ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"15" січня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/3647/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Литвинової В.В., розглянувши матеріали заяви

за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору фізичної особи-підприємця Мокрої Юлії Юріївни

до Товариства з обмеженою відповідальністю БАФІ

про визнання договору суборенди недійсним

у справі № 916/3647/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ДВА КАРЛА

до Товариства з обмеженою відповідальністю БАФІ

про розірвання договору оренди, стягнення 26509,48грн та виселення

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю БАФІ

до Товариства з обмеженою відповідальністю ДВА КАРЛА

про визнання договору оренди недійсним

встановив:

До суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю ДВА КАРЛА до Товариства з обмеженою відповідальністю БАФІ про:

- розірвання договору оренди від 02.12.2024,

- стягнення 26509,48грн за договором оренди від 02.12.2024,

- виселення відповідача з нежитлового підвального приміщення № 20, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Грецька, 32, загальною площею 216 м.

Ухвалою від 18.09.2025 відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 22.10.2025.

03.10.2025, у встановлений строк, відповідач через підсистему Електронний суд подав зустрічну позовну заяву, якою просить визнати договір оренди нежитлового підвального приміщення №20, загальною площею 216 м., за адресою м. Одеса, вул. Грецька, буд. 32, укладений 02.12.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю БАФІ () та Товариством з обмеженою відповідальністю ДВА КАРЛА (ЄДРПОУ 7) недійсним з моменту укладення.

Ухвалою від 07.10.2025 суд прийняв зустрічний позов для сумісного розгляду з первісним позовом.

В засіданні 22.10.2025 оголошено перерву до 19.11.2025.

Ухвалою від 19.11.2025 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено розгляд справи на 17.12.2025.

Підготовче судове засідання 17.12.2025 не відбулось через повітряну тривогу в м.Одесі, тому суд призначив підготовче засідання на 14.01.2026.

14.01.2026 до суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця Мокрої Юлії Юріївни до Товариства з обмеженою відповідальністю БАФІ про визнання недійсним укладеного між ними договору суборенди від 01.09.2025 частини приміщення № 20 за адресою: м. Одеса, вул. Грецька, 32.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ФОП Мокрій Ю.Ю. стало відомо, що договір оренди нежитлового підвального приміщення №20, загальною площею 216 м., за адресою: м. Одеса, вул. Грецька, буд. 32, укладений 02.12.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю БАФІ та Товариством з обмеженою відповідальністю ДВА КАРЛА (тобто договір оренди, на підставі якого укладено договір суборенди) є недійсним, і у справі № 916/3647/25 розглядається позов про визнання його недійсним. Таким чином, ФОП Мокра Ю.Ю. вважає, що договір суборенди є недійсним, оскільки він укладений на підставі недійсного договору.

Розглянувши позовну заяву ФОП Мокрої Ю.Ю., суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 2 ст. 14 ГПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Порядок та умови вступу третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, у справу врегульованого нормами статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 49 ГПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін.

Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу суд постановляє ухвалу.

Треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, користуються усіма правами і несуть усі обов`язки позивача.

Після вступу в справу третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, справа за клопотанням учасника справи розглядається спочатку.

До позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу.

Таким чином, ФОП Ю.Ю. подала позов до закінчення підготовчого провадження, як передбачено ст. 49 ГПК України.

Крім того, суд враховує, що необхідною умовою набуття статусу третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, є дотримання таких критеріїв: 1) матеріально-правовий (наявність єдиного предмета спору); 2) суб`єктний (позовні вимоги можуть бути пред`явлені як одній стороні, так і декільком сторонам); 3) часовий (вступ у справу відбувається до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження). Дотримання цих критеріїв необхідно оцінювати та з`ясовувати під час прийняття рішення щодо вступу в справу третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги (схожий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 09.09.2019 у справі №910/12463/18, від 27.09.2019 у справі №904/323/19, від 11.11.2020 у справі №912/2751/16, в ході розгляду яких виникли подібні процесуальні правовідносини).

Згідно з частиною п`ятою статті 49 ГПК до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу.

Частиною другою статті 180 вказаного Кодексу визначено, що зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження із первісним позовом ухвалою суду.

Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватися. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Таким чином, у процесі розгляду господарським судом спору між позивачем і відповідачем, третя особа з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги саме щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину. При цьому під предметом спору необхідно розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Отже, на відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов`язаним з первісним, позовна заява третьої особи відповідно до положень частини першої статті 49 ГПК має містити самостійні вимоги саме щодо предмета спору у справі.

Тому позовні вимоги третьої особи, яка подала позов відповідно до приписів статті 49 ГПК, можуть бути допущені судом до розгляду у процесі, що вже розпочався, у тому випадку, коли така самостійна вимога заявлена саме щодо предмета спору, що вже виник між сторонами. Вимога, спрямована на те, що знаходиться поза цим предметом, чи спрямована до третіх осіб, не може бути розглянута судом як вимога третьої особи в розумінні наведеної вище статті. Водночас така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові.

В постанові від 30.08.2023 у справі № 910/12744/22 Верховний Суд досліджував наявність/відсутність підстав для повернення позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, та зазначив, що

8.7. Верховний Суд неодноразово та послідовно вказував на те, що передбачене статтею 49 ГПК України право особи вступити у справу шляхом подання позову до однієї або декількох сторін не є абсолютним. Таке право можна реалізувати лише за умови дотримання вимог процесуального законодавства.

8.8. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.06.2019 у справі №916/542/18 вказала, що позовна заява третьої особи відповідно до положень частини першої статті 49 ГПК України має містити самостійні вимоги саме на предмет спору у справі. При цьому як предмет спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем. Відтак вимога третьої особи, спрямована на будь-що поза предметом спору між позивачем та відповідачем, не може бути визнана вимогою третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. Водночас така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові.

8.9. Слід акцентувати, що предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

8.10. Водночас підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Підставу позову становлять фактична й правова підстава. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача. Правильне встановлення підстави позову визначає межі доказування, є гарантією прав відповідача на захист проти позову.

8.11. Отже, враховуючи вищенаведене, а також приписи частини першої статті 49 ГПК України колегія суддів висновує, що позовна заява третьої особи має містити саме самостійні вимоги заявника щодо предмета спору у справі.

8.11.1. У свою чергу, самостійність вимог полягає в тому, що саме третя особа перебуває у правовідносинах із відповідачем, і що саме її право порушене. Тобто третя особа із самостійними вимогами заперечує/частково заперечує вимогу(ги) позивача і переслідує мету вирішити спір не на користь позивача, а на свою користь.

У постановах від 05.04.2024 у справі №910/10699/21 та від 02.04.2018 у справі №905/121/15 Верховний Суд зазначив, що: 1) самостійність вимог полягає в тому, що саме третя особа перебуває у правовідносинах із відповідачем, і що саме її право порушене. Тобто третя особа із самостійними вимогами заперечує/частково заперечує вимогу(ги) позивача і переслідує мету вирішити спір не на користь позивача, а на свою користь; 2) самостійність вимог третьої особи полягає в тому, що третя особа вважає, ніби в матеріальних правовідносинах із відповідачем перебуває саме вона, і саме її право порушено відповідачем. Така особа заперечує вимогу позивача і переслідує мету вирішити спір не на користь позивача, а на свою користь. Третя особа із самостійними вимогами процесуально протиставляє себе не лише відповідачу, а й позивачу, а її вимоги до відповідача є конкуруючими із вимогами позивача.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.06.2019 у справі № 916/542/18 вказала, що позовна заява третьої особи відповідно до положень частини першої статті 49 ГПК України має містити самостійні вимоги саме на предмет спору у справі. При цьому як предмет спору слід розуміти матеріально- правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем. Відтак вимога третьої особи, спрямована на будь-що поза предметом спору між позивачем та відповідачем, не може бути визнана вимогою третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

При цьому суд звертає увагу на те, що поняття "юридичного спору" має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття "спір про право" (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція)). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття "спору про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Необхідно розрізняти поняття "предмет спору" і "предмет позову". Так, предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення (пункт 8.8 постанови Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №904/2181/22).

З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю ДВА КАРЛА звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю БАФІ про стягнення 26509,48грн заборгованості за договором оренди від 02.12.2024, розірвання цього договору оренди від 02.12.2024 у зв`язку з несплатою орендної плати, та виселення відповідача з нежитлового підвального приміщення № 20, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Грецька, 32, загальною площею 216 м.

В свою чергу відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю БАФІ подало зустрічний позов до Товариство з обмеженою відповідальністю ДВА КАРЛА про визнання цього договору оренди нежитлового підвального приміщення №20, загальною площею 216 м., за адресою м. Одеса, вул. Грецька, буд. 32, укладений 02.12.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю БАФІ та Товариством з обмеженою відповідальністю ДВА КАРЛА недійсним з моменту укладення.

Таким чином, матеріально-правовим об`єктом, з приводу якого виник правовий конфлікт між Товариством з обмеженою відповідальністю ДВА КАРЛА та Товариством з обмеженою відповідальністю БАФІ є заборгованість за договором оренди від 02.12.2024 (первісний позов) та його недійсність (зустрічний).

В свою чергу, ФОП Мокра Ю.Ю. звернулася з позовною заявою третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, в якій просить визнати недійсним договір суборенди від 01.09.2025, який укладено на підставі договору оренди від 02.12.2024.

Беручи до уваги викладене вище, суд дійшов висновку, що вимога третьої особи ФОП Мокрої Ю.Ю. не спрямована на предмет спору між позивачем та відповідачем ні за первісним позовом, ні за зустрічним позовом, а отже не може бути визнана вимогою третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

Більше того, позовні вимоги третьої особи не пов`язані ні з первісним позовом, ні з зустрічним позовом, оскільки вони не виникли з одних правовідносин (у справі № 916/3647/25 правовідносини виникли за договором оренди, а за позовом третьої особи правовідносини виникли за договором суборенди). Задоволення позову третьої особи не може виключити повністю або частково задоволення первісного позову, або зустрічного позову, тобто позови не пов`язані і їх спільний розгляд не є доцільним.

В свою чергу, відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 13.03.2019 року у справі №916/3245/17 вбачається, що передбачене ст. 49 Господарського процесуального кодексу України право особи вступити у справу шляхом подання позову до однієї або декількох сторін, не є абсолютним. Таке право можна реалізувати лише за умови дотримання вимог процесуального законодавства.

Враховуючи викладене вище, зокрема не дотримання ФОП Мокрою Ю.Ю. вимог до позовної заяви третьої особи з самостійними вимогами, суд дійшов висновку про необхідність повернення позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на підставі частини першої статті 49, частин другої та шостої статті 180 ГПК України.

Керуючись ст. 49, 119, 180, 234, 235 ГПК України

ухвалив:

1. Повернути фізичній особі-підприємцю Мокрій Юлії Юріївни позовну заяву третьої особи з самостійними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю БАФІ про визнання недійсним укладеного між ними договору суборенди від 01.09.2025 частини приміщення № 20 за адресою: м. Одеса, вул. Грецька, 32.

Дата підписання ухвали 15.01.2026

Відповідно до ч. 2 ст. 235, ст. 255 ГПК України ухвала набрала законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена. Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Суддя В.В. Литвинова