ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"08" січня 2026 р. м. Рівне Справа № 918/8/26

Господарський суд Рівненської області у складі судді Торчинюка В.Г., розглянувши матеріали заяви Спеціалізованого сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу "Камяне-Случанський" про забезпечення позову, подану до подання позовної заяви.

Без повідомлення сторін справи.

ВСТАНОВИВ:

07 січня 2026 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від Спеціалізованого сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу "Камяне-Случанський" (далі - заявник) надійшла заява про забезпечення позову.

Вказана заява обґрунтована наступними обставинами.

Заявник зазначає, що є землекористувачем (на праві постійного користування) земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0232, яка є земельною ділянкою лісогосподарського призначення та перебуває у державній власності. Площа земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0232 - 347.2650 гектарів.

Заявник зазначає, що останній є підприємством, у постійному землекористуванні якого перебуває 1597,1 га. земель лісового фонду державної форми власності. Підставою для користування є Державний акт на право постійного землекористування серія І-РВ №001186 від 17 грудня 2001 року. Власником земельних ділянок, які перебувають у постійному землекористуванні заявника є держава в особі Рівненської обласної державної адміністрації.

У свою чергу Товариство з обмеженою відповідальністю "Амбер Майнінг Компані" є надрокористувачем та має спеціальний дозвіл на користування надрами, географічні координати якого накладаються на землі лісового фонду, які перебувають у постійному користуванні заявника.

25 липня 2025 року між заявником та надрокористувачем, відповідно до ст. 97 ЗК України, укладена Угода № 2507/2025 про проведення розвідувальних робіт на земельній ділянці в межах спеціального дозволу № 5818 ділянка надр "Труска Гребля".

Згідно п. 5.2 Угоди всі геологорозвідувальні роботи проводяться на території не вкритій деревно-чагарниковою рослинністю. Відповідно до п. 5.3. Угоди, про початок проведення робіт на конкретній ділянці (ділянках), надрокористувач попередньо письмово інформує заявника.

В грудні 2025 року представники Товариства з обмеженою відповідальністю "Амбер Майнінг Компані" почали проводити геологорозвідувальні роботи на земельних ділянках, де ростуть лісові культури, повністю знищуючи їх, а саме: квартал 9 виділ 58, квартал 9 виділ 48, квартал 9 виділ 55, квартал 9 виділ 56, квартал 9 виділ 37 та ін.

Разом з тим, попередження на адресу заявника про початок робіт не надходило, поданий заявником розрахунок збитків знаходиться у надракористувача та не погоджений, не підписаний та не оплачений, як того очікував заявник та у строки, які вказані в укладеній Угоді.

На переконання заявника, описані вище дії порушують права останнього як постійного лісокористувача, оскільки постійні лісокористувачі мають право самостійно господарювати в лісах, виключне право на заготівлю деревини, право власності на заготовлену ними продукцію та доходи від її реалізації та право здійснювати відповідно до законодавства будівництво доріг, спорудження жилих будинків, виробничих та інших будівель і споруд, необхідних для ведення лісового господарства.

Окрім того такі дії надрокористувача є істотним порушенням укладеної з заявником Угоди, користуючись якою надрокористувач вчиняє протиправні дії всупереч порядку вирубки лісових насаджень та в супереч цільогово призначення та умов, які передбачалися укладеною Угодою.

Також відповідно до п. 8.3 Угоди роботи повинні проводитися способами і методами, що не призводять до погіршення стану лісів та умов їх відтворення. Однак, за результатами робіт видно, що надрокористувач проведенням геологорозвідувальних робіт, в т.ч. методом гідророзмиву, погіршує стан лісів, а в окремих випадках повністю знищує лісові насадження. Тому на підставі цього, постійний лісокористувач має право на відшкодування збитків, які він понесе в результаті робіт, які здійснює надрокористувач порушуючи умови Угоди. Заявник, як постійний землекористувач та лісокористувач, несе відповідальність за збереження як лісових насаджень так і родючого шару ґрунту на земельній ділянці, де без оформлення документів та без відповідальності за свої дії, проводить роботи відповідач, в т.ч. шляхом знищення лісових насаджень та порушення родючого шару ґрунту. Такі дії надрокористувача є порушенням норм чинного законодавства.

Отже, зважаючи на викладені вище обставини, заявник зазначає, що виникла обґрунтована необхідність в забезпечені позову шляхом, а саме: заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Амбер Майнінг Компані" та будь-яким особам, які діють за його дорученням або в його інтересах, до набрання законної сили рішенням суду у даній справі здійснювати будь-які роботи та дії пов`язані з проведенням бурових, геологорозвідувальних, земельних, підготовчих чи будівельних робіт із використанням важкої або спеціальної техніки або установок для гідромеханізації, встановленням огороджень чи тимчасових споруд, що можуть призвести до зміни стану земельної ділянки або пошкодження ґрунтового покриву та лісових насаджень на земельній ділянці з кадастровим номером :02:002:0232, площею 34,8203 га, в межах географічних координат ділянки надр "Труска Гребля" спеціальний дозвіл на користування надрами № 5818 від 01 липня 2025 року належного надрокористувачу Товариству з обмеженою відповідальністю "Амбер Майнінг Компані".

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, вважає за необхідне зазначити таке.

Так, згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Відповідно до частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України викладені у постановах Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 910/19256/16, від 14 травня 2018 року у справі № 910/20479/17, від 23 червня 2018 року у справі № 916/2026/17, від 16 серпня 2018 року у справі № 910/5916/18, від 11 вересня 2018 року у справі № 922/1605/18, від 14 січня 2019 року у справі № 909/526/18, від 21 січня 2019 року у справі № 916/1278/18, від 25 січня 2019 року у справі № 925/288/17, від 26 вересня 2019 року у справі № 904/1417/19.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Як вбачається із матеріалів справи, предметом майбутнього позову є вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Амбер Майнінг Компані" про розірвання угоди № 2507/2025 від 25 липня 2025 року та зобов`язання привести використовувану земельну ділянку з кадастровим номером № :02:002:0232 площею 34,8203 га у попередній стан до укладення вказаної вище угоди, шляхом рекультивації пошкоджених територій.

Разом з тим, заявник, з метою забезпечення даного позову, просить суд заборонити здійснювати будь-які роботи та дії пов`язані з проведенням бурових, геологорозвідувальних, земельних, підготовчих чи будівельних робіт із використанням важкої або спеціальної техніки або установок для гідромеханізації, встановленням огороджень чи тимчасових споруд, що можуть призвести до зміни стану земельної ділянки або пошкодження ґрунтового покриву та лісових насаджень на земельній ділянці з кадастровим номером :02:002:0232, площею 34,8203 га, в межах географічних координат ділянки надр "Труска Гребля" спеціальний дозвіл на користування надрами № 5818 від 01 липня 2025 року.

Однак суд вважає, що у даному випадку відсутній зв`язок між вказаними заходами забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки заявником не доведено належними та допустимими доказами протиправну діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю "Амбер Майнінг Компані", яке дія на спірній земельній ділянці відповідно до наданого дозволу та угоди.

Матеріали заяви не містять доказів які б свідчили про реальну загрозу пошкодження земельної ділянки яка з находить у використанні Товариства з обмеженою відповідальністю "Амбер Майнінг Компані". Відсутні будь-які висновки профільних спеціалістів щодо підтвердження аргументів заявника.

Суд зазначає, що вимоги заяви фактично зупинять господарську дільяність Товариства з обмеженою відповідальністю "Амбер Майнінг Компані" на спірній земельній ділянці, яка відбувається відповідно чинного дозволу на користування надрами № 5818 від 01 липня 2025 року.

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 14 червня 2018 у справі № 916/10/18.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Суд зазначає, що обрання належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти: збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Однак підстави забезпечення позову не обмежуються лише пов`язаністю з позовною вимогою. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

У силу вимог ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтями 76 -79 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналогічні приписи викладені у ч. 3 ст. 13 ГПК України, за якими кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

По суті подана позивачем заява ґрунтується на припущеннях щодо можливого ухилення від виконання рішення суду у цій справі у разі задоволення позову, а відтак і щодо неможливості чи істотного ускладнення в майбутньому виконання такого рішення. При цьому заявником не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст. ст. 76, 77 ГПК України, із якими діюче законодавство пов`язує доцільність застосування заходів щодо забезпечення позову та які б свідчили про неможливість або істотне ускладнення виконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Заява є неконкретизованою, носить загальний характер та складається із загальновживаних неуточнених формулювань.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 5 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Приймаючи до уваги принципи розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника, забезпечуючи збалансованість інтересів сторін, та запобігаючи порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб, суд підсумовує, що в задоволенні поданої заяви про забезпечення позову необхідно відмовити.

За ч.ч. 1, 6, 8 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до правил частини 2 статті 136 ГПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Таким чином заявник не позбавлений можливості подати заяву про забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду справи, надавши при цьому належне та достатнє обґрунтування підстав, які можуть утруднити чи унеможливити виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234, 235 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні заяви Спеціалізованого сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу "Камяне-Случанський" (Рівненська обл., Сарненський р-н., с. Камяне-Случанське, вул. Центральна, 5, код. 31358868) № б/н від 07 січня 2026 року про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Північно - західного апеляційного господарського суду, через місцевий суд, що її постановив або безпосередньо до апеляційного суду, протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Суддя Вадим Торчинюк