УХВАЛА

про забезпечення позову

м. Київ

05.01.2026Справа № 910/15894/25

За заявоюТовариства з обмеженою відповідальністю "ПИВЗАВОД ГАМБРИНУС"
до забезпечення позову
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін: без виклику.
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Пивзавод Гамбринус» (далі також - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства «ФОБОС» (далі також - відповідач-1) та Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» (далі також - відповідач-2) відповідно до якого позивач просить:

- визнати недійсним повністю свідоцтво України № 366355 від 09.07.2025 р. на знак для товарів і послуг «Гамбринус пивний дім - 1883», що належить ПП «ФОБОС»;

- зобов`язати Державну організацію "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, ведення якого здійснюється в електронній формі, стосовно визнання недійсним повністю свідоцтва України № 366355 від 09.07.2025 р. та здійснити публікацію про це в офіційному електронному бюлетені "Промислова власність".

Ухвалою від 24.12.2025 суд відкрив провадження у справі № 910/15894/25, вирішив проводити розгляд за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 12.02.2025.

26.12.2025 до суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 140 ГПК України, суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

За наслідками дослідження вимог заяви про забезпечення позову, наведених позивачем обґрунтувань вимог та доданих ним до заяви доказів, судом не встановлено підстав, які б вказували на необхідність виклику позивача й відповідачів та/або витребування від них додаткових пояснень або додаткових доказів.

Також, з наведеного у заяві обґрунтування та доданих до неї доказів не вбачається, що наданих позивачем пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви.

Враховуючи наведене, заява розглядається за загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 140 ГПК України.

За приписами статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати декілька заходів забезпечення позову (ч. 3 ст. 137 ГПК України).

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову або відмови у задоволенні позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони здійснювати певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Обрані заходи забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного учасникам справи майна чи зниження його вартості.

При цьому, обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. При розгляді заяви про забезпечення позову суд оцінює виключно обґрунтованість заяви на предмет доведення обставин, які свідчать про необхідність застосування заходу забезпечення позову. Учасник справи має право на превентивний захист судом свого права у випадку, коли ще немає порушення, однак є підстави передбачити можливість такого порушення. Однією з форм такого превентивного судового захисту, по суті, і є заходи забезпечення.

На обґрунтування заяви ТОВ "ПИВЗАВОД ГАМБРИНУС" посилається, зокрема, на такі фактичні дані.

Предметом спору відповідно до позовної заяви є належне відповідачу-1 спірне свідоцтво України № 366355 від 09.07.2025. Відповідач-1 з моменту отримання копії позову та доданих до нього документів і у будь-який час до винесення судом рішення, має повне право та реальну можливість відповідно до положень ст. ст. 16, 18 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг»:

1) передати право власності на оскаржуване свідоцтво України № 366355 від 09.07.2025 будь-якій іншій особі (особам), в тому числі, іноземним юридичним особам або іноземним фізичним особам;

2) відмовитись від оскаржуваного свідоцтва України № 366355 від 09.07.2025.

Крім того, відповідач-2 з моменту отримання копії позову та доданих до нього документів і у будь-який час до винесення судом рішення, має повне право та реальну можливість у випадку передачі відповідачем-1 права власності на оскаржуване свідоцтво України № 366355 від 09.07.2025, яке є предметом спору у даній справі, будь-якій іншій особі (особам) або відмови від нього, внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України стосовно власника знаку для товарів і послуг за вказаним оскаржуваним свідоцтвом стосовно товарів 43 класів МКТП.

На думку позивача, скориставшись такими правами, відповідачі-1,-2 можуть створити ситуацію, за якої буде неможливо виконати рішення суду (у випадку задоволення позову), утрудниться вирішення справи по суті, а також розгляд даної справи суттєво затягнеться з неможливістю виконання відповідного судового рішення (у випадку задоволення позову). Це також може призвести до того, що необхідно буде залучати до участі у справі нових учасників процесу (нових власників оскаржуваного свідоцтва), а також до порушення розумних строків розгляду справи.

Частиною 7 статті 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" встановлено, що власник свідоцтва може передавати будь-якій особі право власності на знак повністю або відносно частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг, на підставі договору.

Частиною 1 статті 18 Закону передбачено, що власник свідоцтва в будь-який час може відмовитися від нього повністю або частково на підставі заяви, поданої до Установи.

Згідно зі статтею 1114 Цивільного кодексу України факт передання виключних майнових прав інтелектуальної власності, які відповідно до цього Кодексу або іншого закону є чинними після їх державної реєстрації, підлягають державній реєстрації.

Пункт 88 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 12 від 17.10.2012 р. "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності" встановлює:

- у справах, пов`язаних з визнанням охоронних документів недійсними, "можливе застосування заходів до забезпечення позову (статті 66, 67 ГПК) у вигляді заборони відповідачеві - володільцеві спірного документа передавати будь-якій особі (особам) право власності на об`єкт інтелектуальної власності та/або надавати будь-якій особі (особам) дозвіл (видавати ліцензію) на використання об`єкта інтелектуальної власності; заборони Державній службі інтелектуальної власності України приймати рішення про внесення будь-яких змін до Державного реєстру патентів/свідоцтв України стосовно даного об`єкта інтелектуальної власності, вносити відповідні зміни до даного Реєстру та здійснювати пов`язані з цим публікації в офіційному бюлетені "Промислова власність"... Такі заходи мають на меті, зокрема, запобігти невиправданому розширенню кола осіб, прав та інтересів яких стосуватиметься судове рішення, а відтак - утрудненню чи неможливості виконання цього рішення".

Предметом позову є визнання недійсним повністю свідоцтва України № 366355 від 09.07.2025 р. на знак для товарів і послуг «Гамбринус пивний дім - 1883», що належить ПП «ФОБОС».

Отже, в силу об`єктивних обставин існує ймовірність передачі відповідачем-1 прав інтелектуальної власності третім особам. Оскільки заборона відповідачеві-1 на передачу іншим особам повністю чи частково виключних майнових прав інтелектуальної власності на торговельну марку не тягнуть за собою майнових наслідків для відповідача-1, а у разі їх невжиття захист порушеного прав позивача буде неможливим, то вибір заходу забезпечення є адекватним, розумним та обґрунтованим.

Заходи забезпечення позову, про які просить позивач, забезпечують збалансованість інтересів сторін, оскільки спрямовані саме на зупинення ймовірного порушення прав позивача на відповідний об`єкт інтелектуальної власності, за захистом яких (прав) він і звернувся до суду, і не мають своїм наслідком будь-якого перешкоджання господарській діяльності відповідачів.

Крім того, заявлений позивачем захід забезпечення позову у вигляді заборони Державній організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» вносити будь-які зміни до Державного реєстру свідоцтв України стосовно власника знаку для товарів і послуг за свідоцтвом України № 366355 від 09.07.2025 стосовно послуг 43 класу МКТП або ж відмови від зазначеного свідоцтва України, є похідним та співмірним із заявленим предметом позову.

Наявний зв`язок між обраними позивачем заходами забезпечення та предметом позовної вимоги. Отже, такий захід спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Судом встановлено, що позивач належними доказами обґрунтував причини звернення із заявою про забезпечення позову. У свою чергу, заходи забезпечення позову, заявленні у клопотанні, відповідають позовним вимогам, на забезпечення яких позивач просить вжити ці заходи. Не вжиття заходів забезпечення позову у справі № 910/15894/25 може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Реальне та ефективне виконання судового рішення в контексті превенції потенційних труднощів стосовно предмету спору у майбутньому слід розуміти так, що сторона, на користь якої ухвалено судове рішення, повинна бути в тому числі захищена від необхідності подання наступних позовів, пов`язаних із предметом спору, підстави пред`явлення яких можуть виникнути через те, що в процесі розгляду спору мала місце зміна відповідних обставин.

За таких обставин, враховуючи пов`язаність заходів забезпечення позову з його предметом, ймовірність ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову та невжиття відповідних заходів забезпечення позову, суд вважає за необхідне задовольнити заяву позивача про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає, зокрема, вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Керуючись ст.ст. 136-140, 144, 145, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Пивзавод Гамбринус» про вжиття заходів до забезпечення позову задовольнити.

2. Вжити заходи до забезпечення позову шляхом:

- заборони Приватному підприємству «ФОБОС» (ідентифікаційний код: 25025389; адреса місцезнаходження: Україна, 65003, Одеська обл., місто Одеса, вул. Чорноморського козацтва, будинок 70/1) передавати у будь-який спосіб повністю чи частково право власності на торговельну марку за свідоцтвом України № 366355 від 09.07.2025 стосовно заявлених послуг 43 класу МКТП або ж відмовлятися від зазначеного свідоцтва України;

- заборони Державній організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» (ідентифікаційний код: 44673629; адреса місцезнаходження: 01601, Україна, м. Київ, вул. Дмитра Годзенка, буд. 1) вносити будь-які зміни до Державного реєстру свідоцтв України стосовно власника знаку для товарів і послуг за свідоцтвом України № 366355 від 09.07.2025 стосовно послуг 43 класу МКТП або ж відмови від зазначеного свідоцтва України.

3. Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили з 05.01.2026, підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень, та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 05.01.2029 року.

4. Стягувачем за даною ухвалою є - Товариство з обмеженою відповідальністю «Пивзавод Гамбринус» (02034, м. Київ, вул. Радосинська, 2А; ).

5. Боржниками за ухвалою є -

- Приватне підприємство «ФОБОС» (65003, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 70/1; );

- Державна організація «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» (01601, м. Київ, вул. Дмитра Годзенка, 1, ).

6. Дана ухвала може бути оскаржена в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя Ю.О.Підченко