ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

05.01.2026м. ДніпроСправа № 904/7416/25

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Панна С.П., розглянувши заяву: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕКС ХОЛДІНГ УКРАЇНА", 50006, Дніпропетровська обл, м. Кривий Ріг, вул. Домобудівна, буд.6,

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕКС ХОЛДІНГ УКРАЇНА" заборгованості в розмірі 290 000,00грн.

Вимоги обґрунтовані порушенням боржником умов договору поставки №01/12-25 від 01.12.2025р. в частині взятих на себе зобов`язань щодо плати поставленого товару.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу з доданими до неї документами, суд дійшов висновку про відмову у йог видачі, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

У статті 150 ГПК України унормовано вимоги до форми і змісту заяви про видачу судового наказу.

У заяві повинно бути зазначено:1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність у заявника електронного кабінету; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. (ч. 2 ст. 150 ГПК України).

Як убачається з поданої заяви на першій сторінці заяви в графі заявник зазначено: Ковальчук Олексій Михайлович, без зазначення словосполучень фізична особа-підприємець, при цьому в подальшому в тексті заяви сторона зазначається як фізична особа-підприємець. Крім того, спірний договір та акти укладені між фізичною особою-підприємцем Ковальчуком Олексієм Михайловичем та Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНТЕКС ХОЛДІНГ УКРАЇНА".

Таким чином, заявником не дотримано вимог пунктом 2 частини другої статті 150 Господарського процесуального кодексу України та не визначено організаційно-правову форму заявника, а саме: заява не містить вказівку на статус сторін як фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до частини другої статті 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено, зокрема: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються (пункт 4); перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги (пункт 5).

У заяві про видачу судового наказу зазначено, що 01.12.2025р. між Фізичною особою підприємцем Ковальчуком Олексієм Михайловичем (далі за текстом Постачальник/Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНТЕКС ХОЛДІНГ Україна» (далі за текстом Покупець) було укладено договір купівлі продажу №01/12-25 (далі за текстом Договір). Водночас доданим до заяви документом є договір поставки, що свідчить про невідповідність змісту заяви поданим доказам.

Крім того, заявник вказує, що судові витрати за поданням заяви становлять 302,80грн., проте у прохальній частині вимоги про їх стягнення відстуні..

Пунктом 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

За приписом частини першої статті 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Відповідно до частини другої ст. 154 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

У разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, суд звертає увагу заявника, що оскільки заява про видачу судового наказу була подана з використанням підсистеми "Електронний суд", заявнику буде надіслана лише дана ухвала суду.

Керуючись ст. 12, 147-154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про видачу судового наказу.

Ухвала набирає законної сили з момент її підписання - 05.01.2026р. та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.П. Панна