ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

13.01.2026 м. Дніпро Справа № 904/1264/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач),

суддів Верхогляд Т.А., Іванова О.Г.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області Державної податкової служби України на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2025 (суддя Мартинюк С.В.), постановлену за результатами розгляду грошових вимог у справі № 904/1264/25

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогазмонтаж», м. Дніпро, -

ВСТАНОВИВ:

Господарський суд Дніпропетровської області ухвалою від 25.11.2025 частково визнав грошові вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області Державної податкової служби України у справі № 904/1264/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогазмонтаж».

Господарський суд Дніпропетровської області ухвалою від 25.112025, постановленою за результатами попереднього засідання, зазначив розмір, черговість задоволення кожної визнаної вимоги та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів у справі № 904/1264/25.

Головне управління ДПС у Дніпропетровській області Державної податкової служби України звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2025 у справі № 904/1264/25, постановлену за результатами розгляду грошових вимог.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, апеляційний господарський суд вважає за потрібне повернути її заявникові з огляду на такі обставини.

Згідно з частиною другою статті 254 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Наведений в частині першій статті 255 Господарського процесуального кодексу України перелік ухвал, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню (схожий висновок викладено в пункті 6.3 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 18/1544-10).

Пунктом 17 частини першої статті 255 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.

Водночас Кодексом України з процедур банкрутства, на відміну від Господарського процесуального кодексу України, не визначено вичерпного переліку ухвал у справі про банкрутство, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду, натомість установлено визначальні правила оскарження судових рішень у процедурі банкрутства у статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до частин першої, другої статті 9 Кодексу України з питань банкрутства ухвали господарського суду, постановлені у справі про банкрутство (неплатоспроможність) за результатами розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури або процедури погашення боргів боржника можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. В апеляційному порядку можуть бути оскаржені постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури/процедури погашення боргів, усі ухвали місцевого господарського суду, прийняті у справі про банкрутство (неплатоспроможність), крім випадків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України та цим Кодексом.

Своєю чергою, частина друга статті 47 Кодексу України з процедур банкрутства встановлює, що у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна. За результатами розгляду вимог окремого кредитора господарський суд постановляє ухвалу про їх визнання чи відхилення (повністю або частково), що не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання.

Апеляційний господарський суд зауважує, що наведена норма права забороняє оскарження ухвали за результатами розгляду вимог окремого кредитора окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання.

Частина третя статті 45 цього Кодексу визначає, що ухвала господарського суду, постановлена за результатами попереднього засідання, може бути оскаржена стороною у справі про банкрутство лише в частині конкретних вимог кредиторів.

Таким чином, з огляду на положення пункту 17 статті 255 Господарського процесуального кодексу України, частин першої і другої статті 9, частин другої і третьої статті 47 Кодексу України з процедур банкрутства апеляційний господарський суд доходить висновку, що ухвала місцевого господарського суду, постановлена за результатами розгляду вимог окремого кредитора може бути оскаржена в апеляційному порядку лише разом із оскарженням ухвали суду, постановленої за результатами попереднього засідання, в частині конкретних вимог кредиторів.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом в ухвалі від 24.09.2024 у справі № 917/1719/23.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 26 лютого 2021 року у справі № 29/5005/6381/2011 зазначив, що процесуально-процедурні обмеження права на апеляційне оскарження деяких ухвал місцевого господарського суду окремо від остаточного рішення суду встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до суду апеляційної інстанції та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на апеляційне оскарження таких ухвал місцевого господарського суду взагалі, їх право лише відтерміновується до винесення остаточного рішення зі справи. Навпаки, відповідне обмеження має на меті забезпечити розгляд справи упродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Таким чином, оскільки ухвала місцевого господарського суду, постановлена за результатами розгляду грошових вимог окремого кредитора, не підлягає оскарженню окремо від ухвали за результатами попереднього судового засідання у справі про банкрутство, апеляційна скарга на таке судове рішення підлягає поверненню заявнику.

Керуючись статтями 234, 235, 260, 281 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області Державної податкової служби України на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2025, постановлену за результатами розгляду грошових вимог у справі № 904/1264/25, повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Ю. ПАРУСНІКОВ

Суддя Т. ВЕРХОГЛЯД

Суддя О. ІВАНОВ