ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року Справа № 906/756/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Юрчук М.І. , суддя Крейбух О.Г.

без участі представників сторін

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Звягельської міської ради на рішення Господарського суду Житомирської області, ухвалене 22.09.2025 суддею Соловей Л.А. у м. Житомир у справі № 906/756/25

за позовом Акціонерного товариства "Укртелеком"

до Управління соціального захисту населення Звягельської міської ради

про стягнення 100087, 38 грн

ВСТАНОВИВ:

АТ "Укртелеком" звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Управління соціального захисту населення Звягельської міської ради 100087, 38 грн, з яких: 88258, 22 грн заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах, 9596, 38 грн інфляційних втрат та 2232, 78 грн 3% річних.

Обґрунтовуючи позовні вимоги товариство послалось на те, що відсутність відшкодування відповідачу понесених витрат за надані телекомунікаційні послуги населенню на пільгових умовах, стало підставою для звернення АТ "Укртелеком" за захистом порушеного права до господарського суду з позовними вимогами про стягнення 88258, 22 грн заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах за період з 01.12.2023 по 31.12.2024. Окрім того, з метою відшкодування матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, позивачем нараховано інфляційні втрати з січня 2024 по червень 2025 в сумі 9596, 38 грн та три проценти річних за період з 26.01.2024 по 05.06.2025 в сумі 2232, 78 грн.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 22.09.2025 у даній справі позов АТ "Укртелеком" задоволено у повному обсязі.

Не погодившись зі вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив останнє скасувати.

Скаржник вважає, що оскаржуване рішення не ґрунтується на повному та об`єктивному дослідженні доказів, викладені в ньому висновки суперечать фактичним обставинам, а застосовані норми права витлумачені неправильно. На думку відповідача, суд дійшов помилкового висновку про те, що управління зобов`язане відшкодувати позивачу витрати за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян та безпідставно визнав, що такий обов`язок випливає безпосередньо з положень законів України, хоча жодна норма чинного законодавства не покладає на органи місцевого самоврядування або їх виконавчі органи прямого зобов`язання компенсувати підприємствам-зв`язківцям надані ними пільгові послуги. Також скаржник вважає, що суд першої інстанції допустив істотні процесуальні порушення, зокрема, відмовивши у задоволенні клопотання про відкладення судового розгляду, незважаючи на надані медичні документи, що підтверджували тимчасову непрацездатність представника відповідача. Окрім того суд, на думку скаржника, безпідставно залишив без розгляду заяву про залучення третьої особи - Звягельської міської ради.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.11.2025, серед іншого, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача на рішення Господарського суду Житомирської області від 22.09.2025 у справі № 906/756/25; постановлено розглянути апеляційну скаргу без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Від позивача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого товариство просило суд залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Скаржник надіслав на адресу суду відповідь на відзив позивача, відповідно до якої просив суд відхилити аргументи, наведені АТ "Укртелеком" у відзиві, як такі, що не ґрунтуються на вимогах законодавства та не підтверджені належними доказами.

В силу ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Клопотань про розгляд даної справи в судовому засіданні з викликом сторін до суду не надходило.

Відповідно до вимог ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, а також відповіді на відзив, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем в період з 01.12.2023 по 31.12.2024 надано послуги зв`язку на пільгових умовах частині населення в м. Житомирі, яке включено до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги і підпадає під дію Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про охорону дитинства" в сумі 88258, 22 грн. Окрім того, позивач помісячно надсилав на адресу відповідача для здійснення розрахунку за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям споживачів відповідні розрахунки та акти звіряння.

Листами від 13.11.2023 № 02/2292 та від 26.02.2024 відповідач повідомив позивача про припинення фінансування на відшкодування витрат за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян.

21.05.2025 позивачем було надіслано на адресу відповідача претензію № 80С310/СЦ/ВИХ/507 з вимогою відшкодувати витрати за надані телекомунікаційні послуги на пільгових умовах мешканцям Звягельської територіальної громади за період з 01.12.2023 по 3.12.2024 в сумі 88258, 71 грн, а також за затримку відшкодування вказаних витрат 9596, 38 грн інфляційних втрат та 2116, 71 грн 3% річних. У відповіді на відповідну претензію від 23.05.2025 № 972 відповідач зазначив про відсутність підстав для задоволення вказаних вимог.

Вказані обставини стали підставою для звернення АТ "Укртелеком" із відповідним позовом до Господарського суду Житомирської області.

Місцевий господарський суд, за результатами розгляду даної справи, оскаржуваним рішенням від 22.09.2025 ухвалив позов задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь АТ "Укртелеком" 88258, 22 грн заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах, 9596, 38 грн інфляційних втрат та 2232, 78 грн 3% річних.

Апеляційний господарський суд з висновками суду першої інстанції погоджується, виходячи з наступного.

В силу ст. 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо забезпечення пільгових умов задоволення потреб у товарах та послугах окремим категоріям громадян, які потребують соціальної підтримки.

Законами України від 22.10.1993 № 3551-ХII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу", від 23.03.2000 № 1584-ІІІ "Про жертви нацистських переслідувань", від 28.02.1991 № 796-ХII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", від 24.03.2008 № 203/98-ВР "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", від 24.03.1998 № 203/98-ВР "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" і від 26.04.2001 № 2402-ІІІ "Про охорону дитинства" встановлені пільги з оплати послуг зв`язку для визначеної цими Законами категорій осіб.

Відповідно до ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України, бюджетні зобов`язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв`язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 №117 "Про Реєстр осіб, які мають право на пільги" запроваджено Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги. Зобов`язано Міністерство соціальної політики забезпечити внесення до Реєстру інформації про: осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою відповідно до Кодексу цивільного захисту України, Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", Про відновлення прав осіб, депортованих за національною ознакою", "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про освіту", "Про прокуратуру", "Про Службу безпеки України", "Про бібліотеки і бібліотечну справу", "Про захист рослин", "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", "Про жертви нацистських переслідувань", "Про Державну кримінально-виконавчу службу України", "Про Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України", "Про охорону дитинства", "Про соціальний захист дітей війни", "Про культуру", Основ законодавства України про охорону здоров`я і пенсіонерів за віком.

Згідно п. 1 Положення № 117, реєстр осіб, які мають право на пільги, - інформаційно-комунікаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, захист, облік, відображення, оброблення реєстрових даних і надання реєстрової інформації про фізичних осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою відповідно до законів України, отримують пільги, передбачені для педагогічних, медичних, фармацевтичних працівників, працівників бібліотек, музеїв, спеціалістів із захисту рослин і працівників культури в сільській місцевості (далі - пільговики). Реєстр є структурною підсистемою Єдиного соціального реєстру як складової частини Єдиної інформаційної системи соціальної сфери. Держателем Реєстру є Мінсоцполітики. Структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчі органи з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад та у випадках, передбачених цим Положенням, органи Пенсійного фонду України забезпечують у межах повноважень формування реєстрових даних Реєстру та здійснюють інші повноваження створювачів із урахуванням вимог, передбачених Законом України "Про публічні електронні реєстри" та цим Положенням. Реєстр ведеться із використанням програмного забезпечення, що забезпечує його сумісність і взаємодію з іншими інформаційними системами та мережами, що становлять інформаційний ресурс держави.

Пунктом 2 Положення № 117 закріплено перелік інформації, яка вноситься до Реєстру, зокрема, відомості, за якими можна ідентифікувати особу, перелік її пільг та період їх отримання, місце проживання особи.

Згідно п. 4 Реєстру, Органи Пенсійного фонду України з дотриманням вимог Законів України "Про інформацію", Про захист персональних даних" мають право: отримувати від пільговиків документи, що підтверджують їх право на пільги; проводити перевірку достовірності поданих документів; отримувати відомості від пільговиків, а також від державних органів, де перебувають на обліку пільговики, підприємств та організацій, що надають послуги, житлово-експлуатаційних організацій.

Положенням № 117 передбачено обмін інформацією, що міститься в Реєстрі осіб, які мають право на пільги, здійснюється Міністерством соціальної політики, Пенсійним фондом, в т.ч. його структурними підрозділами та центральними органами виконавчої влади і органами місцевого самоврядування через систему безперервної електронної взаємодії державних інформаційних ресурсів (п. 4, 5).

Разом з тим, як вбачається з поданих позивачем доказів, на запити АТ "Укртелеком" Міністерство соціальної політики та Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листами № 10575/0/2-23/56 від 01.08.2023, № 1939/0/290-24/56 від 20.05.2024 та № 2600-07-03-5/7009 від 03.04.2024 повідомили, що органи соціального захисту населення мають доступ до інформації, що міститься в реєстрі осіб, які мають право на пільги та можливість верифікувати дані про пільговиків для компенсації наданих пільговикам телекомунікаційних послуг у формі набору даних, що раніше були у формі № 1-пільга та що володільцем і розпорядником Реєстру є Міністерство соціальної політики України.

Окрім того, в місті Звягель діє Управління соціального захисту населення Звягельської міської ради, яке відповідно до п. 1-3 Положення про управління соціального захисту населення Звягельської міської ради, затвердженого рішенням Новоград-Волинської міської ради Житомирської області від 22.12.2022 № 700 (далі - Положення), утворюється міською радою і в межах Звягельської міської територіальної громади забезпечує виконання покладених на управління завдань; є самостійним виконавчим органом міської ради, який підзвітний і підконтрольний міській раді, підпорядкований виконавчому комітету міської ради, міському голові, заступнику міського голови відповідно до розподілу функціональних обов`язків, а з питань здійснення делегованих повноважень органів виконавчої влади також підконтрольний Департаменту соціального захисту населення обласної державної адміністрації; керується Конституцією України і Законами України, зокрема, "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про службу в органах місцевого самоврядування", актами Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України та інших органів виконавчої влади, рішеннями обласної ради, розпорядженнями голови обласної державної адміністрації, наказами директора Департаменту соціального захисту населення обласної державної адміністрації, рішеннями міської ради та її виконавчого комітету, розпорядженнями міського голови, Регламентом Звягельської міської ради, Регламентом виконавчого комітету Звягельської міської ради та цим Положенням.

Згідно п. 4 Положення, основним завданнями є забезпечення реалізації державної соціальної політики на території Звягельської міської територіальної громади у сфері соціального захисту населення, що включає: забезпечення реалізації державної політики з питань соціального захисту населення, виконання програм і здійснення заходів у цій сфері; призначення та виплату соціальної допомоги, компенсацій та інших соціальних виплат, встановлених законодавством України, надання субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива; розроблення та організацію виконання комплексних програм та заходів щодо поліпшення становища соціально вразливих верств населення, сімей та громадян, які перебувають у складних життєвих обставинах, та всебічне сприяння в отриманні ними соціальних виплат та послуг за місцем проживання, перебування.

Згідно п. 5 Положення, управління, відповідно до визначених повноважень, виконує такі функції: організовує виконання Конституції України і законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, наказів Мінсоцполітики та здійснює контроль за їх реалізацією; забезпечує у межах своїх повноважень захист прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб; аналізує стан та тенденції соціального розвитку у межах міської територіальної громади та вживає заходів до усунення недоліків; бере участь у підготовці пропозицій до проектів програм соціально-економічного розвитку міської територіальної громади; вносить пропозиції щодо проекту бюджету міської територіальної громади; забезпечує ефективне і цільове використання відповідних бюджетних коштів; з питань реалізації заходів соціальної підтримки населення: організовує в межах своєї компетенції роботу щодо надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, пільг з оплати житлово-комунальних послуг, послуг зв`язку, пільг на придбання твердого палива і скрапленого газу та пільгового проїзду окремим категоріям громадян, інших пільг, передбачених законодавством України. У сфері реалізації державних соціальних гарантій окремим категоріям громадян: організовує в межах своєї компетенції роботу з надання пільг на житлово-комунальні послуги, проїзд, послуги зв`язку, інших пільг пенсіонерам, особам з інвалідністю, ветеранам війни та праці, одиноким непрацездатним громадянам та іншим категоріям осіб за соціальною ознакою, які мають право на пільги відповідно до законодавства України.

Пунктом 6 Положення передбачено, що управління для здійснення повноважень та виконання завдань, що визначені, має право: одержувати в установленому законодавством порядку від інших виконавчих органів міської ради, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності та їх посадових осіб інформацію, документи і матеріали, необхідні для виконання покладених на нього завдань; вносити в установленому порядку пропозиції щодо удосконалення роботи виконавчих органів міської ради у сфері соціального захисту населення; користуватись в установленому порядку інформаційними базами органів місцевого самоврядування та виконавчої влади, системами зв`язку і комунікацій, мережами спеціального зв`язку та іншими технічними засобами.

Окрім того, рішенням Новгород-Волинської міської ради Житомирської області від 21.10.2021 № 326, затверджено Комплексну Програму "Соціальний захист" на 2022 - 2026 роки та додатки до неї, згідно розділу 5 якої її основними завданнями є: забезпечення державних гарантій з питань соціального захисту населення; формування комплексної системи соціального захисту громадян, які потребують соціальної підтримки; забезпечення управлінням соціального захисту населення міської ради за рахунок коштів, виділених з бюджету міської територіальної громади, виплати компенсації за надання окремим категоріям громадян згідно законодавства наступних пільг: а) пільг окремим категоріям громадян з послуг зв`язку.

Згідно п. 21 розділу 13 Програми, відповідальним виконавцем та головним розпорядником бюджетних коштів з фінансування пільг окремим категоріям громадян з послуг зв`язку на протязі 2022 - 2026 років є Управління соціального захисту населення міської ради і джерелом фінансування є бюджет міської територіальної громади.

Відтак, органом, уповноваженим здійснювати повноваження в спірних правовідносинах та розпорядником коштів бюджетного фінансування спрямованого на забезпечення компенсації за надані пільги з послуг зв`язку та встановлення квартирних телефонів Звягельської міської територіальної громади, є Управління соціального захисту населення Звягельської міської ради. Іншого органу, створеного для виконання зазначених функцій, судами не встановлено.

Матеріалами справи стверджується, що з 01.12.2023 по 31.12.2024 позивачем було надано послуги зв`язку споживачам, які проживають на території м. Житомир та які згідно з нормами чинного законодавства належать до пільгових категорій громадян, на підтвердження чого товариством надано розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг за період грудень 2023 - грудень 2024 року, у яких вказано поіменний список пільговиків.

З огляду на викладене суд констатує, що між сторонами виникли правовідносини з надання послуг зв`язку окремим категоріям населення на пільговій основі, у яких відповідач, як розпорядник відповідних коштів, зобов`язаний здійснювати розрахунки з організаціями, що надають послуги особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги.

Водночас, колегія суддів відмічає, що чинне законодавство України не передбачає обов`язковості укладення договору про розрахунки з постачальниками послуг, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на пільги, оскільки зобов`язання сторін у таких відносинах виникають безпосередньо із законів України.

При цьому, судом зауважується, що не зважаючи на те, що законодавство України не передбачає обов`язковості укладення договору про розрахунки з постачальниками послуг, наданих особам, які мають право на пільги, між позивачем та відповідачем було укладено договір про відшкодування витрат за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян № 29 від 23.05.2023 на період з 01.01.2023 до 31.12.2023 щодо відшкодування витрат за надані телекомунікаційні послуги на пільговим категоріям громадян, які проживають на території Звягельської міської територіальної громади. В порушення умов укладеного договору та ЦК України, відповідач не в повному обсязі відшкодував понесені позивачем витрати за вказаний період. Також, як встановлено судом, позивачем листом № 80С914.012-86 від 06.11.2023 було надіслано відповідачу проект договору на 2024 рік, який останнім залишено без розгляду та оформлення.

В силу ст. 91 Бюджетного кодексу України, до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать видатки на пільги з послуг зв`язку, інші передбачені законодавством пільги, що надаються ветеранам війни; особам, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; постраждалим учасникам Революції Гідності; особам, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; ветеранам праці; жертвам нацистських переслідувань; ветеранам військової служби; ветеранам органів внутрішніх справ; ветеранам Національної поліції; ветеранам податкової міліції; ветеранам державної пожежної охорони; ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби; ветеранам служби цивільного захисту; ветеранам Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; вдовам (вдівцям) померлих (загиблих) ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби, ветеранів служби цивільного захисту та ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; особам, звільненим з військової служби, які стали особами з інвалідністю під час проходження військової служби; особам з інвалідністю, дітям з інвалідністю та особам, які супроводжують осіб з інвалідністю I групи або дітей з інвалідністю (не більше одного супроводжуючого); реабілітованим громадянам, які стали особами з інвалідністю внаслідок репресій або є пенсіонерами; громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; дружинам (чоловікам) та опікунам (на час опікунства) дітей померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою; багатодітним сім`ям, дитячим будинкам сімейного типу та прийомним сім`ям, в яких не менше року проживають відповідно троє або більше дітей, а також сім`ям (крім багатодітних сімей), в яких не менше року проживають троє і більше дітей, враховуючи тих, над якими встановлено опіку чи піклування.

Відтак, саме відповідач є органом, до компетенції якого належить питання соціального захисту населення на території Житомирської міської територіальної громади. Іншого органу, створеного для виконання зазначених функцій, судами не встановлено. Відповідач має законодавчо встановлений обов`язок по відшкодуванню або фінансуванню пільг з послуг зв`язку, наданих у спірному періоді. Разом з тим, саме структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад організовують збирання, систематизацію і зберігання зазначеної в пункті 2 цього Положення інформації, а також мають право, зокрема, отримувати відомості від пільговиків, а також від державних органів, де перебувають на обліку пільговики, підприємств та організацій, що надають послуги.

Статтею 509 ЦК України обумовлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Як вже встановлено судами, позивач є суб`єктом господарювання, який надає телекомунікаційні послуги споживачам та метою діяльності якого, як учасника господарських відносин, є досягнення економічних та соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно ст. 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відтак, у позивача виникло право на відшкодування вартості послуг зв`язку, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, а у відповідача як органу, через який діє держава у цивільних відносинах, - обов`язок здійснити з позивачем розрахунок за надані цим особам послуги, оскільки: по-перше, держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (ч. 1 ст. 167 ЦК України); по-друге, держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (ст. 170 ЦК України).

Згідно ст. 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Отже, надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян є обов`язком позивача.

Разом з тим колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом обґрунтовано враховано, що ані Законом України "Про телекомунікації", ані Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг не передбачено жодного обмеження щодо надання послуг у разі відсутності коштів на зазначені цілі.

Статтею 617 ЦК України встановлено, що відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Тому, управління відповідає за своїми зобов`язаннями, які виникли безпосередньо із закону, і така відповідальність не може ставитись у залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Місцевий господарський суд підставно вказав про те, що телекомунікаційні послуги на пільгових умовах надавались позивачем не за власною ініціативою, а на виконання імперативних законодавчих вказівок щодо цього. Як наслідок, уповноважений на те державою орган - відповідач у справі, в силу закону, має відшкодувати такі витрати позивачу за рахунок бюджетних коштів.

З огляду на викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем неналежно виконано зобов`язання з відшкодування витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах, в період з 01.12.2023 по 31.12.2024 в розмірі 88258, 22 грн.

Разом з тим, як зазначено вище, товариством було також заявлено вимоги про стягнення з відповідача 9596, 38 грн інфляційних втрат та 2232, 78 грн 3% річних.

В силу приписів ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді нарахування трьох процентів річних та інфляційних на суму боргу є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (виплати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Здійснивши перевірку правильності перерахунку судом першої інстанції 9596, 38 грн інфляційних втрат та 2232, 78 грн 3% річних, колегія суддів погоджується з висновком про їх обґрунтованість у заявлених позивачем сумах.

Щодо доводів управління про безпідставне залишення судом першої інстанції без розгляду заяви про залучення третьої особи, суд зазначає, що в силу ст. 50 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Водночас, статтею 118 ГПК України обумовлено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд констатує, що місцевим господарським судом розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження, перше судове засідання відбулося 04.08.2025, а заява була подана до суду 16.09.2025, відповідно, судом першої інстанції обґрунтовано було залишено останню без розгляду на підставі ч. 2 ст. 118 ГПК України, як таку, що подана з порушенням строків, встановлених ст. 50 ГПК України.

Колегія суддів також вважає обґрунтованою відмову суду першої інстанції у задоволенні поданого в суді першої інстанції клопотання відповідача про відкладення розгляду справи з огляду на те, що у заявленому клопотанні не було наведено факту наявності обставин, які б об`єктивно унеможливлювали розгляд справи у судовому засіданні 22.09.2025. Також господарським судом правомірно акцентовано на тому, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність в судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Водночас, судом першої інстанції явка представника відповідача в судове засідання обов`язковою не визнавалась, в матеріалах справи містились заяви сторін по суті спору та надані ними в обґрунтування своїх доводів і заперечень докази, яких було абсолютно достатньо для прийняття обґрунтованого рішення судом першої інстанції.

Згідно ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

В силу приписів ст. ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Зважаючи, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, судова колегія дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Житомирської області від 22.09.2025 у справі № 906/756/25 є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги управління, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на останнє в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Звягельської міської ради залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Житомирської області від 22.09.2025 у справі № 906/756/25 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Справу № 906/756/25 повернути Господарському суду Житомирської області.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Крейбух О.Г.