ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2026 Справа № 914/3479/25

Господарський суд Львівської області у складі судді Бортник О.Ю. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом: Інституту прикладних проблем механіки і математики ім. Я. С. Підстригача Національної академії наук України, м. Львів,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Макар-ВМВ», с. Вижняни, Львівська область,

про стягнення 433124 грн. неустойки

За участі представників: не викликались, розгляд справи здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та без виклику сторін.

Суд встановив: Інститут прикладних проблем механіки і математики ім. Я. С. Підстригача Національної академії наук України, м. Львів, звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Макар-ВМВ», с. Вижняни, Львівська область, 433124 грн. неустойки.

Стислий виклад позиції позивача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.07.2016 р. між Інститутом прикладних проблем механіки і математики ім. Я. С. Підстригача Національної академії наук України, м. Львів, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Макар-ВМВ», с. Вижняни, Львівська область, укладено типовий договір оренди № 48 майна, що належить до майнового комплексу НАН України.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 27.01.2020р. у справі № 914/2283/19, яке набрало законної сили, повністю задоволено позов Інституту прикладних проблем механіки і математики ім. Я. С. Підстригача Національної академії наук України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Макар-ВМВ» та виселено відповідача з орендованого приміщення.

Однак майно з оренди відповідачем не повернуто.

На підставі приписів ст. 785 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача 433124 грн. неустойки за невиконання наймачем обов`язку з повернення речі з липня 2019 р. до жовтня 2025 р.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, проти позовних вимог не заперечив, доказів на їх спростування не подав.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, суд постановив розглядати справу без проведення судового засідання та без виклику сторін.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі отримана відповідачем 10.12.2025 р., що підтверджується Списком № 542 від 20.11.2025 р. згрупованих відправлень «Рекомендований лист та відстеженням поштового відправлення суду з штрихкодовим ідентифікатором R11.

Мотивувальна частина рішення.

Враховуючи зміст позовної заяви та характер спірних правовідносин між учасниками справи, до переліку обставин, які є предметом доказування у справі, належить доказування існування факту порушення відповідачем строку повернення нерухомого майна з оренди та обґрунтованості розміру неустойки.

До предмета доказування учасника справи, який має у ній протилежний процесуальний інтерес, належить доказування існування обставин, які спростовують позовні вимоги.

Вичерпний перелік доказів, якими позивач підтверджує наявність кожної з обставин, що належить до предмету доказування у справі, зазначено ним у додатках до позовної заяви.

Беручи до уваги характер спірних правовідносин, вірогідність наявних у матеріалах справи та перевірених судом доказів, застосовуючи викладені нижче норми права та вважаючи встановленими наведені нижче обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю, виходячи з такого.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 27.01.2020 р. у справі № 914/2283/19, яке набрало законної сили 21.02.2020р., встановлено, що 01.07.2016 між Інститутом прикладних проблем механіки і математики ім. Я. С. Підстригача Національної академії наук України (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Макар ВМВ» (орендар), на підставі дозволу НАН України №114 від 09.06.2016, укладено типовий договір оренди майна, що належить до майнового комплексу НАН України №48.

За цим договором орендодавець (позивач) передає, а орендар (відповідач) приймає в строкове платне користування державне майно нежитлове підвальне приміщення загальною площею 103,9 кв.м, розміщене за адресою: 79060, місто Львів, вулиця Наукова, 3Б, в підвалі адміністративної будівлі ІППМММ ім. Я.С. Підстригача НАН України, що перебуває на балансі ІППММ ім. Я.С. Підстригача НАН України, вартість якого згідно з висновком про вартість майна (актом оцінки) від 18.05.2016 становить 251800,00 грн.

Актом приймання-передачі від 01.07.2016 майно передано в користування відповідачу.

Додатковою угодою від 02.01.2018 до типового договору оренди сторони внесли зміни до пунктів 1.1., 3.1. та 10.1. договору і, зокрема, продовжили термін договору до 30.06.2019.

Рішенням суду у справі № 914/2283/19 також встановлено, що Відповідач порушив договірне зобов`язання, передбачене п. 10.7. та п.10.8. договору оренди, щодо своєчасного повернення об`єкта оренди в разі припинення договору оренди. Вказане слугувало підставою для примусового виселення відповідача із займаних приміщень.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 27.01.2020р. у справі № 914/2283/19, яке набрало законної сили 21.02.2020 р., виселено Товариство з обмеженою відповідальністю «МАКАР-ВМВ» з орендованого приміщення площею 103,9 кв.м позначеного літерою А на поверховому плані будівлі Інституту прикладних проблем механіки і математики ім. Я.С.Підстригача Національної академії наук України, м. Львів, вул. Наукова, 3Б.

Згідно з частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України вказані обставини не доказуються при розгляді справи № 914/3479/25, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

Позивач стверджує, що на день його звернення з позовом (10.11.2025 р., див. поштовий конверт, а.с. 60) Товариство з обмеженою відповідальністю «Макар-ВМВ» приміщення орендодавцю не повернуло, рішення суду у справі № 914/2283/19 не виконало. Позивач звертався до відповідача з листами № 75-6/276 від 08.10.2019 р. (а.с. 26) та № 75-6/223 від 04.11.2025 р. (а.с. 30), в яких просив звільнити займані приміщення. Однак відповідач залишив звернення позивача без задоволення. Вказані доводи позивача відповідачем не спростовано, доказів своєчасного звільнення спірного приміщення суду не надано.

Згідно з п.10.7., 10.8., 10.9. типового договору оренди № 48 майна, що належить до майнового комплексу НАН України від 01.07.2016р. у разі припинення або розірвання цього Договору орендоване майно повертається відповідачем позивачу протягом трьох робочих днів.

Майно вважається поверненим позивачу з моменту підписання Сторонами акта приймання-передачі. Обов`язок щодо складання акта приймання-передачі про повернення майна покладається на відповідача.

Якщо відповідач не виконує обов`язку щодо повернення майна, позивач має право вимагати від відповідача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування майном за час прострочення.

Станом на дату розгляду справи судом у матеріалах справи відсутні, та сторонами суду не подано докази повернення відповідачем позивачу нежитлового приміщення з оренди.

Відповідно до п.3.1., 3.3. Договору, в редакції Додаткової угоди від 02.01.2018 р., орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 року № 786 зі змінами, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку грудень 2017 р. 2504,41 грн.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції на наступний місяць. Індекси інфляції розраховуються Державною службою статистики України.

Статтею 785 ЦК України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

Неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 ЦК України, є самостійною формою майнової відповідальності у сфері орендних правовідносин, яка застосовується у разі (після) припинення договору - якщо наймач не виконує обов`язку щодо негайного повернення речі, і є належним способом захисту прав та інтересів орендодавця після припинення договору, коли користування майном стає неправомірним.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 16.10.2019 р. у справі № 914/1534/19, яке набрало законної сили, встановлено, що місячна орендна плата відповідно до типового Договору оренди майна від 01.07.2016 р. № 48, за червень 2019 р. становила 3419,40 грн. з ПДВ. (без ПДВ 2849,50грн.).

Згідно з наявним у матеріалах справи рахунком-фактурою № 115 від 12.07.2025р. орендна плата за червень 2019 р., згідно з Договором № 48 від 01.07.2016р., позивач розрахував неустойку, виходячи з розміру орендної плати за червень 2019 р. (2849,50 грн. без ПДВ).

За таких обставин, заявлена позивачем до стягнення з відповідача неустойка в розмірі 433124 грн. за період прострочення повернення речі наймодавцю з липня 2019р. до жовтня 2025р. є обґрунтована та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи встановлені судом обставини та зміст спірних правовідносин між сторонами у справі, суд при вирішенні справи керувався приписами статей 16, 509, 759, 785 ЦК України.

Відповідно до наведених вище правових норм кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення (ч.2 ст.785 ЦК України).

В позовній заяві надано орієнтовний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, а у її прохальній частині позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу.

12.12.2025р. від позивача надійшла заява про витрати на правову допомогу. В прохальній частині цієї заяви позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 6100грн. витрат на правову допомогу. До заяви позивачем долучено докази понесення ним витрат на правову допомогу.

Що стосується витрат позивача на професійну правничу допомогу у справі, то 03.11.2025 р. між Інститутом прикладних проблем механіки і математики ім. Я. С. Підстригача Національної академії наук України (надалі Замовник) та фізичною особою адвокатом Сорокою О.Є. (надалі- Виконавець) укладено договір № 48/Д.

Пунктами 1.1., 1.2, 1.3. згаданого Договору встановлено, що Виконавець зобов`язується надавати Замовнику послугу: підготовка позовної заяви та представлення його інтересів у Господарському суді Львівської області у справі про стягнення неустойки за договором оренди з ТОВ «Макар-ВМВ», за яку Замовник зобов`язується провести повну оплату Виконавцю на умовах передбачених цим Договором, а Замовник зобов`язується приймати надані послуги та оплачувати їх.

За надані послуги Замовник проводить оплату Виконавцеві в сумі згідно Акту здачі-приймання наданих послуг за фактично надані послуги за період дії Договору з розрахунку підготовка/написання позовної заяви 5000 грн. та 2000 грн. за участь у кожному судовому засіданні. Обов`язкові податки та інші платежі, що виникають у Замовника розраховуються в Акті наданих послуг. Усі надані послуги оформляються Актом здачі-приймання наданих послуг.

Факт надання позивачу правничої допомоги адвокатом Сорокою О.С. на суму 5000 грн. підтверджується наявними у матеріалах справи копіями: цивільно-правового Договору № 48/Д від 03.11.2025р., Акту здачі-приймання наданих послуг від 09.12.2025р., свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

При цьому витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Вказана позиція суду узгоджується із позицією Верховного Суду, яка викладена у його постанові від 19.04.2023р. у справі № 760/10847/20-ц.

Відповідно до висновків Об`єднаної палати Верховного Суду, викладених у його постанові від 3 жовтня 2019 р. у справі № 922/445/19, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до вимог ч. 5 ст. 126 ГПК України, та доказів неспівмірності цих витрат із обставинами, зазначеними у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суду не подав.

Відтак, на підставі ст. 129 ГПК до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Позивач також просить стягнути з відповідача на свою користь 1100 грн., що становить 22 % від чистого доходу, єдиного соціального внеску, сплаченого за адвоката сороку Ореста Євгеновича.

Однак, Договором № 48/д від 03 листопада 2025 р. визначено винагороду адвоката Сороки Ореста Євгеновича у розмірі 5000 грн. Договір не передбачає сплату позивачем додаткових витрат з обов`язкових податків та інших платежів понад цю суму. У договорі лише зазначено про здійснення розрахунку у Акті наданих послуг обов`язкових податків та інших платежів, що виникають у позивача.

Тоді як в силу ч. 2 ст. 126 та ч. 8 ст. 129 ГПК України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Цивільно-правовим Договором № 48/Д від 03 листопада 2025 р., який позивачем укладено з Фізичною особою-підприємцем Сорокою Орестом Євгеновичем, визначено вартість послуги з підготовки позовної заяви в розмірі 5000 грн.

Актом здачі-приймання наданих послуг від 09 грудня 2025 р. підтверджується факт надання фізичною особою адвокатом Сорокою Орестом Євгеновичем позивачу послуги з підготовки/написання позовної заяви у Господарський суд Львівської області на підставі Цивільно-правового Договору № 48/Д від 03 листопада 2025 р. вартістю 5000 грн.

За наведених обставин, у суду відсутні правові підстави для покладення на відповідача компенсації 1100 грн. витрат, які не передбачені Цивільно-правовим Договором № 48/Д від 03 листопада 2025 р. як вартість послуг з професійної правничої допомоги. Факт понесення цих витрат та обґрунтованість їхнього розміру позивачем не доведено.

Відповідно до норм статті 129 ГПК України судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2, 3, 13, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 236, 238, 240, 241, 242, 247-252, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Інституту прикладних проблем механіки і математики ім. Я. С. Підстригача Національної академії наук України (79060, м. Львів, вул. Наукова, 3-б, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Макар-ВМВ» (80723, Львівська область, Львівський район, с. Вижняни, вул. Головна, буд. 8, ) задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Макар-ВМВ» (80723, Львівська область, Львівський район, с.Вижняни, вул. Головна, буд. 8, ) на користь Інституту прикладних проблем механіки і математики ім. Я. С. Підстригача Національної академії наук України (79060, м. Львів, вул. Наукова, 3-б, ) 433124грн. неустойки, 6496,86 грн. судового збору та 5000 грн. витрат на пофесійну правову допомогу.

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Рішення господарського суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

4. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Суддя Бортник О.Ю.