ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"12" січня 2026 р. м. ХарківСправа № 922/4161/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохоров С.А.

секретар судового засідання Кончаренко В.Ю.

та за участю:

представника ТОВ "КАРНЕЙ" - Панченко М.О. в режимі відеоконференції

розглянувши заяву ТОВ "КАРНЕЙ" вх. №27753 від 28.11.2025 з грошовими вимогами до боржника по справі

за заявоюФізична особа-підприємець Нікітін Олег Валентинович
про визнання банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю "Дергачівська фабрика гофрокартону"

ліквідатор - Паркулаб Володимир Григорович

кредитори

- ФОП Калініна Наталія Миколаївна

- Головну управління Державної податкової служби у Харківській області

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду у Харківській області від 31.03.2025 по справі №922/4161/24 ТОВ "Дергачівська фабрика гофрокартону" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Ліквідатором призначено Паркулаба Володимира Григоровича (свідоцтво № 983 від 23.05.2013).

Призначено судове засідання з розгляду підсумкового звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу.

28.11.2025 на адресу суду вже після офіційного оприлюднення оголошення про визнання боржника банкрутом надійшла заява ТОВ "КАРНЕЙ" (вх. № 27753 від "28" листопада 2025 р.) з конкурсними грошовими вимогами до боржника - ТОВ "Дергачівська фабрика гофрокартону" в розмірі 3 415 283,71 грн, які виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство.

Ліквідатором грошові вимоги визнані частково, відповідно до повідомлення вх. №29768 від 19.12.2025).

Розглянувши заяву ТОВ "КАРНЕЙ" з грошовими вимогами до боржника, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до абз. абз. 1, 3 ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

16.12.2024 здійснено офіційне оприлюднення на офіційному веб-сайті Судової влади України (Вищого господарського суду України) про відкриття справи про банкрутство боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Дергачівська фабрика гофрокартону".

28.11.2025, тобто з пропуском строку, встановленого ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, до суду надійшла заява ТОВ "КАРНЕЙ" з грошовими вимогами до боржника в розмірі в розмірі 3 415 283,71 грн з яких:

1 432 009,50 грн основного боргу,

962 127,64 грн пені,

182 400,30 грн 3% річних,

786 972,32 грн інфляційних збитків,

8 205,62 грн, витрати на правничу допомогу в справі 922/2366/24,

37512,33 грн судового збору за подання позовної заяви в справі 922/2366/24,

6056,00 грн. судового збору за звернення до суду з даною заявою.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення.

У разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанови Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №914/2404/19, від 28.01.2021 у справі №910/4510/20).

Таким чином для запобігання необґрунтованих вимог до боржника та порушень цим прав його кредиторів до доведення обставин, пов`язаних із виникненням заборгованості боржника-банкрута, пред`являються підвищені вимоги.

Сутність підвищеного стандарту доказування у справах про банкрутство полягає, зокрема, в такому:

- перевірка обґрунтованості та розміру вимог кредиторів здійснюється судом незалежно від наявності розбіжностей щодо цих вимог між боржником та особами, які мають право заявляти відповідні заперечення, з одного боку, та кредитором, що заявив грошові вимоги до боржника, з іншого боку;

- при визнанні вимог кредиторів у справі про банкрутство слід виходити з того, що визнаними можуть бути лише вимоги, щодо яких подано достатні докази наявності та розміру заборгованості;

- під час розгляду заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство визнання боржником або арбітражним керуючим обставин, якими кредитор обґрунтовує свої вимоги (ч. 1 ст. 75 ГПК України), саме по собі не звільняє іншу сторону від необхідності доведення таких обставин в загальному порядку

Заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (висновки наведені у постановах Верховного Суду від 20.06.2019 у справі №915/535/17, від 25.06.2019 у справі №922/116/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 10.02.2020 у справі №909/146/19, від 27.02.2020 у справі №918/99/19).

Розглядаючи кредиторські вимоги суд в силу приписів статей 45 - 47 КУзПБ має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності), та аргументам, запереченням щодо цих вимог з урахуванням чого з`ясувати чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання (див. висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 10.02.2020 у справі №909/146/19, від 27.02.2020 у справі №918/99/19, від 29.03.2021 у справі №913/479/18).

Системний аналіз цих приписів засвідчує, що законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом розгляду в цьому випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником.

Запроваджений законодавцем підвищений стандарт доказування у справах про банкрутство для кредиторів приводить у випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог до прийняття рішення судом про відмову у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів.

Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (ст. 76 ГПК України), допустимості (ст. 77 ГПК України), достовірності (ст. 78 ГПК України) та вірогідності (ст. 79 ГПК України).

Дослідивши вимоги заяви, судом було встановлено наступне.

05.05.2021 року між ТОВ "КАРНЕЙ" (Продавець/ позивач) та ТОВ "Дергачівська фабрика гофрокартону" (Покупець/відповідач) було укладено договір поставки №0505-21/1 (надалі - "Договір").

Згідно з п.1.1. Договору Продавець зобов`язується продати та передати у власність Покупця картонно-паперову продукцію в асортименті, в подальшому іменована - Товар, а Покупець зобов`язується прийняти Товар та своєчасно здійснити оплату, на умовах цього Договору, Одиниця виміру, кількість, асортимент ціна кожної партії товару вказується в Специфікації та/або видаткових накладних, які є невід`ємною частиною цього договору та підписуються сторонами.

Пунктом 3.2. Договору передбачено, що Продавець надає Покупцю необхідні документи (накладні на Товар та інші супровідні документи). Підтвердженням передачі Товару від Продавця до Покупця є підпис представника Покупця на товарно-транспортній накладній та надання Продавцю довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей, надалі - ТМЦ.

Ціна (вартість) Товару в рахунках та накладних зазначається у національній валюті України - гривнях. Вид розрахунків-безготівковий, форма розрахунків - по перерахунку. Покупець оплачує продавцю товар по вільним відпускним цінам, діючим на момент передачі товару ( п.4.1. Договору).

Відповідно до п.4.3. Договору всі істотні умови оплати за Товар зазначаються в Додаткових угодах або рахунках-фактурах щодо кожної окремою поставки Товару.

Розрахунок за отриманий Товар здійснюється у безготівковому порядку в національній валюті України на поточний рахунок Продавця. Товар вважається оплаченим з дня надходження коштів на поточний рахунок Продавця (п.4.4. Договору).

Пунктом 4.5 Договору сторонами погоджено, що будь-який платіж, що отриманий постачальником від покупця, спрямовується в першу чергу на погашення існуючої заборгованості за цим договором, незалежно від змісту призначення платежу.

Відповідно до п.4.6. Договору у випадку несплати покупцем вартості поставленого товару відповідно до умов цього договору продавець має право припинити подальшу поставку товару до повного розрахунку покупцем. При цьому покупець зобов`язується сплатити вартість поставленого товару. Терміни наступних поставок товару узгоджуються сторонами додатково, в залежності від виконання покупцем грошових зобов`язань щодо оплати товару та можливостей продавця виконати наступні поставки товару.

Даний Договір набуває чинності з моменту підписання його Сторонами та скріпленням печатками і діє до 31 грудня 2021 року включно. У випадку, якщо у сторін на момент закінчення терміну дії Договору залишаються невиконаними договірні зобов`язання та незадоволені законні вимоги, дія Договору продовжується до повного виконання таких зобов`язань (п. 5.1. Договору).

Відповідно до п.5.2 Договору якщо за 30 (тридцять) календарних днів до завершення строку дії цього Договору жодною зі Сторін не буде надіслано письмового повідомлення про припинення його дії, дія цього Договору вважатиметься продовженою на кожний наступний календарний рік на тих самих умовах.

У випадку порушення термінів оплати по Договору, Покупець сплачує, на вимогу Продавця, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення. Дана умова застосовується при оплаті з відстроченням платежу (п. 6.4. Договору).

Згідно з п. 9.10 Договору вся кореспонденція між сторонами, яка здійснюється засобами електронного зв`язку, а направляється Покупцем з електронної адреси вважається спрямованою Постачальникові від імені Покупця і, відповідно, кореспонденція, спрямована Постачальником з , karney-sumу@ukr.net, вважається відправленою Покупцеві від імені Постачальника, в наслідок чого, має юридичну силу і може використовуватися при вирішені спорів відповідно до цього Договору.

Також, між сторонами було укладено додаткову угоду №1 від 30.07.2021 року до договору поставки № 0505-21/1, якою внесли зміни щодо умов оплати Покупцем Товару (згідно пункту 4.2 Основного Договору), та надали можливість відтермінування платежу до 21 календарного дня від дня відвантаження продукції на склад Покупця в обсязі 1 200 000 грн (один мільйон двісті тисяч гривень).

Також, умовами додаткової угоди визначили, що ціна (вартість) Товару зазначається у національній валюті - гривнях в рахунках та видаткових накладних. Кінцева оплата Товару повинна здійснюватися не пізніше, ніж на 21 (двадцять перший) день від дня відвантаження.

Заявка на виробництво Товару, з вказанням загального асортименту та кількості продукції, яку Покупець придбає в конкретному місяці, надається Покупцем не пізніше, ніж за 10 (десять) днів до дати закінчення попереднього місяця.

За умови перевищення ліміту суми в 1 200 000 грн (один мільйон двісті тисяч гривень), або прострочення терміну сплати за товар, відвантаження продукції припиняється до виконання всіх умов Договору.

Додатковою угодою №2 від 27.09.2021 року до договору поставки № 0505-21/1 сторони погодили внести зміни щодо умов оплати Покупцем Товару (згідно пункту 4.2 Основного Договору), та надати можливість відтермінування платежу до 30 календарного дня від дня відвантаження продукції на склад Покупця в обсязі 2 500 000 грн (два мільйони п`ятсот тисяч гривень).

Ціна (вартість) Товару зазначається у національній валюті - гривнях в рахунках та видаткових накладних. Кінцева оплата Товару повинна здійснювалися не пізніше, ніж на 30 (тридцятий) день від дня відвантаження.

Заявка на виробництво Товару, з вказанням загального асортименту та кількості продукції, і яку Покупець придбає, в конкретному місяці, надається Покупцем не пізніше, ніж за 10 (десять) днів до дати закінчення попереднього місяця.

За умови перевищення ліміту суми в 2 500 000 грн (два мільйони п`ятсот тисяч гривень), або прострочення терміну сплати за товар, відвантаження продукції припиняється до виконання всіх умов Договору.

На виконання умов договору позивачем поставлено відповідачу товар, що підтверджується наступними документами:

- видаткова накладна №95 від 06.05.2021 на суму 55452,60 грн, товарно-транспортна накладна № Р95 від 06.05.2021 року;

- видаткова накладна №126 від 03.06.2021 на суму 316471,92 грн, товарно-транспортна накладна №Р126 від 03.06.2021 року;

- видаткова накладна №160 від 15.07.2021 на суму 402270,07 грн, товарно-транспортна накладна №Р160 від 15.07.2021 року;

- видаткова накладна №161 від 16.07.2021 на суму 39041,59 грн, товарно-транспортна накладна №Р161 від 16.07.2021 року;

- видаткова накладна № 166 від 21.07.2021 на суму 453939,28 грн, товарно-транспортна накладна № Р166 від 21.07.2021 року;

- видаткова накладна № 170 від 22.07.2021 на суму 465165,00 грн, товарно-транспортна накладна № Р170 від 22.07.2021 року;

- видаткова накладна № 182 від 03.08.2021 на суму 318147,34 грн, товарно-транспортна накладна № Р182 від 03.08.2021 року;

- видаткова накладна № 194 від 09.08.2021 на суму 423114,10 грн, товарно-транспортна накладна № Р194 від 09.08.2021 року;

- видаткова накладна № 201 від 16.08.2021 на суму 427382,09 грн, товарно-транспортна накладна № Р201 від 16.08.2021;

- видаткова накладна № 233 від 04.09.2021 на суму 451640,09 грн, товарно-транспортна накладна № Р233 від 04.09.2021;

- видаткова накладна № 240 від 07.09.2021 на суму 437840,09 грн, товарно-транспортна накладна № Р240 від 07.09.2021 року;

- видаткова накладна № 260 від 27.09.2021 на суму 453155,58 грн, товарно-транспортна накладна № Р 260 від 27.09.2021;

- видаткова накладна № 275 від 02.10.2021 на суму 484560,00 грн, товарно-транспортна накладна № Р275 від 02.10.2021;

- видаткова накладна № 286 від 18.10.2021 на суму 508249,69 грн, товарно-транспортна накладна № Р286 від 18.10.2021;

- видаткова накладна № 311 від 02.11.2021 на суму 238999,97 грн, товарно-транспортна накладна № РЗ11 від 02.11.2021;

- видаткова накладна № 340 від 22.11.2021 на суму 239455,13 грн, товарно-транспортна накладна № Р340 від 22.11.2021;

- видаткова накладна № 357 від 07.12.2021 на суму 127310,04 грн, товарно-транспортна накладна № Р357 від 07.12.2021;

- видаткова накладна № 365 від 13.12.2021 на суму 222012,00 грн, товарно-транспортна накладна № Р365 від 13.12.2021;

- видаткова накладна № 377 від 20.12.2021 на суму 263487,00 грн, товарно-транспортна накладна № Р377 від 20.12.2021;

- видаткова накладна № 16 від 04.02.2022 на суму 400242,56 грн, товарно-транспортна накладна № Р16 від 04.02.2022

- видаткова накладна № 30 від 15.02.2022 на суму 560014,80 грн, товарно-транспортна накладна № Р30 від 15.02.2022.

Проте, як стверджує кредтор, взяті на себе по Договору зобов`язання щодо здійснення розрахунків за Товар боржник в повному обсязі не виконав, чим порушив умови Договору.

08.07.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Карней" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дергачівська фабрика гофрокартона" про стягнення заборгованості за договором поставки №0505-21/1 від 05.05.2021 року у розмірі 4114388,98 грн, з яких: 1432009,50 грн - основний борг; 1951993,97 грн - пеня; 161957,00 грн - 3% річних; 568428,51 грн - інфляційні збитки, нараховані за період до 01.07.2024.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 08.10.2024 року у справі №922/2366/24 в позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Карней" відмовлено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дергачівська фабрика гофрокартона" (адреса: 62300, Харківська обл., Чугуївський р-н, смт Старий Салтів, вул.Семенова, 27; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Карней" (адреса: 02225, м.Київ, вул.Оноре Де Бальзака, 16; ) 1 432 009,50 грн основного боргу, 378 539,55 грн пені, 121 844,27грн 3% річних, 568 428,51 грн інфляційних збитків, а також 37 512,33 грн судового збору.

Вказане рішення не було оскаржено та набрало законної сили.

Додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 25 жовтня 2024 року у справі №922/2366/24 задоволено частково заяву ТОВ "КАРНЕЙ" про стягнення судових витрат. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дергачівська фабрика гофрокартона" (адреса: 62300, Харківська обл., Чугуївський р-н, смт Старий Салтів, вул.Семенова, 27; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Карней" (адреса: 02225, м. Київ, вул. Оноре Де Бальзака, 16; ) витрати на правничу допомогу в розмірі 8 205,62 грн.

Вказане додаткове рішення не було оскаржено та набрало законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи, що заявлені ТОВ "КАРНЕЙ" грошові вимоги в розмірі 1 432 009,50 грн основного боргу, 378 539,55 грн пені, 121 844,27грн 3% річних, 568 428,51 грн інфляційних збитків, 37 512,33 грн судового збору, а також 8 205,62 грн витрат на правничу допомогу, підтверджені належними й допустимими доказами та визнані ліквідатором, суд вважає за необхідне заяву в цій частині задовольнити.

Щодо вимог ТОВ "КАРНЕЙ" в розмірі 583 588,09 грн пені, 218 543,81 грн інфляційних та 60 556,03 грн 3% річних, які нараховані кредитором за період з 01.07.2024 по 27.11.2025 суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк його виконання. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, а, відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

За змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст.598, ст.ст.599, 600, 604-609 ЦК України, саме по собі судове рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, що також підтверджується, в тому числі, постановами Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 910/11249/17, від 21.02.2018 у справі № 910/6984/17 та від 14.05.2018 у справі № 910/8829/17.

Так, кредитор в своїй заяві зазначає, що оскільки зобов`язання по здійсненню розрахунків за товар фактично не були виконані Боржником, а термін виконання зобов`язання сплив кредитором було донараховано пеню на суму заборгованості відповідно п. 6.4. Договору, інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми за період, який не входив до предмету спору в межах справи 922/2366/24, а саме 01.07.2024 - 27.11.2025 р.

В свою чергу суд зазначає, що 16.12.2024 судом було постановлено ухвалу, якою відкрито провадження у справі про банкрутство Товариство з обмеженою відповідальністю "Дергачівська фабрика гофрокартону", та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ч. 3 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів:

не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій;

зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію;

не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Здійснивши розрахунок заявлених вимог з урахуванням введеного судом мораторію, суд зазначає, що визнанню підлягають вимоги кредитора нараховані за період до 15.12.2024, а саме 171 019,50 грн пені, 84 802,95 грн інфляційних та 19 719,48 грн 3%річних.

Вимоги кредитора в розмірі 412 568,59 грн пені, 133 740,86 грн інфляційних та 40 836,55 грн 3 % річних підлягають відхиленню як такі, що нараховані після відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Дергачівська фабрика гофрокартону" та введення мораторію.

Крім того, при зверненні до суду з заявою про грошові вимоги до боржника кредитором було сплачено судовий збір в розмірі 6 056,00грн.

Отже, сплачений кредитором судовий збір у розмірі 6 056,00 грн також підлягає включенню до реєстру вимог кредиторів відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства.

Керуючись ст. 2, 45, 47 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 73, 74, 75, 86, 232-234 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Заяву ТОВ "КАРНЕЙ" вх. №27753 від 28.11.2025 задовольнити частково.

Визнати грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "КАРНЕЙ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дергачівська фабрика гофрокартону" в розмірі 2 538 334,16 грн стягнутих за рішенням Господарського суду Харківської області від 08.10.2024 року у справі №922/2366/24, які відносяться до четвертої черги задоволення.

Визнати грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "КАРНЕЙ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дергачівська фабрика гофрокартону" в розмірі 8205,62 грн витрати на правничу допомогу в справі 922/2366/24 які відносяться до четвертої черги задоволення.

Визнати грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "КАРНЕЙ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дергачівська фабрика гофрокартону" в розмірі 171 019,50 грн пені (шостої черги задоволення), 84 802,95 грн інфляційних (четвертої черги задоволення), 19 719,48 грн 3% річних (четвертої черги задоволення) та 6 056,00 грн сплаченого судового збору (першої черги задоволення).

Відхилити вимоги ТОВ "КАРНЕЙ" в розмірі 412 568,59 грн пені, 133 740,86 грн інфляційних та 40 836,55 грн 3 % річних.

Зобов`язати ліквідатора внести відомості щодо визнаних вимог ТОВ "КАРНЕЙ" до реєстру вимог кредиторів.

Кредитор - ТОВ "КАРНЕЙ", вимоги якого заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства, є конкурсним, однак не має права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення - 12.01.2026 та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255 ГПК України в строк та порядку, встановленому ст. 256, 257 ГПК України.

Ухвала підписана 12.01.2026.

Суддя Прохоров С.А.