яку судові витрати іншої сторони мають бути віднесені відповідно до процесуальних норм про розподіл судових витрат.

Також відповідно до практики ЄСПЛ, при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (див. рішення у справі "Walchli v. France", заява №35787/03, п. 29, 26.07.2007; "ТОВ "Фріда" проти України", заява №24003/07, п. 33, 08.12.2016).

Зазначені висновки узгоджуються із висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 у справі № 550/936/18, від 04.06.2019 та додатковій постанові від 12.09.2019 у справі № 9901/350/18, а також у постановах Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №908/299/18, від 19.07.2023 у справі №903/1019/21.

Зважаючи на викладене, суд не вважає за необхідне покладати витрати позивача в частині сплати "гонорару успіху" у розмірі 20343,11 грн на відповідача, оскільки задоволення вимоги щодо стягнення гонорару за позивний результат розгляду справи не відповідатиме принципам пропорційності до предмету спору та справедливості, у зв`язку з чим його відшкодування матиме надмірний характер.

Керуючись ст. 123, 129, 221, 233, 244 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу від 05.01.2026 задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ЖИТО ПЛЮС" (11136, Житомирська область, Коростенський район, село Черепин, вул. Центральна, будинок 1, ід. код 44912336) на користь Приватного підприємства "Агротехазот" (10003, Житомирська область, місто Житомир, вул.Чехова, будинок 1, офіс 3, ід. код 36968390) 12998,26 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного додаткового рішення.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне додаткове рішення складено: 15.01.26

Суддя Вельмакіна Т.М.

1 - до справи;

- позивачу та відповідачу - через "Електронний суд".