ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
"01" січня 2026 р. Справа №914/3440/23
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого судді Бонк Т.Б.,
Суддів Бойко С.М.,
розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс» б/н від 03.12.2025 (вх. суду від 04.12.2025 № 01-05/3581/25) про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу
на ухвалу Господарського суду Львівської області від 21.08.2025
та на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 03.09.2025 (повне рішення складено 17.09.2025, суддя Березяк Н.Є.)
у справі № 914/3440/23
за позовом: Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз»,
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс»,
с. Старичі, Львівська обл.
про: стягнення заборгованості у розмірі 1 095 481,90 грн,
за участю Яворівського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції,
28.07.2025 ТзОВ «Енергія-Тепловодосервіс» звернулось до суду першої інстанції із скаргою на бездіяльність державного виконавця, в якій просив суд визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Яворівського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції Хомина Володимира Ярославовича, яка полягає у неповерненні виконавчого збору, стягнутого у виконавчому провадженні №75534169; зобов`язати державного виконавця Яворівського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції Хомина Володимира Ярославовича повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс» виконавчий збір у сумі 101 196,76 грн, стягнутий у виконавчому провадженні № 75534169.
Не погодившись з вказаними судовими рішеннями, Яворівський відділ державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області ЗМУ МЮ звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами.
04.12.2025 до апеляційного суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс» надійшла заява, в якій він просить суд ухвалити додаткове рішення та стягнути з скаржника 22 000,00 грн витрат на правову допомогу .
До заяви представником долучено:
- копію ордеру серії ВС № 1401630 від 22.09.2025;
- копію Договору про надання правової допомоги №15/18 від 18.12.2018;
- копію Додаткової угоди №8 від 02.06.2025 до Договору про надання правової допомоги №15/18 від 18.12.2018;
- копію Акту №3 від 02.12.2025 про надану правничу допомогу до Договору про надання правової допомоги №15/18 від 18.12.2018.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 08.12.2025 розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс» постановлено здійснювати у порядку письмового провадження без виклику та повідомлення учасників справи; встановлено Яворівському відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції строк для подання заперечень на подану відповідачем заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.
Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до частин 1, 3 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Згідно з ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК).
Згідно із статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин першої, другої статті 126 ГПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 цього Кодексу).
Витрати, які підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" порядку.
За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Таким чином, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, необхідно враховувати, зокрема, встановлений в самому договорі розмір та/або порядок обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
Матеріалами справи підтверджено, що представництво відповідача у цій справі здійснювалось адвокатом Олійник Андріаною Робертівною, що здійснює адвокатську діяльність від адвокатського бюро «Андріани Олійник», на підставі договору про надання правової допомоги №15/18 від 18.12.2018.
Згідно з умовами п.1.1 якого, виконавець зобов`язався за замовленням Клієнта надавати йому правову допомогу відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Правил адвокатської етики та умов цього Договору, а клієнт зобов`язався оплатити надану правову допомогу та фактичні витрати, понесені Виконавцем при виконанні цього Договору у порядку та розмірі, що встановлені цим Договором.
Пунктом 1.2.5 Сторони погодили, що правова допомога, що надається за цим Договором може полягати серед іншого у представництві прав та інтересів Клієнта у судах всіх інстанцій під час здійснення цивільного, господарського, кримінального, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; представництво прав та інтересів Клієнта у як сторони виконавчого провадження в органах Державної виконавчої служби України (п. 1.2.6 Договору).
Сторони уклали Додаткову угоду №8 від 02.06.2025 до Договору про надання правової допомоги №15/18 від 18.12.2018.
Відповідно до п.1 Додаткової угоди №8 Клієнт доручив, а виконавець зобов`язався здійснити юридичний супровід оформлення повернення стягнутого виконавчого збору у виконавчому провадженні ВП №75534169, в тому числі та не виключно, за необхідності звернутись до суду за захистом прав та інтересів Клієнта.
Пунктом 2 Додаткової угоди сторони погодили погодинну оплату гонорару Виконавця у розмірі 2 000,00 грн за годину. Остаточна вартість виконання замовлення Клієнта погоджується в Акті про надану правничу допомогу.
Сторони погодили, що одне судове засідання, незалежно від фактичної його тривалості, мінімально оцінюється в 2 000 грн. Гонорар за участь адвоката у судовому засіданні підлягає сплаті Виконавцю і у випадку, якщо Виконавець з`явиться до відповідного суду, але судове засідання не відбулося з незалежних від нього причин (п. 3)
Інші умови договору залишають незмінними (п.6).
Згідно до акту приймання-передачі послуг № 3 від 02.12.2025 року Адвокатське бюро «Андріани Олійник» надало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс» прийняло наступні види правничої допомоги, а саме:
- оформлення та подання відзиву на апеляційну скаргу Начальника Яворівського ВДВС у ЯРЛО МЮ на ухвалу Господарського суду Львівської області від 21.08.2025 у справі №914/3440/23; час виконання 6 годин 12 000,00 грн;
- оформлення та подання відзиву на апеляційну скаргу Начальника Яворівського ВДВС у ЯРЛО МЮ на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 03.09.2025 у справі №914/3440/23; час виконання 3 годин 6 000,00 грн;
- Участь в судовому засіданні 28.11.2025, 02.12.2025; 4 000, 00 грн (за 2 засідання);
Загальний розмір витрат на правову допомогу відповідно до Акту № 3 від 02.12.2025 становить 22 000,00 грн.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу, господарський суд, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою статті 129 ГПК, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Разом з тим, вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи та витрачений адвокатом час. Відповідні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, у постановах Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №912/1025/20, від 07.11.2019 у справі №905/1795/18, від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 та є усталеною практикою.
Відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Крім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).
Як слідує з матеріалів справи, правова позиція відповідача була сталою та незмінною, кваліфікація спірних правовідносин та джерела їх правового регулювання вже були зазначені безпосередньо у оскаржуваних рішеннях місцевого господарського суду, на законності та обґрунтованості яких наголошував відповідач.
Дана справа об`єктивно не потребувала аналізу великої кількості норм чинного законодавства та судової практики, адже сфера регулювання спірних правовідносин не є широкою та фактично обмежується спеціальним законодавством Законом України "Про виконавче провадження".
Що стосується додаткового рішення у справі, то скаржник в судовому засіданні вказав, що оскільки додаткове рішення було ухвалено за наслідками розгляду скарги на дії ДВС, то підлягає скасуванню за аналогією з рішенням та додатковим рішення у справі.
У апеляційній скарзі скаржник вказав виключно на загальні підстави для скасування додаткового рішення, оскільки таке не відповідає критеріям розумності, співмірності, необхідності, обґрунтованості та неминучості, про що наголосив і у судовому засіданні про розгляді апеляційних скарг.
Інших доводів скаржником не наведено.
Тому, враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що зазначення загального часу 6 годин на підготовку відзиву на апеляційну скаргу на ухвалу суду та 3 години на підготовку відзив на апеляційну скаргу на додаткове рішення суду не відповідає критеріям розумності та необхідності.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
Крім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі висновки сформульовані в пунктах 106-108 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21.
На підставі викладеного та враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг, складність справи та враховуючи те, що правова позиція відповідача викладена у відзиві на апеляційну вже була сформована до апеляційного розгляду справи, а доказів здійснення представником додаткового комплексного вивчення юридичної природи спірних правовідносин суду апеляційної інстанції не надано, колегія суддів доходить висновку про зменшення заявлених витрат на професійну правничу допомогу за підготовку відзиву на апеляційну скаргу на ухвалу суду до 4 000 гривень та до 1 000 гривень за підготовку відзиву на апеляційну скаргу на додаткове рішення суду.
Щодо стягнення 4 000 грн витрат за участь адвоката у судових засіданні колегія судді зазначає таке.
При розгляді апеляційної скарги у даній справі відбулось два судових засідання, одне з яких 18.11.2025 незначної тривалості та було відкладено у зв`язку з необхідністю повідомити інших сторін у справі про зміну складу суду у цій справі.
Щодо засідання 02.12.2025, на розгляд суду не було подано додаткових заяв, клопотань, що підлягали вирішенню безпосередньо в судовому засіданні та потребували б здійснення адвокатом додаткових процесуальних дій. Відтак, участь адвоката у судовому засіданні зводилась лише до надання усних пояснень, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.
Враховуючи наведене, керуючись критеріями співмірності, розумності розміру заявлених витрат, апеляційний суд дійшов висновку про зменшення заявленої суми витрат за участь адвоката в судових засіданнях до 2 000 грн.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Отже, дослідивши заяву відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та додані до неї документи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що розмір заявлених витрат на правничу (правову) допомогу у сумі 22 000 грн не відповідає критерію їх дійсності, такі витрати не мають характеру необхідних, не є співмірні зі складністю справи і необхідним обсягом правничих послуг.
Надаючи правову оцінку співмірності суми витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих Адвокатським бюро "Андріани Олійник" послуг, виходячи з вищенаведених критеріїв їх оцінки та керуючись статтями 126, 129 ГПК України, колегія суддів вважає, що витрати ТОВ «Енергія-Тепловодосервіс» на професійну правничу допомогу, пов`язані з апеляційним переглядом цієї справи, підлягають частковому задоволенню у сумі 7 000,00 грн.
Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 244, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс» б/н від 03.12.2025 (вх. суду від 04.12.2025 № 01-05/3581/25) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволити частково.
3. В решті вимог заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс» відмовити.
4. Місцевому господарському суду видати наказ.
5. Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку у строки та в порядку, визначені статтями 286-289 ГПК України.
Головуючий суддя Т.Б. Бонк
суддя С.М. Бойко
суддя Г.Г. Якімець