ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

06 січня 2026 року м. ХарківСправа № 922/3916/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судового засідання Христенко І.С.

розглянувши матеріали справи

за позовом Харківської обласної ради, м.Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвол А", смт Бабаї
про зобов`язання звільнити частину покрівлі та повернення майна, стягнення 561464,36 грн

за участю представників:

позивача - Шевчук В.В. (самопредставництво);

відповідача - Доценко Н.В. (адвокат, ордер ВІ № 1355739 від 08.12.2025 року).

ВСТАНОВИВ:

04.11.2025 року до Господарського суду Харківської області надійшла позовна заява Харківської обласної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвол А", в якій просить суд:

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвол А» звільнити частину покрівлі площею 40,0 м.кв. будівлі літ. «А-2», розташованої по вул.Сумській, 37 у м.Харків, що знаходиться на балансі Комунального закладу «Харківський обласний палац дитячої та юнацької творчості», та зобов`язати повернути зазначене майно Харківській обласній раді за актом приймання-передачі.

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвол А» до обласного бюджету (р/р UA0020649 в Казначействі України (ЕАП), отримувач коштів - ГУК Харківської області, Харківська МТГ, , код класифікації бюджету - 22080400) заборгованість з орендної плати за договором оренди комунального майна від 12.04.2019 року № 377 Н на загальну суму 561464,36 грн, з яких: 108486,06 грн - сума заборгованості з орендної плати за період з 01.03.2022 по 03.10.2023; 452978,30 грн - неустойка за період з 04.10.2023 по 31.10.2025.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.11.2025 року відкрито провадження у справі №922/3916/25 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 09.12.2025 року.

09.12.2025 року представник відповідача надав до суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді (вх.№28639).

Протокольною ухвалою суду від 09.12.2025 року відкладено підготовче провадження на 23.12.2025 року.

22.12.2025 року представник відповідача надав до суду додаткові пояснення (вх.№29877), в яких проти позову заперечує.

Обґрунтовуючи свої заперечення, заявник зазначає, що 27.05.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» №634, відповідно до пп. 2 п. 1 (редакція станом на період нарахування орендної плати) на період воєнного стану, але у будь-якому разі не довше ніж до 30 вересня 2022, за договорами оренди державного майна, чинними станом на 24 лютого 2022 або укладеними після цієї дати за результатами аукціонів, що відбулися 24 лютого 2022 або раніше, звільняються від орендної плати орендарі, які використовують майно, розміщене: на територіях Київської, Чернігівської, Сумської, Харківської, Запорізької, Миколаївської областей і м.Києва (крім адміністративно-територіальних одиниць на визначених територіях).

Відповідач зазначає, що здійснював господарську діяльність у спірних правовідносинах в період дії форс-мажорних обставин; форс-мажорні обставини мали непереборний характер для нього при виконанні конкретних зобов`язань за Договором, внаслідок ракетного удару була пошкоджена будівля розташована по вул. Сумській, 37 у м. Харків, що знаходиться на балансі Комунального закладу «Харківський обласний палац дитячої та юнацької творчості».

Також, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвол А» зазначає, що не отримував сертифікату торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, але листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 року №2024/02.0-7.1 щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), згідно якого ТПП України підтверджено, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/ обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Крім того, ТОВ "Інвол-А" зауважує, що відповідно до ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

23.12.2025 року представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву (вх.№30070), в якому заперечує проти позову в повному обсязі.

Також, 23.12.2025 року представник відповідача надав до суду клопотання про долучення доказів (вх.№30080, вх.№30085), в яких просить долучити до матеріалів справи лист звернення до балансоутримувача про неможливість використання орендованого майна.

Протокольною ухвалою суду від 23.12.2025 року залишено без розгляду клопотання про долучення доказів (вх.№30080 від 23.12.2025), поновлено строк на подання відзиву, прийнято відзив до розгляду та долучено до матеріалів справи, задоволено клопотання про долучення доказів (вх.№30085), відкладено підготовче засідання на 06.01.2026 року.

26.12.2025 року представник відповідача надав до суду клопотання про долучення доказів (вх.№30343), в якому просить долучити до матеріалів справи постанову Старшого слідчого 2 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області капітана юстиції Мулик А.В. 25.12.2025 року, якою було визнано юридичну особу ТОВ "Інвол А" (), юридична адреса: м.Харків, вул.Каштанова, буд.29) потерпілою у кримінальному провадженні №0002053 від 01.09.2023 за ч. 1 ст. 438 КК України.

30.12.2025 року представник позивача надав до суду відповідь на відзив (вх.№30540), в якій позов підтримує в повному обсязі.

Позивач зазначає, що відповідач не надав індивідуального сертифіката Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини саме у межах договору, а лише посилання на загальний лист ТПП України від 28.02.2022, у якому підтверджуються форс-мажорні обставини в контексті військової агресії РФ. Проте такий лист є інформаційним повідомленням загального характеру, не має індивідуальної дії та не засвідчує неможливість виконання зобов`язань саме Товариством за конкретним договором оренди. Крім того, позивач не надав жодного належного та допустимого доказу того, що саме частина покрівлі площею 40м2, яка є об`єктом оренди за договором, була зруйнована або стала непридатною для використання.

Щодо застосування Постанови КМУ № 634, чинної на відповідний період, Харківська обласна рада зазначає, що об`єкт оренди у даній справі є комунальним майном, що належить територіальним громадам сіл, селищ, міст Харківської області, а отже, зазначена норма Постанови № 634 не може бути застосована, оскільки вона чітко стосується лише державного майна.

02.01.2026 року представник відповідача надав до суду заперечення на відповідь на відзив (вх.№18), в яких зазначає, що Відповідачем по справі було направлено до Орендодавця - Позивача по справі лист про виникнення форс-мажорних обставин (лист від 23.05.2022 року за вих. №19/05-22, отриманий ним 10.06.2022 року) та Балансоутримувача - КЗ Харківський обласний палац дитячої та юнацької творчості (лист від 23.05.2022 року за вих. №25/05-22 було додано до матеріалів справи 23.12.2025 року), але Позивач фактично проігнорував ініційоване Орендарем питання щодо звільнення від орендної плати та не забезпечив належного реагування на заявлені вимоги, що вказує на його бездіяльність у межах розгляду питання застосування частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України.

Також, відповідач зазначає, що на розгляді Харківської торгово-промислової палати знаходяться заяви ТОВ Інвол А про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які унеможливили виконання обов`язків (зобов`язань) для суб`єктів господарювання/фізичних осіб за договірними зобов`язаннями (за договорами оренди комунального майна, укладеними з Харківською обласною радою, а саме: №366H від 04.03.2019 року, №367H від 04.03.2019 року, №376Н від 12.04.2019 року, №377H від 12.04.2019 року), в частині неможливості використовувати орендоване майно, у зв`язку зі знищенням/пошкодженням майна підприємства (пошкодження даху будівлі та знищення рекламного обладнання на даху та фасаді) внаслідок ракетного обстрілу збройними силами Російської Федерації 01.03.2022 року (лист від 31.12.2025 року за вих.№440/63.01-6 долучено до заперечень).

Враховуючи зазначене, вважає що мета договору (розміщення зовнішньої реклами на будівлях і спорудах) у спірний період не досягнута, а покладання виключно на одну сторону всіх ризиків в умовах обставин, які склалися не з її вини на не відповідає принципам справедливості та розумності, встановленим ст. 3 ЦК України, у зв`язку з чим, просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

05.01.2026 року представник відповідача надав до суду клопотання про долучення доказів (вх.№121), в якому просить долучити до матеріалів справи звернення відповідача до позивача про настання форс-мажорних обставин від 23.05.2022 за вих.№25/05-22.

06.01.2026 року представник відповідача надав до суду клопотання про відкладення підготовчого засідання та продовження строку підготовчого провадження (вх.№227).

Представник позивача в підготовчому засіданні 06.01.2026 року заперечував проти клопотань відповідача про долучення доказів, просив суд відмовити в їх задоволенні.

Представник відповідача в підготовчому засіданні 06.01.206 року клопотання про долучення доказів підтримував, зазначав, що не міг раніше подати відповідні докази (вх.№30343 від 26.12.2025), оскільки їх раніше ще не існувало на час подання відзиву на позовну заяву. Щодо доказів за клопотанням від 05.01.2026 за вх.№121 (лист позивачу від 23.05.2022) зазначив, що раніше відповідач не міг їх знайти, у зв`язку з вивезенням документації підприємством.

Приписами п.10 ч.2 ст.182 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що у підготовчому засіданні суд, вирішує заяви та клопотання учасників справи.

Розглянувши клопотання відповідача про долучення доказів, дослідивши наявні матеріали справи, а також заслухавши пояснення і заперечення учасників справи, суд зазначає наступне.

За приписами чч.1-4 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з пп.2, 3, 6 ч.1 ст.42 ГПК України учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

В той же час згідно з пп.1, 2, 4, 6 ч.2 ст.42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до частин 1, 2 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)показаннями свідків.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч.1 ст.91 ГПК).

Статтею 80 ГПК України унормовано, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до ч.3 ст.80 ГПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч.4 ст.80 ГПК України).

Таким чином, нормами Господарського процесуального кодексу України України встановлено відповідні процесуальні строки на вчинення учасниками справи певних процесуальних дій, зокрема, на подання заяв по суті спору, подання заяв та клопотань, подання доказів.

Отже відповідач зобов`язаний був подати усі наявні у нього докази, пов`язані з предметом спору, разом з першою заявою по суті справи, якою є відзив на позовну заяву.

При цьому, ані у відзиві на позовну заяву, ані у письмових поясненнях, ані в підготовчому засіданні 23.12.2025 року відповідач не повідомляв суд про те, що він не може подати будь-які докази разом з відзивом, з наведенням відповідних причин, з яких такі докази не можуть бути подані у зазначений законом строк, та наданням доказів, які підтверджують, що відповідач здійснив всі залежні від нього дії, спрямовані на отримання вказаних доказів.

Крім того, відповідачем у поданих клопотаннях про долучення доказів взагалі не ставиться питання про поновлення строку на подання таких доказів, як і не надано доказів, які підтверджують, що відповідач та його представник здійснили всі залежні від них дії, спрямовані на отримання та подання вказаних доказів у строк.

Також відповідачем не наведено обґрунтувань, чому він раніше не звертався до відповідних органів, докази від яких прагне долучити до матеріалів справи (постанова слідчого, заяви до ТПП), в той час як спірні правовідносини між сторонами тривають вже значний час, а подія, на яку посилається відповідач в обґрунтування заперечень проти позову (пошкодження будівлі внаслідок обстрілу), відбулась ще 01.03.2022 року.

Представником відповідача клопотання про поновлення строку на подання відповідних доказів не заявлялось і у підготовчому засіданні 06.01.2026 року при розгляді клопотань про долучення доказів.

Відповідно до статей 113, 118 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

В розумінні ст. 119 ГПК України пропущений процесуальний строк може бути поновлений, якщо суд визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч.1 ст.119 ГПК України законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки у кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він відновленню.

Фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватися як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється суть чіткого встановлення законодавцем кожного з процесуальних строків. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.10.2018 у справі №5/452/06 та від 21.02.2019 у справі №911/4590/13.

Разом з тим, в аспекті зазначеного суд вважає за доцільне також звернутись до практики Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує на те, що "при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (рішення у справі "Walchli v. France", заява №35787/03, п. 29, 26.07.2007; "ТОВ "Фріда" проти України", заява №24003/07, п. 33, 08.12.2016).

У будь-якому разі на суд покладено обов`язок надавати оцінку обґрунтованості причин пропуску строку, у тому числі суд має звернути увагу, наскільки швидко й сумлінно діяла сторона при вчиненні відповідної процесуальної дії та мотивувати підстави поновлення цього строку.

Як вже зазначалось вище по тексту ухвали, відповідач не звертався до суду із клопотанням про поновлення строку на подання доказів ані письмово, ані усно в підготовчому засіданні 06.01.2026 року.

Згідно з чч.1,3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Тобто за змістом вищенаведених норм господарського процесу, обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Відповідно до ч.8 ст.80 ГПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Велика Палата Верховного Суду виснувала, що поважними визнаються лише обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій (постанова від 08.12.2022 у справі №990/102/22).

Частина 1 статті 43 ГПК України передбачає, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Згідно з ч.1 ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Однією з засад судочинства в силу приписів ст.129 Конституції України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

При вирішенні клопотання суд також виходить з встановленого ЕСПЛ «принципу правової визначеності» щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення пропущеного процесуального строку без наявності на те передбаченої процесуальним законом поважної причини, що є порушенням права на справедливий суд, визначеним ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскільки відповідні докази були подані відповідачем з порушенням процесуального строку, та відповідачем не доведено обставин, що об`єктивно були непереборними, не залежали від волевиявлення відповідача і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що завадили своєчасно подати до суду докази разом із відзивом, враховуючи відсутність у відзиві повідомлення про намір подати ці докази, а також відсутність клопотання про поновлення строку на подання відповідних доказів, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотань відповідача про долучення доказів (вх.№30343 від 26.12.2025; №121 від 05.01.2025).

Водночас суд враховує, що з позовом до суду обласна рада звернулась 04.11.2025 року, а відповідач звернувся із клопотанням про долучення доказів 26.12.2025 та 05.01.2026 року, тобто майже через два місяці після звернення позивача з позовом до відповідача. Крім того, суд враховує обізнаність відповідача про наявність спору між позивачем та відповідачем за іншими аналогічними позовами, які перебували на розгляді господарського суду.

Такі обставини як пропущення відповідачем процесуального строку для подання до суду доказів протягом тривалого проміжку часу та подання їх окремо вказують на недобросовісну реалізацію відповідачем своїх процесуальних прав.

Подібний висновок викладений в постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.02.2024 року по справі №910/12005/22.

Відповідно до статей 124, 129 Конституції України, статей 7, 13 ГПК України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, суд, зважаючи на норми наведеного вище законодавства, дійшов висновку щодо відсутності підстав для прийняття до розгляду відповідних доказів через пропущення процесуального строку, встановленого законом, адже відповідач не довів наявність тих обставин, що об`єктивно були непереборними, не залежали від волевиявлення відповідача і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що завадили своєчасно подати до суду докази разом із відзивом, а також за відсутності клопотання про поновлення пропущеного строку.

Керуючись статтями 80, 118, 119, 232-236 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотань Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвол А" про долучення доказів (вх.№30343 від 26.12.2025; №121 від 05.01.2025).

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Повна ухвала складена 09.01.2025

СуддяК.В. Аріт

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.