ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

05.01.2026м. Дніпро№ 904/7479/25

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Євстигнеєва Н.М., розглянувши заяву: Добрянського ліцею Добрянської селищної ради, с. Добрянка Чернігівської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенегія", м. Павлоград Дніпропетровської області

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення 281 483,50грн

В С Т А Н О В И В :

До Господарського суду Дніпропетровської області 30.12.2025 надійшла заява Добрянського ліцею Добрянської селищної ради про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенегія" заборгованості у сумі 281 483,50грн.

Заявлені вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договорів поставки №СК4/582 від 01.08.2024, №СК4/171 від 04.03.2024, про закупівлю №СК4/699-Т від 12.09.2024, №СК4/697-Т від 11.09.2024 в частині повної та своєчасної поставки товару.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.12.2025 справу №904/7479/25/25 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.

Судом перевірено зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. За результатами такої перевірки встановлено, що заява про видачу судового наказу підсудна Господарському суду Дніпропетровської області.

Водночас, розглянувши заяву та подані Добрянським ліцеєм Добрянської селищної ради докази, суд приходить до висновку про необхідність відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу з таких підстав.

За приписами частини другої статті 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право, вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Відповідно до статті 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

За положеннями статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Згідно з пунктами 1, 8 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо:

заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу (п.1);

із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу (п.8).

За змістом частини другої статті 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються (п. 4); перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги (п. 5).

До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (ч.3 ст. 150 ГПК України).

Як вбачається з аналізу вищенаведених норм законодавства, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання договору, а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків.

Відтак, заявлені вимоги мають бути підтверджені відповідними доказами.

В додатках до заяви зазначено: "15. Договір тенегія 697-Т", однак фактично зазначений доказ відсутній, а в наявності договір №СК4/171 від 04.03.2024 (долучений заявником через систему "Електронний суд" двічі).

Окрім того, договорами №СК4/582 від 01.08.2024, №СК4/171 від 04.03.2024, №СК4/699-Т від 12.09.2024 передбачене зобов`язання боржника (постачальника) саме поставити товар заявнику (покупцю).

У договорах №СК4/582 від 01.08.2024, №СК4/171 від 04.03.2024, №СК4/699-Т від 12.09.2024 не встановлений обов`язок боржника (постачальника) повернути кошти заявнику (замовнику), якщо постачальник не поставив товар.

Саме статтею 693 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про невідповідність поданої заяви вимогам статті 150 ГПК України, що є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною першою ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Частиною другою статті 153 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Суд звертає увагу на те, що у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 12, 147 - 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити Добрянському ліцею Добрянської селищної ради у задоволенні заяви про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенегія" заборгованості у розмірі 281 483,50грн.

Ухвала набирає законної сили - 05.01.2026 та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.М. Євстигнеєва