УХВАЛА

13 січня 2026 року

м. Київ

cправа № 916/5032/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Вронська Г.О. - головуюча, Губенко Н.М., Кондратова І.Д.,

за участю секретаря судового засідання Дуб С.І.,

представників учасників справи:

від позивача: Литвин П.В.,

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України"

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду (Савицький Я.Ф., Богацька Н.С., Ярош А.І.)

від 09.09.2025 (повний текст складений 10.09.2025)

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України"

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Перемоги 91"

про стягнення 568645,96 грн,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Короткий зміст позовних вимог

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (далі - Позивач, Скаржник) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Перемоги 91" (далі - Відповідач) про стягнення 568645,96 грн, з яких: основний борг у сумі 473414,15 грн, пені в сумі 61659,55 грн, 3% річних в сумі 6895,71 грн та 26676,55 грн інфляційних втрат.

2. Позовна заява обґрунтована фактом неналежного виконання Відповідачем своїх зобов`язань, встановлених умовами Типового договору постачання природного газу постачальником останньої надії - ТОВ «ГК «Нафтогаз України» щодо оплати вартості поставленого Відповідачу природного газу протягом листопада-грудня 2023 та січня 2024 на суму 473 414,15 грн., оскільки у зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником, об`єми природного газу, спожитого Відповідачем у відповідному періоді, автоматично включено до портфеля постачальника "останньої надії" і, відповідно, спожитий Відповідачем природний газ віднесено до об`ємів, поставлених Позивачем.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

3. Рішенням Господарського суду Одеської області від 24.02.2025 у справі №916/5032/24 позовні вимоги Позивача задоволено повністю.

4. Рішення суду мотивовано тим, що за наявними матеріалами справи в листопаді-грудні 2023 року та січні 2024 року Відповідач був споживачем природного газу постачальника останньої надії - Позивача та спожив природний газ у спірний період у загальному розмірі 19,94500 тис.м.куб. на суму 473414,15 грн, але докази сплати Відповідачем обсягу спожитого природного газу у вказаний період в матеріалах справи відсутні.

5. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.09.2025 зазначене рішення суду першої інстанції скасовано частково. Викладено резолютивну частину рішення Господарського суду Одеської області від 24.02.2025 в наступній редакції:

"Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" задовольнити частково.

Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Перемоги 91" (68091, Одеська область, м. Чорноморськ, смт. Олександрівка, вул. Перемоги, буд. 91; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1; ) 158700,17 грн основної заборгованості за спожитий природний газ, 2688,52 грн пені, 6015,15 грн інфляційних втрат та 2279,98 грн 3% річних .

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Перемоги 91" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" 2036,20 грн витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Перемоги 91" 7181,32 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги."

6. Вказана постанова суду апеляційної інстанції мотивована таким:

- при визначенні вартості поставленого Відповідачу природного газу Позивач повинен був застосовувати ціни постачальника "останньої надії" (ПОН) для побутових споживачів, а не для непобутових;

- аналіз положень законодавства дає підстави дійти висновку, що ОСББ має особливий статус, відмінний від інших юридичних осіб, оскільки створюється та функціонує як непідприємницьке товариство згідно із окремим спеціалізованим Законом №2866-ІІІ, має статус неприбутковості, та не є суб`єктом господарювання. Об`єднання не є фізичною особою чи фізичною особою-підприємцем, а як юридична особа воно не має свого власного споживання. Природний газ, що постачається в багатоквартирний будинок використовується задля функціонування спільного майна співвласників (зокрема роботи індивідуального теплового пункту, котелень, тощо) та для задоволення побутових (спільно-побутових) потреб співвласників (теплопостачання, гарячого водопостачання і інше);

- за метою придбання природного газу та характером діяльності ОСББ, Відповідач прирівнюється до побутового споживача;

- відповідно до абзацу 7 статті 22 Закону № 2866-ІІІ, ОСББ оплачує холодну та гарячу воду, теплову та електричну енергію, природний газ, комунальні послуги за цінами (тарифами), встановленими для населення, крім частини таких послуг, що оплачуються власниками нежитлових приміщень;

- як юридична особа ОСББ не має свого власного споживання, та згідно норм чинного законодавства сприяє отриманню співвласниками багатоквартирного будинку комунальних послуг, зокрема газу. Цей газ постачається у багатоквартирний будинок виключно задля функціонування спільного майна співвласників (зокрема як то роботи індивідуального теплового пункту, котелень, тощо) та для задоволення побутових (спільно-побутових) потреб співвласників. Діяльність ОСББ спрямована на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов його функціонування, а відтак така діяльність є господарчим забезпеченням діяльності негосподарюючого суб`єкта, а не комерційною діяльністю з метою отримання прибутку. Тобто, ОСББ фактично задовольняє зазначені потреби побутових споживачів самостійно шляхом самозабезпечення і у відносинах з позивачем (постачальником "останньої надії" за договором) виступає лише в інтересах мешканців будинку;

- ОСББ в частині споживання природного газу на побутові потреби по аналогії закону підпадає під визначення колективний побутовий споживач газу у випадку, коли ці організації об`єднують мешканців у багатоквартирних будинках та діють в їхніх інтересах для забезпечення комфортних умов проживання у будинку;

- з урахуванням приписів постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206, нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат у даному випадку проводиться з 02.01.2024 по 31.07.2024, з урахуванням суми заборгованості, встановленої судом апеляційної інстанції.

Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу, та правова позиція іншого учасника справи

7. 29 вересня 2025 року Скаржник (Позивач) із використанням підсистеми "Електронний суд", подав касаційну скаргу на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.09.2025 у справі №916/5032/24, у якій просить:

- скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.09.2025 у справі № 916/5032/24 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення 398962,14 грн, в тому числі: 314713,98 грн основного боргу, 58971,03 грн пені, 4615,73 грн 3% річних, 20661,40 грн інфляційних втрат;

- прийняти нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Перемоги 91" задовольнити та стягнути суму заборгованості у розмірі 398962,14 грн, в тому числі: 314713,98 грн основного боргу, 58971,03 грн пені, 4615,73 грн 3% річних, 20661,40 грн інфляційних втрат;

- судові витрати за розгляд касаційної скарги покласти на Відповідача у справі та здійснити новий розподіл судових витрат за розгляд справи у судах попередніх інстанцій;

8. Підставою касаційного оскарження Скаржник визначив пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, а саме: суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" та не врахував правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 22.04.2021 №569/5821/20 (стосовно того, що норми Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" не є правовою основою для регулювання відносин ринку природного газу, а поняття "побутового споживача" чи "споживача" у розумінні Закону України "Про ринок природного газу" не допускає посередників (у тому числі ОССБ - юридичних осіб), адже споживання газу повинно відбуватися для власних потреб).

9. У тексті касаційної скарги Скаржник також посилається на правові висновки, викладені у:

- постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №904/1199/18 (стосовно того, що ОСББ не є суб`єктом правовідносин у сфері захисту прав споживачів та представником інтересів співвласників багатоквартирного будинку у сфері захисту прав споживачів, воно діє від власного імені як позивач у відносинах з надавачем послуг - юридичною особою);

- постанові Верховного Суду від 02.05.2018 у справі №911/1373/17 (щодо використання придбаних товарів (робіт, послуг) у власній діяльності ОСББ);

10. Окрім того, Скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції не врахував правові висновки щодо належності доказів, наданих позивачем в обґрунтування позовних вимог, в тому числі віднесення ОСББ до виробників теплової енергії, викладені у постанові Верховного Суду від 14.06.2023 у справі №904/2867/22;

11. Скаржник також вказує, що суд апеляційної інстанції не врахував правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 17.04.2025 у справі №904/2061/24 при застосуванні:

- абзацу 4 частини першої статті 12, частини другої статті 13, частини першої частини та частини другої статті 15 Закону України "Про ринок природного газу";

- положень Розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 917-р "Про визначення Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" постачальником "останньої надії";

- постанови Кабінету Міністрів України від 25.10.2021 №1102 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 №809 і від 09 грудня 2020 №1236", в частині доповнення пункту 24 Порядку проведення конкурсу з визначення постачальника "останньої надії";

- постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2493 "Про затвердження Кодексу газотранспортної системи", а саме пункту 1 та пункту 2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС;

- постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496 "Про затвердження правил постачання природного газу" (в чинній редакції на дату відносин), а саме: абзацу 1, абзацу 3 та абзацу 4 пункту 3 розділу I, абзацу 2 пункту 2 та пункту 4 розділу II Правил.

- постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2501 "Про затвердження Типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", а саме пункту 1 та пункту 2 Типового договору.

12. Правом на подання відзиву на касаційну скаргу Відповідач не скористався.

Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

13. Відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 04.07.2017 №880 Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" здійснює ліцензійне постачання природного газу на території України.

14. Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №917-р ТОВ "ГК "Нафтогаз України" є постачальником «останньої надії» на ринку природного газу.

15. Типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" (далі - Типовий договір, Договір) затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2501 від 30.09.2015, відповідно до пункту 1.1 є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу постачальником "останньої надії".

16. Згідно з пунктом 1.3 Типового договору, останній є договором приєднання та вважається укладеним постачальником «останньої надії» зі споживачем з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора ГТС днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" відповідно до Кодексу газотранспортної системи. Укладення цього Договору відбувається шляхом публічної оферти постачальника та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника.

17. Відповідно до пункту 2.1 Договору постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для нього об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором.

18. Постачання природного газу споживачу здійснюється з дня, визначеного інформаційною платформою оператора газотранспортної системи днем початку постачання в Реєстрі споживачів постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи (п. 3.1 Договору).

19. Пунктом 3.2 Договору зазначено, що підстави для здійснення постачальником постачання природного газу споживачу визначені положеннями Правил постачання.

20. Пунктом 1 розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015, передбачено, що договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» укладається у випадках, передбачених пунктом 3 розділу VI, з урахуванням вимог статей 205, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом публічної оферти постачальника «останньої надії» та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника.

21. Згідно з п. 3.3 Типового договору, період безперервного постачання природного газу постачальником не може перевищувати 60 діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, що настає за місяцем початку фактичного постачання природного газу споживачу постачальником, крім випадків дострокового розірвання Договору.

22. Положеннями п. 4.1 Договору визначено, що постачання природного газу здійснюється за ціною, оприлюдненою постачальником на своєму сайті. Така ціна визначається постачальником відповідно до розділу VI Правил постачання. Нова ціна є обов`язковою для сторін з дня, наступного за днем її оприлюднення постачальником на власному сайті.

23. Згідно з п. 4.2 Договору об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу за розрахунковий період визначається за даними Оператора ГРМ/Оператора ГТС (для прямих споживачів) за підсумками розрахункового періоду, що містяться в інформаційній платформі оператора газотранспортної системи та надані споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

24. Постачальник зобов`язаний надати споживачу рахунок на оплату природного газу за цим Договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між постачальником і споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо якщо сторонами це окремо обумовлено) (п. 4.3 Договору).

25. Споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий постачальником, відповідно до пункту 4.3 цього Договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу (п. 4.4 Договору).

26. Відповідно до п. 4.5 Договору у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим Договором він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. У разі порушення побутовим споживачем строків оплати за цим Договором він сплачує пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

27. Пунктом 5.1 Типового договору встановлено, що споживач має право, зокрема: отримувати природний газ на умовах, зазначених у цьому Договорі (п. 1); безоплатно отримувати всю інформацію стосовно прав та обов`язків його та постачальника та інформацію про ціну природного газу, порядок оплати за спожитий природний газ, а також іншу інформацію, що має надаватись постачальником відповідно до чинного законодавства та цього Договору (п. 2); безоплатно отримувати інформацію про обсяги та інші показання власного споживання природного газу (п. 3); звертатися до постачальника для вирішення будь-яких питань, пов`язаних з виконанням цього Договору (п. 4); вимагати від постачальника пояснень щодо отриманих рахунків і у випадку незгоди з порядком розрахунків або розрахованою сумою вимагати проведення звірки розрахункових даних та/або оскаржувати їх в установленому цим Договором та законодавством порядку (п. 6); вільно обирати іншого постачальника та розірвати цей Договір у встановленому цим Договором та чинним законодавством порядку (п. 8); оскаржувати будь-які несанкціоновані, неправомірні чи інші дії постачальника, що порушують права споживача, та брати участь у розгляді цих скарг на умовах, визначених чинними нормативно-правовими актами та цим Договором (п. 9).

28. За умовами п. 5.2 Договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату поставленого природного газу згідно з умовами цього Договору; не допускати несанкціонованого відбору природного газу, а також протягом 5 робочих днів повідомляти постачальника про всі зміни персоніфікованих даних (п.п. 1, 3, 4)

29. Відповідно до п. 6.1 Договору постачальник має право, серед іншого, отримувати від споживача плату за поставлений природний газ (пп. 1); ініціювати припинення постачання природного газу споживачу у порядку та на умовах, визначених цим Договором та чинним законодавством (пп. 2); мати інші права, передбачені чинними нормативно-правовими актами і цим Договором (пп. 3).

30. Приписами п. 6.2 Договору встановлено, що постачальник зобов`язується, серед іншого: забезпечити безперервне постачання природного газу в порядку та на умовах, передбачених цим Договором (пп. 1); обчислювати і виставляти рахунки споживачу за поставлений природній газ відповідно до вимог та у порядку, передбачених правилами постачання та цим Договором (пп. 3); протягом десяти робочих днів після початку постачання поінформувати споживача про здійснення постачання природного газу постачальником (із зазначенням дня початку постачання та діючої ціни на момент початку постачання) шляхом направлення письмового повідомлення на поштову адресу споживача (пп. 4); надавати споживачу інформацію про умови постачання, ціни, пов`язані з ним, порядок оплати за спожитий природний газ, право споживача вільно обирати постачальника та іншу інформацію, що вимагається чинними нормативно-правовими актами. Така інформація оприлюднюється на сайті постачальника (пп. 5); публікувати на сайті (і в передбачених законодавством випадках в засобах масової інформації) детальну інформацію про зміну ціни на природний газ за п`ять днів до введення її у дію (пп. 6); видавати споживачеві безоплатно платіжні документи та форми звернень (пп. 7).

31. Згідно з п. 7.1 Договору постачальник має право звернутися до Оператора ГРМ/Оператора ГТС з дорученням про відключення споживача від газорозподільчої системи/газотранспортної системи (щодо прямих споживачів) виключно у випадку порушення споживачем строків оплати за цим Договором.

32. Пунктом 8.1 Договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством.

33. Договір набирає чинності з дня, визначеного інформаційною платформою Оператора ГТС днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника, відповідно до Кодексу газотранспортної системи. Дія цього Договору не може перевищувати 60 діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, наступного за місяцем, в якому почалося фактичне постачання природного газу постачальником. Розірвання (припинення дії) цього Договору не звільняє споживача від обов`язку сплатити заборгованість постачальнику за цим Договором (п. 11.1 Договору).

34. В п. 11.5 Договору встановлено, що всі повідомлення за цим договором вважаються зробленими належним чином у разі, якщо вони здійснені в письмовій формі та надіслані за зазначеними в цьому Договорі адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділу зв`язку одержувача. У разі отримання постачальником від споживача заяви про бажання використовувати у взаємовідносинах електронний документообіг усі документи і повідомлення за цим Договором також можуть бути складені відповідно до законодавства про електронний документообіг та використання електронних документів. У такому разі такі документи і повідомлення мають юридичну силу оригіналу документа.

35. У матеріалах справи наявний Типовий договір постачання природного газу, підписаний постачальником «останньої надії» та скріплений печаткою останнього. Як вбачається з розділу «реквізити споживача» споживачем за цим Договором є ОСББ «Перемоги 91».

36. На підтвердження позовних вимог ТОВ Газопостачальна компанія Нафтогаз України надало суду наступні документи:

- акт №19853 від 30.11.2023 приймання-передачі природного газу (підписаний лише з боку ТОВ Газопостачальна компанія Нафтогаз України) за листопад 2023 року на суму 107 586,53 грн. з ПДВ (обсяг - 3,77300 тис.м.куб.) (а.с. 61);

- акт №22060 приймання-передачі природного газу (підписаний лише з боку ТОВ Газопостачальна компанія Нафтогаз України) за грудень 2023 року на суму 184 397,20 грн. з ПДВ (обсяг - 7,64200 тис.м.куб.) (а.с. 70);

- акт №1792 приймання-передачі природного газу (підписаний лише з боку ТОВ Газопостачальна компанія Нафтогаз України) за січень 2024 року на суму 181 430,42 грн. з ПДВ (обсяг - 8,53000 тис.м.куб.) (а.с. 79);

- рахунок на оплату (природний газ) №37893 від 10.12.2023 на суму 107 586,53 грн. з ПДВ (розрахунковий період: 15-17, 19, 20-24, 26-30 листопада 2023) (а.с. 62-63);

- рахунок на оплату (природний газ) №1733 від 11.01.2024 на суму 184 397,20 грн. з ПДВ (розрахунковий період: 01, 02, 04-09, 11-16, 18-23, 25-30 грудня 2023) (а.с. 71-72);

- рахунок на оплату (природний газ) №5579 від 09.02.2024 на суму 181 430,42 грн. з ПДВ (розрахунковий період: 02-06, 08-13, 15 19, 21-26, 28 31 січня 2024) (а.с. 80-81);

- роздруківку з архіву цін ПОН для непобутових споживачів за листопад-грудень 2023 та січень 2024, які співпадають з цінами, зазначеними в актах приймання-передачі природного газу (а.с. 88-90);

- інформацію щодо закріплення споживача з ЕІС-кодом 56XQ00014ССОP00J в Реєстрі споживачів постачальника ТОВ ГК Нафтогаз України (EIC-код 56X80B) з датами початку-завершення, зокрема: 02.11.2023 31.12.2023 та 02.01.2024-29.02.2024 (а.с. 95);

- Інформацію щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 56XQ00014ССОP00J у постачальника ТОВ ГК Нафтогаз України, зокрема у період: з 02.11.2023 по 30.11.2023 обсяг: 3773, з 01.12.2023 по 31.12.2023 обсяг: 7642, з 02.01.2024 по 31.01.2024 обсяг: 8530 (а.с. 96-98);

- реєстр пар споживачів на 01.01.2020.Пон портфель: ЕІС-код споживача 56XQ00014ССОP00J, назва - ОСББ - Перемоги 91, тип споживача - виробник теплової енергії (а.с. 99);

- інформацію про надходження коштів на рахунки ТОВ Газопостачальна компанія Нафтогаз України від ОСББ Перемоги 91, відповідно до якої грошові надходження відсутні (а.с. 100-101);

- докази направлення відповідачу засобами поштового зв`язку: типового договору, актів приймання-передачі та рахунків (описи вкладення, списки згрупованих відправлень, чеки, роздруківки з програми 1СПідприємство - Газопостачальна компанія).

37. Також в матеріалах справи наявний наданий Позивачем розрахунок заборгованості у розмірі 473414,15 грн. основного боргу (за період з 01.11.2023 по 31.01.2024), 61659,55 грн. пені, 6895,71 грн. 3% річних та 26676,55 грн. інфляційних втрат.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанції

38. Верховний Суд перевірив у межах доводів та вимог касаційної скарги, що стали підставою для відкриття касаційного провадження правильність застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, виходячи зі встановлених фактичних обставин справи, та дійшов таких висновків.

39. Підставою касаційного оскарження Скаржник визначив пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України та вказав, що суди попередніх інстанції не врахували висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду від 22.04.2021 №569/5821/20, постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №904/1199/18, постановах Верховного Суду від 02.05.2018 у справі №911/1373/17, від 14.06.2023 у справі №904/2867/22, від 17.04.2025 у справі №904/2061/24.

40. Суд зазначає, що підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише цитування у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.

41. Неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права, зокрема, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі.

42. Для касаційного перегляду з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі не достатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є незастосування правових висновків у подібних правовідносинах.

43. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі №233/2021/19 вказала, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

44. При цьому, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що термін "подібні правовідносини" може означати як ті, що мають лише певні спільні риси з іншими, так і ті, що є тотожними з ними, тобто такими самими, як інші. Таку спільність або тотожність рис слід визначати відповідно до елементів правовідносин. Із загальної теорії права відомо, що цими елементами є їх суб`єкти, об`єкти та юридичний зміст, яким є взаємні права й обов`язки цих суб`єктів. Отже, для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін "подібні правовідносини", зокрема пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України та пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.

45. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.

46. У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів.

47. Предметом розгляду у цій справі є вимога про стягнення заборгованості за природний газ, поставлений Позивачем як постачальником "останньої надії" Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку, нарахованої на основі цін, встановлених для непобутових споживачів.

48. Перевіривши доводи Скаржника та проаналізувавши постанови Верховного Суду, наведені у касаційній скарзі, в контексті подібності правовідносин та встановлених судами обставин справи, Суд дійшов наступних висновків.

49. У цивільній справі №569/5821/20 розглядався спір про захист прав споживачів. Фізична особа подала позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Каукасус Авто Імпорт» у зв`язку з незгодою із сумою вартості доставки придбаного автомобіля з США відповідно до укладеного між сторонами договору про надання інформаційно-консультаційних послуг, підбору та організації транспортування транспортного засобу. У постанові від 22.04.2021 у справі №569/5821/20 Верховний Суд погодився з висновком суду апеляційної інстанції у вказаній справі про неможливість застосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки автомобіль позивачем було придбано не для особистих потреб, а на виконання умов договору доручення для іншої особи, за що він отримав винагороду у розмірі 600,00 дол. США.

50. У справі №904/1199/18 розглядався позов ОСББ до ПАТ «Дніпрогаз», в якому позивач просив: 1) визнати незаконними дії ПАТ «Дніпрогаз» щодо складання акта про порушення, що став підставою для встановлення споживачам будинку 1/9 на просп. Олександра Поля в м. Дніпрі фактичного об`єму спожитого природного газу за граничними об`ємами споживання природного газу населення в розмірі 9,8 м3, і скасувати вказаний акт; 2) зобов`язати ПАТ «Дніпрогаз» поновити мешканцям будинку № 1/9 на просп. Олександра Поля в м. Дніпрі як побутовим споживачам, що проживають у вказаному будинку, режим нарахування природного газу відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 203, та як наслідок, провести перерахунок норм споживання природного газу мешканцям будинку № 1/9 на просп. Олександра Поля в м. Дніпрі з 1 серпня 2017 року, застосовуючи норму споживання природного газу на одну особу в місяць 4,4 м3.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області було закрито провадження у справі №904/1199/18 на підставі пункту 1 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України, оскільки позовні вимоги не стосуються прав та обов`язків позивача як юридичної особи або учасника господарського зобов`язання, а спрямовані на захист прав та інтересів окремих фізичних осіб за окремими договорами, укладеними побутовими споживачами з відповідачем, тому такий спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства. Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду вказану ухвалу було скасовано, а справу №904/1199/18 направлено до Господарського суду Дніпропетровської області для продовження розгляду.

Велика Палата Верховного Суду, переглядаючи справу №904/1199/18, у постанові від 02.04.2019 звернула увагу, що у вказаній справі суди попередніх інстанцій установили, що договори на розподіл природного газу укладено побутовими споживачами за адресою: пр. Олександра Поля, 1/9, м. Дніпро, Дніпропетровська обл. з ПАТ «Дніпрогаз» шляхом підписання заяв-приєднань до умов Типового договору. Таким чином, правовідносини щодо норм споживання природного газу, застосованих для співвласників будинку, виникають між окремими фізичними особами, як споживачами, та ПАТ «Дніпрогаз» відповідно до укладених ними договорів розподілу природного газу і спори сторін у таких правовідносинах з урахуванням вимог статті 19 ЦПК України підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.04.2019 у справі № 904/1199/18 зазначила, що діяльність ОСББ у цьому випадку не належить до сфери регулювання Закону України «Про захист прав споживачів» та не зумовлює права цього ОСББ звертатися до суду в інтересах та для захисту співвласників багатоквартирного будинку в межах правовідносин між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, опосередкованих Законом України «Про захист прав споживачів» та окремими договорами між споживачами послуг та їх надавачами. Таким чином, якщо ОСББ не є суб`єктом правовідносин у сфері захисту прав споживачів та представником інтересів співвласників багатоквартирного будинку у сфері захисту прав споживачів, то воно діє від власного імені як позивач у відносинах з надавачем послуг - юридичною особою ПАТ «Дніпрогаз». Отже, за суб`єктним та предметним критерієм спір у цій справі підлягає вирішенню в господарських судах.

51. У справі №911/1373/17 розглядалася вимога ТОВ "Білоцерківвода" до ОСББ "Академічний-3" про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання холодної води та водовідведення за договором, укладеним між ТОВ "Білоцерківвода" як виконавцем та ОСББ "Академічний-3" як споживачем. За умовами договору кількість холодної води, яка використана споживачем, визначається як різниця між обсягами холодної води, спожитими згідно показників будинкових приладів обліку, та обсягами холодної води, спожитої власниками (квартиронаймачами, орендаторами) житлових/нежитлових приміщень у цьому будинку (будинках) (згідно показників квартирних засобів обліку або затверджених нормативів (норм) водоспоживання). Верховний Суд у постанові від 02.05.2018 у справі №911/1373/17 звернув увагу, що ОСББ уклало вказаний договір з метою використання води для потреб утримання будинку та прибудинкової території, і предметом цього договору не є постачання холодної води та водовідведення власникам квартир. ОСББ є самостійним споживачем отриманих за договором послуг, про що також свідчать показники обліку в рахунках.

52. У справі №904/2867/22 розглядався позов ТОВ «ГК «Нафтогаз України» до Комунального закладу освіти "Жовтневий навчально-реабілітаційний центр з поглибленим професійно-трудовим навчанням" Дніпропетровської обласної ради про стягнення заборгованості за постачання природного газу постачальником "останньої надії" за період з 01.11.2021 по 22.12.2021.

У постанові від 14.06.2023 у справі №904/2867/22 Верховний Суд звернув увагу, що відповідач у справі є бюджетною установою (відповідно до Бюджетного кодексу України). З 01.10.2021 ціна природного газу, що постачається постачальником "останньої надії" щоденно розраховується за формулою, наведеною в пункті 24 Порядку проведення конкурсу з визначення постачальника "останньої надії", затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 30.09.2015 №809 в редакції Постанови КМ №1102. Цією ж Постановою КМУ №1102 на період постачання з 01.10.2021 по 30.11.2021 встановлено граничний розмір ціни природного газу для бюджетних організацій, яка не може перевищувати 16,8 грн за 1 м3 з урахуванням податку на додану вартість (далі - ПДВ). Протягом жовтня-листопада 2021 року розрахована за формулою ціна природного газу перевищувала 16,8 грн за м3, отже, у цей період застосовується гранична ціна в 16,8 грн за 1 м3.

53. Враховуючи викладене, Суд вважає безпідставним посилання Скаржника на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 22.04.2021 №569/5821/20, від 02.04.2019 у праві №904/1199/18, від 02.05.2018 у справі №911/1373/17, від 14.06.2023 у справі №904/2867/22, з огляду на їх нерелевантність.

54. У справі №904/2061/24 розглядалася вимога ТОВ «ГК «Нафтогаз України» до ОСББ "Садовий" про стягнення заборгованості з оплати поставленого природного газу за період з 01.09.2022 по 30.09.2022 за типовим договором постачання природного газу постачальником "останньої надії". Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив. В матеріалах справи був наявний підписаний шляхом накладення 08.09.2022 електронної печатки та електронного цифрового підпису ОСББ "Садовий" та ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" договір №8163-ПСЮ-4 від 08.09.2022 про постачання природного газу за ціною 7,42 грн за 1 куб.м., у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції скасував рішення суду першої інстанції та відмовив у задоволенні позову про стягнення заборгованості перед постачальником «останньої надії». Апеляційний суд вважав, що ОСББ "Садовий " вчинило дії для укладення договору з ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" за пільговою ціною, а ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" не вчинило дії щодо включення споживача ОСББ "Садовий" до власного реєстру споживачів, що призвело до ситуації, коли ОСББ "Садовий", вважаючи, що споживає природний газ за пільговою ціною, що була забезпечена державою, знаходилось у реєстрі постачальника "останньої надії" понад строк, що визначений Типовим договором та Правилами.

Верховний Суд у постанові від 17.04.2025 у справі №904/2061/24 вказав на помилковість таких висновків суду апеляційної інстанції та зазначив, що постачання природного газу споживачу здійснюється виключно на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до Правил постачання природного газу, та за умови включення споживача до реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі у відповідному розрахунковому періоді. За відсутності відповідного договору постачання та інформації про включення споживача до реєстру споживачів відповідного постачальника, постачання природного газу такому споживачу здійснюється у порядку, визначеному Правилами постачання природного газу для постачальника "останньої надії", та на умовах Типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії". Укладення відповідачем 08.09.2022 договору №8163-ПСЮ-4 постачання природного газу від 08.09.2022 з іншим постачальником - ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" не є підставою для автоматичного припинення договору постачання постачальником "останньої надії" від 01.09.2022, укладеного з ТОВ "ГК "Нафтогаз України" як постачальником "останньої надії", та для виключення відповідача як споживача з реєстру споживачів відповідного постачальника "останньої надії" (в цьому випадку - ТОВ "ГК "Нафтогаз України"). За відсутності інформації про включення таким постачальником споживача до реєстру своїх споживачів, включення оператором ГТС спожитих відповідачем у цей період обсягів природного газу до портфеля постачальника "останньої надії" та, відповідно, до обсягів, поставлених саме позивачем за договором постачання природного газу постачальником "останньої надії" від 01.09.2022, є цілком законним.

Верховний Суд у справі №904/2061/24 також зауважив, що зазначення апеляційним судом про те, що змістом правового регулювання відносин держави з виробниками теплової енергії (в цьому випадку, як зазначив суд, з ОСББ) є надання державою за наслідками карантину пільгових умов таким виробникам теплової енергії, яким є відповідач (як зазначив апеляційний суд), та що такі пільгові умови, гарантовані державою, полягають у фіксованій ціні 7,42 грн за 1 м3 газу та поширюються на обсяг природного газу, який споживався ОСББ до 08.09.2022 - дати укладання договору №8163-ПСЮ-4 для забезпечення потреб співвласників, є безпідставними, так як апеляційний суд не навів жодної норми, яка б станом на вересень 2022 року гарантувала ОСББ зазначені судом пільгові умови у вигляді фіксованої ціни за 1 м3 газу в сумі 7,42 грн, зокрема за умови включення ОСББ станом на 01.09.2022 до реєстру споживачів постачальника "останньої надії" та наявності укладеного з 01.09.2022 договору постачання природного газу постачальником "останньої надії".

55. У справі, що розглядається, Позивач здійснив розрахунок заборгованості за спожитий Відповідачем природний газ за спірний період на основі ціни для непобутових споживачів.

56. Суд апеляційної інстанції, проаналізувавши положення чинного законодавства, зокрема Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» № 866-ІІІ, Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», взявши до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 30.11.2022 у справі №916/3837/21, від 13.02.2024 у справі №922/1717/23, від 05.06.2025 у справі №914/1568/24, від 22.01.2025 у справі №916/1071/24, щодо особливого статусу ОСББ та застосовність до нього визначення "колективний побутовий споживач", виснував, що позивач повинен був застосовувати ціни ПОН для побутових споживачів, а не для непобутових. Відтак суд апеляційної інстанції, взявши до уваги, що на офіційному веб-сайті ТОВ «Нафтогаз України» розміщено Архів цін ПОН для побутових споживачів, зі змісту якого прослідковується, що ціна газу для таких споживачів в оскаржуваний період (листопад-грудень 2023 та січень 2024) становила 7,95689 грн. з ПДВ, визначив, що заборгованість Відповідача перед Позивачем за спожитий газ природний газ становить 158 700,17 грн.

57. Таким чином посилання Скаржника на постанову Верховного Суду від 17.04.2025 у справі № 904/2061/24 є помилковим, оскільки у вказаній справі Верховний Суд виходив зі змісту оскаржуваного судового рішення, доводів касаційної скарги, поданих сторонами доказів та встановлених фактичних обставин справи, що є відмінними від обставин цієї справи. Посилаючись на відповідні пункти наведеної постанови Верховного Суду Скаржник наводить висновки, виокремивши їх із контексту зазначеного судового рішення та без врахування конкретних обставин справи, встановлених судами.

58. Доводи касаційної скарги з посиланням на вказані Скаржником постанови Верховного Суду ніяким чином не спростовують обґрунтованості висновків суду апеляційної інстанції.

59. Отже, зважаючи на те, що наведена Скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, не знайшла свого підтвердження після відкриття касаційного провадження, Суд дійшов висновку про необхідність закриття касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.09.2025 у справі № 916/5032/24.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

60. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постановах Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

61. Про закриття касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу (частина друга статті 296 ГПК України).

62. З урахуванням викладеного вище, касаційне провадження у цій справі, що відкрите з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, підлягає закриттю на підставі пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України.

Судові витрати

63. Оскільки Верховний Суд дійшов висновку про закриття касаційного провадження, понесені Скаржником у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на нього.

Керуючись статтями 234, 235, 296 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.09.2025 у справі № 916/5032/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча Г. Вронська

Судді Н. Губенко

І. Кондратова