ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06.01.2026 Справа № 908/19/26

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Проскурякова К.В., розглянувши матеріали позовної заяви

За позовом: Запорізького державного медико-фармацевтичного університету (бул. Марії Примаченко, буд. 26, м. Запоріжжя, 69035; )

До відповідача: Приватного підприємства Адванта (вул. Дегтярівська, буд. 21, літера А, офіс 107/4, м. Київ, 04119; )

про стягнення 84 366,91 грн.

ВСТАНОВИВ:

01.01.2026 через підсистему «Електронний суд» ЄСІКС до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Запорізького державного медико-фармацевтичного університету до Приватного підприємства Адванта про стягнення 84 366,91 грн.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.01.2026 справу №908/19/26 розподілено судді Проскурякову К.В.

Розглянувши позовну заяву з доданими до неї матеріалами суд вирішив наступне.

В обґрунтування територіальної підсудності щодо подання цього позову до Господарського суду Запорізької області позивач посилається на пункт 6.5. договору про навчання іноземних громадян №41/18 від 02.05.2018, який укладено між Запорізьким державним медико-фармацевтичним університетом (далі - Університет) та Приватним підприємством Адванта (далі Координатор набору), згідно якого сторони за вказаним договором погодилися, що судовою установою для розгляду спорів визначено Господарський суд Запорізької області (м. Запоріжжя, Україна), а законодавством чинне законодавство України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 ГПК України, позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

У п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань зазначено, що місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно з ч. 4 ст. 10 зазначеного Закону відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи - підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.

Відповідно до роздруківки з офіційного сайту «Опендатабот»: https://opendatabot.ua/, станом на 06.01.2026, місцезнаходженням Приватного підприємства Адванта () є вул. Дегтярівська, буд. 21, літера А, офіс 107/4, м. Київ, 04119.

Щодо посилання позивача на пункт 6.5 договору № 41/18 від 02.05.2018, відповідно до якого сторони за цим договором погодилися, що судовою установою для розгляду спорів визначено Господарський суд в Запорізькій області (м. Запоріжжя, Україна), а законодавством чинне законодавство України, суд зазначає наступне.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до ст. 366 Господарського процесуального кодексу України, підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Як вбачається з позовної заяви та додатків до неї, Позивач та Відповідач це юридичні особи, які створені за законодавством України, спірні правовідносини носять приватноправовий характер, оскільки виникли із приватних договірних відносин.

Суд зазначає, що сторони (резиденти України) не мають права за власною угодою змінювати територіальну підсудність. Вона визначається виключно нормами Господарського процесуального кодексу (ГПК) України.

У чинній редакції ГПК України відсутня стаття, яка б дозволяла сторонам визначати територіальну підсудність за домовленістю сторін. Отже, чинне процесуальне законодавство не закріплює такого виду підсудності, як договірна.

Територіальна підсудність в Україні регулюється виключно процесуальним законом, а саме:

- Загальна підсудність: Позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача (ст. 27 ГПК);

- Альтернативна підсудність: Вибір між декількома судами за певних умов належить виключно позивачу, а не визначається договором (ст. 29 ГПК);

- Виключна підсудність: Певні категорії справ (наприклад, щодо нерухомості) розглядаються лише конкретним судом (ст. 30 ГПК).

Отже, відповідно до статей 27, 29 Господарського процесуального кодексу України підсудність справ визначається за предметними і територіальними ознаками. Виняток з цього правила становить виключна підсудність справ (стаття 30 ГПК).

Таким чином, право на обрання суду за домовленістю сторін у внутрішніх українських договорах не передбачено.

Обставин щодо наявності підстав для розгляду даної позовної заяви Господарським судом Запорізької області у позовній заяві не викладено та судом не встановлено.

Отже, справа за позовною заявою Запорізького державного медико-фармацевтичного університету, враховуючи місцезнаходження Відповідача в місті Києві, належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Господарського суду міста Києва.

Згідно ч. 9 ст. 176 ГПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ГПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне позовну заяву Запорізького державного медико-фармацевтичного університету до Приватного підприємства Адванта про стягнення 84 366,91 грн. на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ГПК України передати за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду м. Києва.

Частинами 3, 6, 7 ст. 31 ГПК України передбачено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення. Спори між судами щодо підсудності не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи вищевикладене, матеріали позовної заяви слід направити за встановленою підсудністю до Господарського суду м. Києва протягом п`яти днів після закінчення строку на оскарження цієї ухвали, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення .

Керуючись ч.ч. 1, 2 ст. 27, п. 1 ч. 1 ст. 31, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ :

1. Позовну заяву Запорізького державного медико-фармацевтичного університету до Приватного підприємства Адванта про стягнення 84 366,91 грн. на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ГПК України передати за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду м. Києва (вул. Богдана Хмельницького, 44-В, м. Київ, 01054).

2. Ухвалу суду направити до електронних кабінетів підсистеми «Електронний суд» ЄСІКС учасників справи.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та відповідно до ст. 255 ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції.

Суддя К.В.Проскуряков

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про передачу справи на розгляд іншого суду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.