ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

09.01.2026м. ДніпроСправа № 904/42/26

Суддя Васильєв О.Ю. , розглянувши матеріали

за позовом ФОП Шляхового Олега Олеговича, м. Павлоград

до ФОП Шамонова Микити Івановича, м. Дніпро

про стягнення 52841,13грн.

СУТЬ СПОРУ:

ФОП Шляховий Олег Олегович (позивач) звернулось до суду з позовом до ФОП Шамонова Микити Івановича (відповідач) про стягнення 52 841,13 грн.

Вимоги до змісту та форми позовної заяви, перелік документів, які додаються до позову (які є обов`язковими для особи, що звертається до суду) викладені у ст. 162, 164 ГПК України.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2026 рік» встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2026 року складає 3 328,00грн.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0.8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Таким чином, з огляду на те, що позовну заяву подано в електронній формі через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" судовий збір підлягає сплаті з урахуванням понижуючого коефіцієнта 0,8, який підлягає застосуванню, отже належною до сплати сумою судового збору у даному випадку є 2662,40грн.

Позивачем до позову додано в якості доказу сплати судового збору надано платіжну інструкцію №1.458895721.1 від 22.12.2025р. на суму 2423,00грн. та квитанцію ID:6797-3525-6174-8804 від 06.01.2026.

Відповідно до довідки канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області №1/26 від 06.01.26р. платіжна інструкція №1.458895721.1 від 22.12.2025р. на суму 2423,00грн. використана у справі №904/7266/25.

Як вбачається з КП "Діловодство спеціалізованого суду", ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.01.26р. у справі №904/7266/25 повернуто ФОП Шляховому Олегу Олеговичу позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Позивач не звертався до суду з заявою згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" про повернення судового збору сплаченого за платіжної інструкції №1.458895721.1 від 22.12.2025р. на суму 2423,00грн.

Згідно ч. 5. ст. 6 Закону України "Про судовий збір", за повторно подані позови, що раніше були залишені без розгляду, судовий збір сплачується на загальних підставах.

Питання повторного використання платіжного документа при повторному поданні позовної заяви за умови повернення без розгляду попередньо поданої заяви також розглядалося Верховним Судом.

У постанові від 13.02.2019р. у справі №1540/3297/18 Верховний Суд звернув увагу, що певний час редакція частини четвертої статті 6 Закону України "Про судовий збір" передбачала таке право, що якщо сума судового збору підлягала поверненню у зв`язку із залишенням позову без розгляду, але не була повернута, до повторно поданого позову додається первісний документ про сплату судового збору (друге речення цієї норми закону). Проте Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" це речення було виключено з цієї норми (підпункт 4 пункт 4 цього Закону) і станом на час розгляду заяви стаття 6 Закону України "Про судовий збір" передбачала, що за повторно подані позови, що раніше були залишені без розгляду, судовий збір сплачується на загальних підставах.

Тому, заявник/позивач, коли подає повторно заяву, має сплати судовий збір за її розгляд і не вправі використовувати первісний документ про сплату цього платежу, доданий до первинної заяви, яку суд залишив без розгляду. Запроваджене законодавче нововведення не обмежує і не порушує прав заявника / позивача в частині обов`язку нести додаткові майнові витрати у зв`язку зі зверненням до суду, оскільки за законом такий заявник / позивач має право на повернення суми судового збору, сплаченого за подання первісної заяви, яка була залишена без розгляду.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.10.23р. у справі №160/554/23.

Отже, платіжна інструкція №1.458895721.1 від 22.12.2025р. на суму 2423,00грн. не може бути прийнята судом в якості належного доказу оплати судового збору за подання позову у даній справі.

Враховуючи викладене, позивач має надати докази сплати судового збору у розмірі 2423,00грн.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 162 ГПК України позивач, позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), якщо такі відомості відомі позивачу, вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), відомі номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Позовна заява не містить повного найменування позивача та відповідача.

Враховуючи викладене, позовна заява подана без додержання вимог, викладених у статтях 162, 174 Господарського процесуального кодексу України, що є підставою для її залишення без руху.

Відповідно до частин першої, другої статті 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Крім цього позивачем до позовної заяви додано клопотання про витребування доказів, в якому просить суд витребувати від АТ КБ "Приватбанк" відомості про кінцевого отримувача коштів (повна назва та РНОКПП) згідно з платіжною інструкцією № PA7C0JIF4J від 07.10.2025 р. або квитанцію про оплату.; Зазначені докази потрібні для доведення що кінцевим отримувачем коштів був відповідач. Також зазначає, що самостійно зазначені докази позивач отримати не може у зв`язку з тим, що вони складають банківську таємницю. Також він не може сформувати електронну квитанцію про оплату через додаток Приват24 для бізнесу (відсутня така опція).

Суд, розглянувши клопотання відповідача про витребування доказів дійшов висновку, що воно не підлягає задоволенню, керуючись наступним.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У клопотанні повинно бути зазначено, зокрема, заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу, причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Таким чином законом чітко визначено правові підстави, за наявності яких сторона має право звернутися до суду з клопотанням про витребування доказів.

Відповідач у поданому клопотанні не довів суду наявності поважних причин неможливості отримання ним цих доказів, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні відповідного клопотання.

Керуючись ст.ст. 91, 162, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Позивачу протягом 5 днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви, а саме:

- надати докази сплати судового збору в сумі 2423,00 гривень;

- письмові уточнення позовної заяви стосовно повного найменування позивача та відповідача.

Роз`яснити позивачу, що в разі невиконання вимог щодо усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, така заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася з позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Васильєв О.Ю.