ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2026 м. Дніпро Справа № 908/225/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді-доповідача Паруснікова Ю.Б., Верхогляд Т.А., Іванова О.Г.,

розглянувши в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на рішення Господарського суду Запорізької області від 25.04.2025 у справі № 908/225/25 (суддя Зінченко Н.Г.), повний текст рішення складено 25.04.2025

за позовом першого заступника керівника Запорізької окружної прокуратури Запорізької області, в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, - Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області), м. Запоріжжя

до відповідача Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», м. Київ, в особі Філії «Східний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», м. Дніпро

про відшкодування 86 311,76 грн збитків завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища у сфері охорони, захисту та використання лісів, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

27.01.2025 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява першого заступника керівника Запорізької окружної прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, - Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області), м. Запоріжжя до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», м. Київ в особі Філії «Східний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», м. Дніпро про стягнення 86 311,76 грн збитків завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища у сфері охорони, захисту та використання лісів.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 25.04.2025 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», в особі Філії «Східний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», на користь держави в особі Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області), шкоду, завдану порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища у сфері охорони, захисту та використання лісів, в сумі 86 311,86 грн.

Стягнуто з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», в особі Філії «Східний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Запорізької окружної прокуратури, 2 422,40 грн витрат зі сплати судового збору.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» оскаржує його в апеляційному порядку та просить:

- апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі Філії «Східний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» - задовольнити;

- скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 25.04.2025 у справі № 908/225/25 та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі;

- стягнути з Запорізької окружної прокуратури Запорізької області на користь Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі Філії «Східний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» суму судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Апелянт вважає, що рішення Господарського суду Запорізької області від 25.04.2025 у справі № 908/225/25 є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального права та з істотними порушеннями норм процесуального права.

Основним доводом апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції безпідставно поклав в основу рішення висновок судової інженерно-екологічної експертизи від 16.02.2024, який не є належним і допустимим доказом у розумінні ГПК України. Зазначений висновок був складений у межах кримінального провадження на підставі постанови слідчого та не на замовлення учасника господарської справи і не за ухвалою суду, що прямо суперечить вимогам ч. 3 ст. 98 та ч. 2 ст. 77 ГПК України. Відтак такий доказ є одержаним з порушенням закону та не міг бути використаний для підтвердження розміру заявлених до стягнення збитків.

Крім того, апелянт зазначає, що експерт, визначаючи розмір шкоди, вийшов за межі наданих йому вихідних даних і самостійно встановив ступінь припинення росту 47 дерев, хоча протокол огляду місця події від 27.06.2023 таких відомостей не містить. Такі дії експерта суперечать ч. 2 ст. 102 ГПК України, Закону України «Про судову експертизу» та Інструкції про призначення та проведення судових експертиз, що свідчить про необґрунтованість експертного висновку та, відповідно, недоведеність розміру збитків.

Апелянт також не погоджується з висновками суду щодо наявності вини відповідача у неналежному забезпеченні охорони лісів. Суд першої інстанції не врахував об`єктивні обмеження, зумовлені введенням воєнного стану, закриттям повітряного простору України та дією комендантської години на території Запорізької області. У таких умовах відповідач був позбавлений можливості використовувати авіацію та безпілотні літальні апарати, а також здійснювати нічне патрулювання лісів, оскільки не належить до суб`єктів, яким дозволено пересування під час комендантської години без спеціальних перепусток, і не мав правових підстав для їх отримання.

Таким чином, на думку апелянта, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, не надав належної оцінки доводам відповідача та допустив порушення вимог статей 86 та 236 ГПК України, що призвело до помилкових висновків і задоволення позову.

3. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу Запорізька окружна прокуратура вважає доводи апелянта безпідставними, необґрунтованими та такими, що не спростовують законності й обґрунтованості рішення Господарського суду Запорізької області від 25.04.2025 у справі № 908/225/25, яким правомірно та в повному обсязі задоволено позов в інтересах держави про стягнення 86 311,76 грн шкоди, заподіяної довкіллю внаслідок незаконної порубки лісу.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно дослідив надані докази, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Відповідач є постійним лісокористувачем у розумінні статей 16, 17, 19, 63, 64 Лісового кодексу України, а отже саме на нього покладено обов`язок організації та забезпечення комплексу заходів щодо охорони, захисту і збереження лісових насаджень. Наявність факту незаконної порубки дерев на підвідомчій відповідачу території сама по собі свідчить про неналежне виконання таких обов`язків.

Посилання апелянта на те, що незаконну порубку було виявлено його працівниками та про неї повідомлено правоохоронні органи, не спростовує факту протиправної бездіяльності, оскільки закон вимагає не лише фіксування наслідків правопорушення, а насамперед попередження та недопущення незаконних рубок.

Усталена судова практика Верховного Суду неодноразово підтверджувала, що цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну незаконною порубкою лісу, несуть не лише безпосередні виконавці порубки, а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у незабезпеченні належної охорони лісу (постанова від 20.02.2020 у справі № 920/1106/17). При цьому не має правового значення, чи встановлено конкретних осіб, які здійснили незаконну рубку, оскільки визначальним є факт порушення лісокористувачем правил ведення лісового господарства та охорони лісів, що призвело до заподіяння шкоди державі (постанова від 24.01.20221 ц справі № 906/366/20).

Доводи апелянта про неможливість належної охорони лісів у зв`язку з воєнним станом та обмеженнями щодо проведення заходів державного нагляду (контролю) є необґрунтованими. Постанова Кабінету Міністрів України № 303 від 13.03.2022 стосується припинення заходів державного нагляду (контролю) з боку контролюючих органів і жодним чином не звільняє постійного лісокористувача від виконання покладених на нього законом обов`язків щодо охорони та захисту лісів. Більше того, статутні документи та положення про відповідну філію ДП «Ліси України» прямо передбачають обов`язок забезпечення охорони лісів від незаконних рубок навіть в умовах особливого правового режиму.

Факт незаконної порубки лісових насаджень на території кварталу 2 Крутоярівського лісництва підтверджується протоколом огляду місця події від 27.06.2023, актом огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства, складеним лісничим, а також матеріалами кримінального провадження № 0000415. Зазначені документи містять відомості про кількість, породи та стан зрубаних дерев і були складені уповноваженими особами без зауважень, що свідчить про їх належність та допустимість як доказів.

Розмір шкоди у сумі 86 311,76 грн підтверджується висновком судової інженерно-екологічної експертизи від 16.02.2024, проведеної у межах кримінального провадження сертифікованим судовим експертом Запорізького НДЕКЦ МВС України, який має належну кваліфікацію та був попереджений про кримінальну відповідальність. Закон не забороняє використання в господарському процесі висновку експерта, складеного у кримінальному провадженні, а суд першої інстанції обґрунтовано визнав такий висновок допустимим доказом і надав йому належну оцінку відповідно до статей 73, 76 та 86 ГПК України. Апелянт, у свою чергуу, не надав жодного альтернативного розрахунку чи експертного висновку, який би спростовував визначений розмір шкоди.

Таким чином, прокуратура вважає наявними у справі всі елементи складу цивільного правопорушення, передбаченого статтею 1166 Цивільного кодексу України: протиправна бездіяльність постійного лісокористувача, шкода, причинний зв`язок між бездіяльністю та заподіяною шкодою, а також вина, яка презюмується і не була спростована відповідачем. Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, відповідно до статей 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та статті 107 Лісового кодексу України, здійснюється у повному обсязі.

З огляду на викладене, апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи свідчили про неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Рішення Господарського суду Запорізької області від 25.04.2025 є законним та обґрунтованим і підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

4. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Згідно з Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.06.2023 від ДСГП «Ліси України» (код 44768034) надійшла заява, якою повідомлено про те, що в кварталі 2 відділ 4 та 6 Крутоярівського лісництва, розташованого поблизу с. Розумівка Запорізького району Запорізької області невстановлена особа викорчувала дерев породи «сосна кримська» та дерева породи «акація» (ЄО 4819).

За цією заявою 27.06.2023 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження № 0000415 за ч. 1 ст. 246 Кримінального кодексу України та розпочато досудове розслідування, яке здійснюється Відділом поліції № 6 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області.

Згідно з Актом огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 27.06.2023, складеним працівниками Крутоярівського лісництва Філії «Запорізьке лісове господарство» ДСГП «Ліси України», 27.06.2023 о 08:30 год. у кварталі 2, відділах 4 та 6 виявлено пошкодження дерев породи «сосна кримська» у кількості 13 штук та молодняка породи «акація біла» у кількості 36 дерев до ступеня припинення росту внаслідок розкорчовування ділянки площею 0,126 га, чим порушено вимоги лісоохоронного законодавства.

Також 27.06.2023 у межах кримінального провадження № 0000415 старшим слідчим слідчого відділення ВП № 6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області складено протокол огляду місця події за участю спеціаліста-еколога Томашевської Е. та лісничого Крутоярівського лісництва Сорокопуда Ю.О . За результатами огляду території кварталу 2 Крутоярівського лісництва Філії «Запорізьке лісове господарство» ДП «Ліси України» встановлено незаконну порубку дерев: до ступеня припинення росту - 35 дерев породи «акація» та 12 дерев породи «сосна», а також порубку 1 дерева породи «сосна кримська» до ступеня неприпинення росту.

Відповідно до висновку судової інженерно-екологічної експертизи від 16.02.2024 № СЕ-19/108-24/971-ФХЕД, виконаної експертом Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України на підставі постанови старшого слідчого від 16.01.2024 у кримінальному провадженні № 0000415, з урахуванням даних протоколу огляду місця події від 27.06.2023 та застосування такс, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 № 665, розмір шкоди, заподіяної довкіллю внаслідок незаконної порубки дерев у кварталі 2, відділах 4 та 6 Крутоярівського лісництва, становить 86 311,76 грн.

Судом установлено, що земельна ділянка, на якій виявлено незаконну порубку, входить до складу Державного лісового фонду України та перебувала у постійному користуванні Філії «Запорізьке лісове господарство» ДСГП «Ліси України». Відповідно до наказу генерального директора ДП «Ліси України» від 12.04.2024 № 695 Філію «Запорізьке лісове господарство» припинено шляхом закриття, а її правонаступником у частині майна, прав та обов`язків визначено Філію «Східний лісовий офіс» ДСГП «Ліси України».

У ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000415 осіб, які безпосередньо вчинили незаконну порубку дерев, не встановлено, шкода, завдана навколишньому природному середовищу, у добровільному порядку не відшкодована. З огляду на перебування спірної земельної ділянки у постійному користуванні ДСГП «Ліси України» та встановлений факт незаконної порубки дерев, суд першої інстанції визнав доведеними обставини заподіяння державі шкоди у розмірі 86 311,76 грн унаслідок порушення вимог лісового та природоохоронного законодавства.

5. Оцінка апеляційним господарським судом аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що звернення прокурора з позовом відповідає вимогам ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст. 4, 53 ГПК України, оскільки наявні порушені інтереси держави у сфері охорони навколишнього природного середовища, а уповноважений орган - Державна екологічна інспекція Південного округу (Запорізька та Херсонська області) маючи відповідні повноваження, не вжив заходів щодо самостійного судового захисту, що свідчить про її пасивну поведінку. Прокурор дотримався субсидіарної ролі, належно обґрунтував підстави представництва та повідомив уповноважений орган про звернення до суду.

Щодо суті спору, місцевий господарський суд обґрунтовано виходив із того, що ліси є об`єктом права власності Українського народу (ст. 13 Конституції України) та перебувають під особливою охороною держави відповідно до Лісового кодексу України (далі - ЛК України) і Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища».

Постійні лісокористувачі зобов`язані забезпечувати охорону і захист лісів, зокрема від незаконних рубок (ст.ст. 19, 86, 89, 90 ЛК України), а порушення цих обов`язків тягне цивільно-правову (деліктну) відповідальність у вигляді відшкодування шкоди (ст.ст. 105, 107 ЛК України, ст. 1166 ЦК України).

Судом встановлено факт незаконної порубки дерев у кварталі 2 (виділи 4 та 6) Крутоярівського лісництва на землях державного лісового фонду, що перебували у постійному користуванні ДСГП «Ліси України» (правонаступником Філії «Запорізьке лісове господарство» є Філія «Східний лісовий офіс»). Факт правопорушення підтверджено актом огляду місця події від 27.06.2023, протоколом огляду місця події, матеріалами кримінального провадження та іншими письмовими доказами, достовірність і допустимість яких суд визнав належними.

Розмір шкоди у сумі 86 311,76 грн визначено на підставі висновку судової інженерно-екологічної експертизи Запорізького НДЕКЦ МВС України від 16.02.2024, виконаної уповноваженим експертом відповідно до такс, затверджених постановою КМУ № 665 від 23.07.2008, з урахуванням кількості, породи та діаметрів пнів незаконно зрубаних дерев. Суд обґрунтовано визнав цей висновок належним і допустимим доказом.

Суд дійшов висновку, що протиправна бездіяльність відповідача полягала у незабезпеченні належної охорони лісу, що створило умови для незаконної рубки третіми особами, а тому наявні всі елементи складу деліктного правопорушення: протиправна поведінка, шкода, причинний зв`язок і вина, яка презюмується та не була спростована відповідачем. Посилання на воєнний стан, комендантську годину та обмеження державного нагляду суд визнав необґрунтованими, оскільки вони не звільняють постійного лісокористувача від обов`язку охорони лісів, а доказів неможливості виконання цих обов`язків відповідач не надав.

З урахуванням принципів змагальності, належності та достатності доказів (ст.ст. 74, 86 ГПК України), а також усталеної практики Верховного Суду у постановах від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 20.08.2020 у справі № 914/1680/18), суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про обґрунтованість позову та стягнення з відповідача шкоди, завданої державі внаслідок порушення лісоохоронного законодавства, з чим повністю погоджується колегія суддів ЦАГС.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення Господарського суду Запорізької області від 25.04.2025 у справі № 908/225/25 у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в апеляційному провадженні, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Основним доводом апеляційної скарги є твердження апелянта про недопустимість висновку судової інженерно-екологічної експертизи від 16.02.2024, оскільки він був складений у межах кримінального провадження на підставі постанови слідчого, а не на замовлення учасника господарської справи чи за ухвалою суду.

Колегія суддів вважає такі доводи помилковими та такими, що ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм процесуального права.

Відповідно до статей 73, 76 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, якщо такі дані одержані у спосіб, не заборонений законом. При цьому ГПК України не містить заборони на використання у господарському процесі письмових доказів або висновків експертів, складених у межах іншого судочинства, зокрема кримінального.

Частина третя ст. 98 ГПК України визначає порядок ініціювання експертизи у межах господарської справи, однак не встановлює імперативної заборони на подання та оцінку судом висновку експерта, складеного поза межами такого провадження. Такий висновок підлягає оцінці судом нарівні з іншими доказами з урахуванням вимог статті 86 ГПК України.

Висновок експерта від 16.02.2024 складений сертифікованим судовим експертом Запорізького НДЕКЦ МВС України, уповноваженим на проведення судових експертиз, з дотриманням вимог Закону України «Про судову експертизу», із попередженням експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку, а отже є допустимим письмовим доказом у справі, який мав досліджуватися судом у сукупності із іншими доказами у справі (постанови Верховного Суду від 11.05.2022 у справі № 450/3032/19, від 07.02.2024 у справі № 201/11458/20). Зазначений висновок містить чітке обґрунтування застосованої методики та посилання на нормативно визначені такси, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 665 від 23.07.2008.

Апелянт не навів переконливих доводів щодо недостовірності наведених у висновку даних, не заявив клопотань про призначення повторної або додаткової експертизи та не надав альтернативного розрахунку розміру шкоди. За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано визнав зазначений висновок належним і допустимим доказом.

Доводи апелянта про те, що експерт самостійно визначив ступінь припинення росту дерев, колегія суддів також відхиляє.

Як убачається з матеріалів справи, експертне дослідження проведене на підставі протоколу огляду місця події, акту огляду місця вчинення правопорушення, переліку зрубаних дерев із зазначенням їх порід та діаметрів, а також інших матеріалів кримінального провадження, які в сукупності дозволяли встановити характер пошкодження дерев та наслідки незаконної порубки.

Визначення ступеня припинення росту дерев є складовою спеціальних знань у сфері інженерно-екологічної експертизи і не свідчить про самостійне збирання експертом нових доказів, а є фаховою оцінкою вже наданих вихідних даних, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 98 ГПК України.

Сам по собі факт незгоди відповідача з висновками експерта не може свідчити про їх необґрунтованість або недопустимість, а доводи апеляційної скарги з цього приводу мають характер припущень та не підтверджені належними доказами.

Доводів апелянта про відсутність вини відповідача та вплив воєнного стану, колегія суддів відхиляє та погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність вини відповідача у заподіянні шкоди з огляду на таке.

Як вже зазначалося вище, відповідач є постійним лісокористувачем у розумінні статей 16, 17, 19, 86, 89 ЛК України, а тому саме на нього покладено обов`язок забезпечення охорони та збереження лісових насаджень. Факт незаконної порубки дерев на території, що перебуває у постійному користуванні відповідача, свідчить про неналежне виконання ним покладених законом обов`язків, незалежно від того, чи встановлено осіб, які безпосередньо вчинили порубку.

Посилання апелянта на воєнний стан, комендантську годину та обмеження використання повітряного простору не звільняють його від цивільно-правової відповідальності, оскільки такі обставини самі по собі не унеможливлювали здійснення всіх передбачених законом заходів охорони лісу. Апелянтом не доведено, що ним було вжито всіх можливих і достатніх заходів для запобігання незаконним рубкам.

Верховний Суд неодноразово висновував, що порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому, не важливо хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній лісокористувачу ділянці лісу.

Таким чином, обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов`язків, в тому числі, у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев. Отже, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами (див., зокрема постанови Верховного Суду від 18.05.2023 у цій справі № 914/669/22, від 09.08.2018 у справі № 909/976/17, від 12.09.2024 у справі № 907/181/22, від 28.09.2023 у справі № 927/32/23, від 27.03.2018 у справі № 909/1111/16, від 20.08.2018 у справі № 920/1293/16, від 23.08.2018 у справі № 917/1261/17, від 19.09.2018 у справі № 925/382/17, від 09.12.2019 у справі № 906/133/18, від 20.02.2020 у справі № 920/1106/17 та інші).

За вищевказаних обставин апеляційна скарга Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Запорізької області від 25.04.2025 у справі № 908/225/25 слід залишити без змін.

6. Висновки апеляційного господарського суду за результатами перегляду рішення суду.

Колегія суддів ЦАГС дійшла висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, надав належну оцінку всім доказам у їх сукупності та ухвалив рішення з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого господарського суду та зводяться до повторної оцінки вже досліджених доказів.

7. Щодо розподілу судових витрат.

У відповідності до ст. 129 ГПК України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 3 633,60 грн покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на рішення Господарського суду Запорізької області від 25.04.2025 у справі № 908/225/25 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 25.04.2025 у справі № 908/225/25 - залишити без змін.

Судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання апеляційної скарги по даній справі покласти на Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Судді: Т.А. Верхогляд

О.Г. Іванов