РІШЕННЯ

м. Київ

05.01.2026Справа № 910/14767/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами справу №910/14767/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» до Товариства з обмеженою відповідальністю «БК ПЛАСТ-С» про стягнення збитків,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

1. СУТЬ СПОРУ.

1.1. Позивач звернувся до суд для компенсації збитків, завданих порушенням відповідачем своїх зобов`язань.

2. ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

2.1. 05.08.2022 між ТОВ «Нова Пошта» (замовник) та ТОВ «БК ПЛАСТ-С» (підрядник) укладено Договір підряду №Р-06-07-2022 (далі також - Договір).

2.2. Відповідно до платіжної інструкції №НПВ-554516 від 22.08.2022 ТОВ «Нова Пошта» перерахувало на користь ТОВ «БК ПЛАСТ-С» 832 693,83 грн (за ремонтні роботи згідно з Договором №Р-06-07-2022).

2.3. 03.10.2022 ТОВ «Нова Пошта» та ТОВ «БК ПЛАСТ-С» підписано Акт прийому-передачі невиконаних робіт №5-1 до Договору підряду №Р-06-07-2022 від 05.08.2022 на загальну суму 1 663 704,50 грн, включно 277 284,08 ПДВ.

2.4. Відповідно до платіжної інструкції №НПТ-171307 від 18.10.2022 ТОВ «Нова Пошта» перерахувало на користь ТОВ «БК ПЛАСТ-С» 831 010,63 грн (за ремонтні роботи згідно з Договором №Р-06-07-2022).

2.5. 10.07.2025 ТОВ «Нова Пошта» направлено ТОВ «БК ПЛАСТ-С» вимогу №925 від 02.07.2025 про складання податкових накладних та реєстрацію їх у порядку, встановленому діючим законодавством.

3. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.

3.1. Предметом позову є стягнення збитків у розмірі 227 284,08 грн.

3.2. Юридичними підставами позову є статті 11, 22, 509, 610-611 Цивільного кодексу України.

3.3. Фактичними підставами позову є бездіяльність відповідача компенсації збитків, завданих порушенням відповідачем зобов`язань.

4. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА. ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ ВІДПОВІДАЧА.

4.1. Відповідач не надав відзив на позовну заяву.

5. ІНШІ ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

5.1. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визнано справу малозначною та вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними у справі матеріалами, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву - 15 днів з дня вручення ухвали.

5.2. Копія ухвали суду від 01.12.2025 про відкриття провадження направлена засобами поштового зв`язку на адресу відповідача: вул. Євгена Коновальця (раніше Щорса), буд. 31, м. Київ, 01133, однак поштове відправлення повернуто 12.12.2025 до суду у зв`язку з відсутністю одержувача за вказаною адресою, вказане вбачається з офіційного веб-сервісу відслідковування поштових відправлень АТ «Укрпошта».

5.3. Отже, у строк до 29.12.2025 включно відповідач мав подати до суду відзив на позовну заяву/клопотання про продовження строку на подання відзиву.

5.4. Суд зазначає, що станом на день прийняття рішення судом, ні відзив, ні відповідне клопотання від відповідача до суду не надходили.

5.5 Також суд зазначає, що відповідач позбавив себе можливості отримання процесуальних та інших документів у справі, оскільки не виконав свій обов`язок щодо реєстрації електронного кабінету, передбачений статтею 6 ГПК України.

5.6. Відповідно до частин 2, 3, 4 статті 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

5.7. Відповідно до частини 9 статті 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

5.8. За наведених обставин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

6. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА.

6.1. З урахуванням предмету позовних вимог, їх юридичних та фактичних підстав, суд визначає, що перелік обставин, які є предметом доказування у справі, становлять обставини, від яких залежить відповідь на такі ключові питання:

- Чи поніс позивач збитки? Якщо так, то чи наявний причинно-наслідковий зв`язок між збитками позивача та діями/бездіяльністю відповідача?

6.2. У відповідності до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно позивач має довести наявність обставин, що дають ствердну відповідь на перше та друге запитання, а відповідач навпаки.

7. ВИСНОВОК СУДУ ПРО ПІДСТАВИ СТЯГНЕННЯ ЗБИТКІВ.

7.1. Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

7.2. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (пункт 8 частини 2 статті 16 ЦК України).

7.3. Відповідно до частини 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

7.4. Частиною 2 статті 22 ЦК України визначено, що збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

7.5. Суд враховує висновки Верховного Суду, зроблені у постанові від 11.11.2021 (справа № 910/7511/20), а саме:

1) збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і що виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати;

2) збитки як правова категорія включають в себе й упущену (втрачену) вигоду (lucrum cessans), яка відрізняється від реальних збитків (damnum emergens) тим, що реальні збитки характеризують зменшення наявного майна потерпілого (проведені витрати, знищення і пошкодження майна тощо), а у разі упущеної вигоди наявне майно не збільшується, хоча і могло збільшитися, якби не правопорушення. Тобто упущена вигода відображає різницю між реально можливим у майбутньому потенційно отриманим майном та вже наявним майном;

3) для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди необхідна наявність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення: протиправної поведінки особи (боржника); збитків, заподіяних такою особою; причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і збитками; вини особи, яка заподіяла збитки, у тому числі встановлення заходів, вжитих кредитором для одержання такої вигоди. За відсутності одного із елементів складу цивільного правопорушення не настає відповідальності з відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди;

4) при цьому протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності). Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.

7.6. Пунктом 4 частини 1 статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди.

7.7. Отже, з вказаної вище норми ЦК України вбачається, що збитки особи можуть бути наслідком порушення зобов`язання її контрагента у договірних відносинах.

7.8. Суд зазначає, що для вирішення спору про стягнення збитків потрібно встановити обставину понесення відповідачем збитків, обставину порушення відповідачем зобов`язання, причинно-наслідковий зв`язок між вказаними обставинами, а також вину відповідача.

8. ВИСНОВОК СУДУ ПРО ОБСТАВИНИ ПОНЕСЕННЯ ЗБИТКІВ.

8.1. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

8.2. Пунктом 1.1 Договору сторони узгодили, що підрядник зобов`язується на власний ризик, своїми силами та засобами виконати ремонтні, електромонтажні та інші роботи у відповідності до погодженого сторонами кошторису, складеного за формою, встановленою Додатком №1 до Договору, та в строки, визначені розділом 3 Договору, а змовник зобов`язується прийняти та оплатити роботи.

8.3. Відповідно до пункту 4.1 Договору приймання робіт здійснюється на підставі акта.

8.4. Пунктом 5.4 Договору визначено, що оплата робіт проводиться замовником в 2 етапи: перший етап - попередня оплата (авансовий платіж) в розмірі 50% вартості, що зазначена в кошторисі; другий етап - оплата залишкової вартості робіт здійснюється замовником протягом 10 банківських днів з дати підписання сторонами акту та отримання від підрядника рахунку для здійснення оплати.

8.5. Відповідно до акту прийому-передачі відповідачем виконано, а позивачем прийнято роботи на загальну суму 1 633 704,50 грн включно 277 284,08 грн ПДВ.

8.6. Позивачем здійснено оплату виконаних робіт на загальну суму 1 663 704,50 грн.

8.7. За результатом вчинення суб`єктами господарської операції подається податкова звітність, зокрема платником податку на додану вартість, який виступає продавцем/надавачем послуг, подається податкова накладна, а саме: відповідно до статті 201 Податкового кодексу України (далі ПК України) на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

8.8. Згідно з пунктом 14.1.181 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V (податок на додану вартість) цього Кодексу.

8.9. Як вбачається з Податкового кодексу України, не реєстрація або відмова у реєстрації податкових накладних постачальника послуг/товарів, позбавляє отримувача послуг/товарів (робіт) включити до своєї податкової звітності податковий кредит, що у свою чергу порушує законний майновий інтерес та позбавляє отримувача послуг/товарів на очікуваний дохід у формі права на зменшення суми податкового зобов`язання або бюджетного відшкодування.

8.10. Право використання податкового кредиту створює позивачу майнове право у відповідному розмірі при здійснення своєї господарської діяльності, а тому втрата права на податковий кредит прирівнюється до порушення майнового права позивача, що охороняється цивільним законодавством.

8.11. З наведеного вище вбачається, що відсутність реєстрації податкових накладних відповідача в Єдиному реєстрі податкових накладних позбавляє позивача права на віднесення податку на додану вартість до складу податкового кредиту у сумі 277 284,08 грн, що є збитками позивача у формі упущеної вигоди.

9. ВИСНОВОК СУДУ ПРО ПОРУШЕННЯ ЗОБОВ`ЯЗАННЯ, ПРИЧИННО-НАСЛІДКОВИЙ ЗВ`ЯЗОК ТА ВИНУ.

9.1. Встановлений статтею 201 ПК України обов`язок щодо реєстрації податкової накладної є публічно-правовим, однак підставою для реєстрації податкової накладної є цивільно-правові відносини, які виникають на підставі договору.

9.2. Відповідно до частин 1-3 статті 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

9.3. Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

9.4. Отже, сторони у договорі мають право врегулювати права та обов`язки, що не врегульовані актами цивільного законодавства, однак таке врегулювання повинно не суперечити законодавству України.

9.5. Пунктом 5.10 Договору передбачено, якщо підрядник є платником ПДВ або коли реєструється платником ПДВ, підрядник підтверджує своє зобов`язання зі складання та належного оформлення податкових накладних відповідно до вимог чинного законодавства України та зобов`язується здійснювати їх реєстрацію у відповідності з чинним податковим законодавством України.

9.6 Пунктом 5.10.1 Договору визначено, що у випадку порушення підрядником встановленого порядку складання та реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (в тому числі в разі не реєстрації підрядником податкових накладних), внаслідок чого замовник позбувається права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість, підрядником протягом 5-ти календарних днів з дати направлення письмового звернення замовника, зобов`язаний скласти належним чином та зареєструвати податкову накладну у Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до вимог Податкового кодексу України.

9.7. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина 1 статті 530 ЦК України).

9.8. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

9.9. Суд зазначає, що в матеріалах справи містяться квитанції про реєстрацію податкових накладних/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 15.09.2022 та 28.10.2022, з яких вбачається, що реєстрація податкових накладних зупинена, а матеріали справи не містять доказів оскарження (позасудового, судового) такого зупинення або поновлення реєстрації.

9.10. Позивачем направлено відповідачу вимогу про реєстрацію податкових накладних за результатом господарських операцій, вчинених в межах Договору, однак станом на час прийняття рішення суду не надано належних доказів підтвердження реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму 277 284,08 грн.

9.11. В даному контексті суд зазначає, що при прийнятті рішення враховується наявність або відсутність обставини реєстрації податкових накладних та не встановлюється порушення відповідачем публічно-правового обов`язку. Суд встановлює обставину порушення цивільних (майнових) прав позивача відповідачем, яке проявляється у порушенні цивільного зобов`язання, відображеного у договорі, а тому господарський суд не виходить за межі своєї предметної юрисдикції.

9.12. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про порушення відповідачем зобов`язання за Договором в частині реєстрації податкових накладних, яке корелюється із законодавством України.

9.13. Отже, з наведеного вище можна встановити причинно-наслідковий зв`язок, який відображений в тому, що відповідачем порушено зобов`язання щодо реєстрації податкових накладних, що у свою чергу позбавило позивача на включення у звітну податкову документацію податкового кредиту на суму 277 284,08 грн.

9.14. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання (частина 1 статті 614 ЦК України).

9.15. Вина відповідача виражена в протиправній бездіяльності щодо виконання свого обов`язку з реєстрації податкових накладних та не спростована відповідачем.

9.16. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність всіх елементів цивільного делікту, а тому відповідач несе відповідальність за збитки позивача у формі упущеної вигоди в розмірі 277 284,08 грн.

10. ВИСНОВОК СУДУ ПРО ЗАДОВОЛЕННЯ ПОЗОВУ.

10.1. Відповідно до частини 1 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

10.2. Частинами 3-4 статті 13 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

10.3. Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

10.4. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 ГПК України).

10.5. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статтею 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

10.6. Враховуючи висновки суду по окремим питанням та встановленні обставини, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

11. СУДОВІ ВИТРАТИ.

11.1. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 ГПК України. Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 129 ГПК України витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 3 327,41 грн (з урахуванням понижуючого коефіцієнту 0,8 для позовної заяви, поданої через «Електронний суд») покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БК ПЛАСТ-С» (01133, місто Київ, вулиця Щорса, будинок 31; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» (03026, місто Київ, Столичне шосе, будинок 103, корпус 1, поверх 9; ідентифікаційний код 31316718) 277 284,08 грн збитків та витрат зі сплати судового збору в розмірі 3 327,41 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 05.01.2026

Суддя Ігор Курдельчук