ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

14.01.2026 Справа № 905/1023/25

Суддя Господарського суду Донецької області Макарова Ю.В., розглянувши заяву представника позивача б/н від 01.01.2026 про ухвалення додаткового рішення

за позовом: Фізичної особи-підприємця Склярова Олександра Олександровича, с. Торець, Слов`янський район, Донецька область

до відповідача: Квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ, м. Слов`янськ, Донецька область

про стягнення 365 460,84грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Донецької області від 30.12.2025 за результатами розгляду справи №905/1023/25 позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ на користь Фізичної особи-підприємця солярова Олександра Олександровича заборгованість в сумі 365460,64грн, витрати по сплаті судового збору в сумі 4385,53грн.

01.01.2026 через підсистему "Електронний суд" до суду від представника позивача, адвоката Олійникова С.І., надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу у розмірі 10000,00грн.

В заяві адвокат зазначає, що під час звернення з позовною заявою ФОП Скляров О.О. надав суду попередній розрахунок судових витрат у справі, згідно до якого: загальна сума витрат у справі повинна була становити 18385,00грн у тому числі судовий збір - 4385,00грн, витрати на правничу допомогу - 14000грн. Питання відшкодування судових витрат в частині витрат позивача на послуги правничої допомоги залишились невирішеним, заявник зауважує, що станом на момент подання даної заяви послуги з правничої допомоги надано на суму 10000грн.

Разом з вказаною заявою надані наступні докази: ордер серія АН №1615647 від 26.09.2025; договір №1/17-09 про надання правничої допомоги від 17.09.2025; Додаток №2 до договору про надання правничої допомоги №1/17-09 від 17.09.2025 «Угода про розмір та строки оплати гонорару адвоката»; скріншот на підтвердження здійснення оплати за договором.

Враховуючи знаходження головуючої судді у справі Макарової Ю.В. у щорічній відпустці станом на час надходження заяви про ухвалення додаткового рішення, заява передана на розгляд судді після виходу із відпустки.

Розглянувши заяву №б/н від 01.01.2026 про ухвалення додаткового рішення у справі, суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

За приписами статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Згідно зі статтею 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Як встановлено судом, до позовної заяви було доданий попередній розрахунок суми судових витрат, відповідно до якого останній проведено з урахуванням договору про надання правничої допомоги №1/17-09 від 17.09.2025. В розрахунку зазначено, що остаточна сума судових витрат буде уточнена в останньому судовому засіданні з врахуванням часу затраченого адвокатом у зв`язку з розглядом справи.

Згідно з частиною другою статті 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126 ГПК України розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).

Відповідно до абзацу 1 частини 8 статті 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Верховний Суд дотримується позиції, що необхідною умовою для вирішення питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують здійснення таких витрат учасником справи (постанови КГС ВС від 31.01.2019 у справі №19/64/2012/5003, від 05.02.2019 у справі №906/194/18).

Отже, на підтвердження здійснення учасником справи судових витрат на професійну правничу допомогу необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, докази здійснення таких витрат, як уже сплачених стороною, так і тих, що тільки мають бути сплачені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Разом з цим, в порушення вимог абзацу 1 частини 8 статті 129 ГПК України, до ухвалення судового рішення у справі позивачем на підтвердження розміру судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, не було надано жодного доказу на підтвердження таких витрат, не було надано договору про надання правової допомоги, доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, їх вартості, не надано жодного фінансового документа.

Згідно з абзацами 2, 3 частини 8 статті 129 ГПК України докази на підтвердження розміру судових витрат подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Статтею 221 ГПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 06.10.2025 відкрито провадження у справі №905/1023/25, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Строк розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження визначений статтею 248 ГПК України, а саме протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Позовна заява подана через систему "Електронний суд" представником позивача - адвокатом Олійниковим С.І., який і звернувся з заявою про ухвалення додаткового рішення. Копія ухвали про порушення провадження у справі від 06.10.2025 доставлена до електронного кабінету вказаного адвоката 08.10.2025.

Отже представник позивача був належним чином повідомлений про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи та як фахівцю в галузі права були відомі строки розгляду справи.

Частиною 8 статті 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Отже, з аналізу положень частини 8 статті 129, частини 1 статті 221, частини 8 статті 252 ГПК України вбачається, що оскільки в спрощеному позовному провадженні судові дебати не проводяться, тому процесуальну дію - подання доказів на підтвердження розміру понесених судових витрат позивач мав право вчинити або до закінчення розгляду справи по суті (відповідно до ст.248 ГПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження не більше 60 днів з дня відкриття провадження у справі), або протягом 5ти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів (в даному випадку - до закінчення судового розгляду) у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У даному випадку позивач подав докази на підтвердження розміру понесених судових витрат разом з заявою б/н від 01.01.2026 про винесення додаткового рішення, тобто вже після винесення рішення у справі, при цьому позивачем не заявлялося про неможливість подання відповідних доказів до ухвалення у справі рішення по суті, а судом за результатами розгляду справи вже був здійснений розподіл судових витрат шляхом покладення судового збору в повному обсязі на відповідача.

Суд звертає увагу, що з дати відкриття провадження у справі 06.10.2025 до ухвалення у справі рішення за результатами розгляду позовних вимог 30.12.2025 було достатньо часу для подання позивачем зави передбаченої ч. 8 ст. 128 ГПК України щодо неможливості подати докази щодо розміру судових витрат до ухвалення рішення по суті. Проте позивачем така заява до суду не надавалася.

Необізнаність позивача про результати розгляду позовної заяви жодним чином не залежить та не впливає на обов`язок подання стороною доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу або подання заяви про неможливіть надати такі докази до ухвалення судового рішення у справі.

Відсутність судових дебатів під час розгляду справи у спрощеному провадженні не звільняє сторін від обов`язку доказування розміру витрат на правову допомогу у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку, передбаченому для розгляду справ у спрощеному провадженні.

І хоча заява про ухвалення додаткового рішення була надіслана до суду в межах п`ятиденного строку з дати ухвалення рішення у справі №905/1023/25, проте за відсутності попередньої заяви про неможливість подання доказів, що підтверджують розмір судових витрат до ухвалення рішення у справі по суті, у господарського суду відсутні правові підстави для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись п.1 ч.2 ст. 126, ч.8 ст. 129, ч.1 ст. 221, ст.234, ст.235, ч.8 ст. 252, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви №б/н від 01.01.2026 про ухвалення додаткового рішення у справі №905/1023/25.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання відповідно до ч.2 ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

Повний текст ухвали складено та підписано 14.01.2026.

Суддя Ю.В. Макарова