УХВАЛА

15 січня 2026 року

м. Київ

cправа № 914/1702/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мамалуй О.О. - головуючий, Баранець О.М., Кролевець О.А.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради

на постанову Західного апеляційного господарського суду від 12.11.2025

у складі колегії суддів: Скрипчук О.С. - головуючий, Демчук Н.М., Зварич О.В.

та ухвалу господарського суду Львівської області від 22.07.2025

суддя: Ділай У.І.

у справі № 914/1702/25

за позовом Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради

до громадської організації Здорова Галичина,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради,

про розірвання договору купівлі продажу об`єкта малої приватизації способом викупу б/н від 2018 року, укладеного між Департаментом економічного розвитку Львівської міської ради та Громадською організацією Здорова Галичина на підставі ухвали господарського суду Львівської області у справі №914/2235/18 від 02.09.2025.

ВСТАНОВИВ:

Департамент економічного розвитку Львівської міської ради звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Західного апеляційного господарського суду від 12.11.2025 та ухвалу господарського суду Львівської області від 22.07.2025 у справі № 914/1702/25.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не відповідає вимогам статті 288 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 288 ГПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, що оскаржується, або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення; учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу (частина третя статті 288 ГПК України).

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, оскаржувана постанова Західного апеляційного господарського суду постановлена 12.11.2025, отже останнім днем двадцятиденного строку на касаційне оскарження судового рішення, яке було проголошено 12.11.2025, є 02.12.2025.

Із касаційною скаргою на постанову Західного апеляційного господарського суду від 12.11.2025 у справі № 914/1702/25 Департамент економічного розвитку Львівської міської ради звернувся до Верховного Суду 29.12.2025, тобто з пропуском встановленого процесуальним законом строку на касаційне оскарження.

При зверненні з касаційною скаргою Департамент економічного розвитку Львівської міської ради заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Західного апеляційного господарського суду від 12.11.2025 та ухвали господарського суду Львівської області від 22.07.2025 у справі №914/1702/25, в обґрунтуванні клопотання зазначає, що оскаржуване рішення скеровано позивачу 27.11.2025, а тому просить поновити строк на касаційне оскарження.

Відповідно до частин другої та третьої статті 288 ГПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.

Згідно з довідкою про доставку документа в кабінет Електронного суду, сформованою з автоматизованої системи документообігу суду, вбачається, що оскаржувана постанова в електронному вигляді була доставлена до Електронного кабінету Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради - 26.11.2025 о 18:21; дата отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету скаржника - 26.11.2025 о 18:27.

Відповідно до приписів частини шостої статті 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Отже, оскаржувана постанова апеляційного господарського суду вручена скаржнику 26.11.2025 о 18:27 (після 17 години), а тому передбачений приписами частини другої статті 288 ГПК України двадцятиденний строк, який обчислюється з дня вручення скаржнику повного тексту оскаржуваного судового рішення, закінчився 17.12.2025. Тоді як скаржник звернувся з касаційною скаргою лише 29.12.2025.

Згідно з частиною першою статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на касаційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі спрямовані на своєчасне одержання судових рішень, а також якісну підготовку касаційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.

Отже, можливість поновлення судом касаційної інстанції пропущеного строку не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується з наявністю поважних причин пропуску строку звернення зі скаргою на судове рішення, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.

Оскільки скаржником не наведені обставини, які можуть вважатися причиною, яка дійсно б перешкоджала звернутися в передбачений законом строк до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, підстави для поновлення процесуального строку визнаються неповажними.

Згідно з частиною третьою статті 292 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 293 цього Кодексу.

Крім того, згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з приписами частини першої та підпунктом 8 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду касаційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду).

Частиною третьою статті 4 Закону встановлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" з 01.01.2025 встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3 028,00 грн.

Отже, скаржник, звернувшись з касаційною скаргою на ухвалу господарського суду Львівської області від 22.07.2025, залишену без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 12.11.2025 у справі № 914/1702/25, мав сплатити судовий збір у сумі 2422,40 грн (3028 грн х 0,8). Однак Департамент економічного розвитку Львівської міської ради до касаційної скарги доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі не додав.

З огляду на викладене Суд дійшов висновку, що касаційна скарга оформлена з порушенням вимог статті 290 ГПК України, оскільки до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому законом порядку і розмірі.

Згідно з приписами частини другої статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Зі змісту частини другої статті 174 ГПК України вбачається, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Таким чином, суд касаційної інстанції зазначає, що скаржнику необхідно усунути недоліки касаційної скарги, а саме:

- навести інші підстави для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень та подати належні докази поважності причин пропуску такого строку.

- надати документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 288, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради на постанову Західного апеляційного господарського суду від 12.11.2025 та ухвалу господарського суду Львівської області від 22.07.2025 у справі № 914/1702/25 залишити без руху.

2. Надати Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради строк для усунення зазначених у цій ухвалі недоліків, який становить 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

3. Роз`яснити Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, що в разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали у відкритті касаційного провадження буде відмовлено або повернуто касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. О. Мамалуй

Судді О. М. Баранець

О. А. Кролевець