ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2026 р. Справа №909/1062/25

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Кравчук Н.М.

суддів Зварич О.В.

Скрипчук О.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Івано-Франківського обласного центру зайнятості від 13.11.2025 (вх. №ЗАГС 01-05/3325/25 від 13.11.2025)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.10.2025 (суддя І.Є. Горпинюк)

у справі № 909/1062/25

за позовом Івано-Франківського обласного центру зайнятості, м. Івано-Франківськ

до відповідача ОСОБА_1 , м. Коломия

про стягнення 250 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Івано-Франківський обласний центр зайнятості звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення коштів мікрогранту в сумі 250 000,00 грн.

Позовні вимоги обгрунтовано порушенням відповідачем умов Порядку надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.2022 № 738 та умов договору про надання мікрогранту, до якого відповідач приєднався шляхом підписання заяви про приєднання від 18.04.2024. Зазначає, що за результатами виїзних оглядів працівниками центру зайнятості складено акти перевірок, якими встановлено, що ФОП Ситником В.С. дотримано умови договору мікрогранту щодо цільового використання коштів та виконання обов`язкової умови договору щодо створення робочих місць та працевлаштування осіб. Однак, відповідно до інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесені відомості про припинення підприємницької діяльності ФОП Ситника В.С. 07.03.2025 за власним рішенням підприємця. Позивач, покликаючись на абз. 29,30 Порядку, яким встановлено, що у разі ліквідації суб`єкта господарювання, який отримав мікрогрант, повернення коштів такого здійснюється відповідно до законодавства. Отже, у зв`язку з порушенням умови договору в частині припинення фізичною особою статусу підприємця, припинення державної реєстрації підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 07.03.2025 за власним рішення, до повернення підлягає надана суму мікрогранту в розмірі 250 000,00 грн.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2025 року у справі № 909/1062/25 в задоволенні позовних вимог відмовлено. Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3000,00 грн залишено за позивачем.

Дане рішення мотивоване тим, що припинення д ержавної реєстрації підприємницької діяльності відповідача, стало наслідком його призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації та звільнення працівників 07.03.2025.

Відтак, суд дійшов висновку, що за відсутності вини відповідача, він не може бути притягнутий до відповідальності у вигляді стягнення з нього коштів мікрогранту. Припинення підприємницької діяльності Ситником В.С. у зв`язку з мобілізацією не вказує на факт нецільового використання коштів мікрогранту та ухилення від виконання укладеного договору, а тому вважає, що є відсутніми підстави для їх повернення у період, коли відповідач перебуває на військовій службі внаслідок мобілізації, у зв`язку з чим не здійснює підприємницьку діяльність. Щодо обов`язкової умови договору мікрогранту про подання на ім`я керівника регіонального центру зайнятості інформації про призов на військову службу то суд зазначив, що строків подання такої заяви самим Порядком не встановлено, відповідно відповідач не обмежений законодавством строками на подання такої заяви позивачу.

Не погодившись з ухваленим рішенням, Івано-Франківський обласний центр зайнятості звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Івано-Франківського обласного центру зайнятості в повному обсязі.

Скаржник вважає, що рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права та не правильним застосуванням норм матеріального права, при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи. Зокрема, скаржник зазначає, ліквідація суб`єкта господарювання - це процес припинення його діяльності, що призводить до припинення його існування як юридичної особи, без передачі прав та обов`язків іншій стороні (на відміну від реорганізації). Вона здійснюється за рішенням власників або за судовим рішенням і вважається завершеною з моменту внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру. Скаржник покликається на ч. 9 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань», згідно з якою фізична особа підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою. Відтак, скаржник зазначає, що «ліквідація суб`єкта господарювання» вжите у п.20 Порядку №738 в цивільному законодавстві застосовується як до юридичних осіб так і фізичних осіб підприємців.

Щодо не встановлення Порядком №738 строків подання відповідачем заяви про відстрочення виконання обов`язкової умови договору та/або намір здійснити реорганізацію, ліквідацію, то скаржник вказує, що судом не дано належної оцінки п.20 Порядку №738 (в редакції станом на день виникнення правовідносин). Звертає увагу, що одержувач мікрогранту мав зобов`язання подати заяву про ліквідацію суб`єкта господарювання ще будучи у статусі фізичної особи підприємця, оскільки строки подання заяви обмежуються датою внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою. Однак, така заява відповідачем не подавалась. Також скаржник не погоджується з висновком суду про те, що відповідач не позбавлений можливості відновити підприємницьку діяльність. Судом першої інстанції не враховано, що після припинення підприємницької діяльності ФОПа до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань вноситься інформація про реєстрацію нового суб`єкта господарювання, а не відновлюється попередній суб`єкт господарювання.

Водночас скаржник зазначає, що з повагою ставиться до важливості ролі військовослужбовців, які захищають життя громадян та обороняють Україну, підтримкою військовослужбовців, яка необхідна, під час воєнного стану так і в подальшому мирному житті.

Відповідач Ситник В.С. не скористався правом на подання відзиву, встановленого ст. 263 ГПК України.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 14.11.2025 (головуючий суддя Кравчук Н.М., судді Зварич О.В., Скрипчук О.С.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Івано-Франківського обласного центру зайнятості на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.10.2025 у справі № 909/1062/25 та постановлено здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження без виклику сторін, з посиланням на ч.13 ст. 8, ч.10 ст. 270 ГПК України.

Щодо клопотання скаржника, яке викладено в апеляційній скарзі, про розгляд апеляційної скарги з викликом (повідомленням) сторін в судовому засіданні, то судова колегія ухвалила відмовити в такому, з огляду на те, що скаржником не наведено конкретних обставин та мотивів, які б надали суду правові підстави для призначення розгляду справи в судовому засіданні.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 14.11.2025 сторони належним чином повідомлені про розгляд справи в порядку письмового провадження шляхом надіслання ухвали позивачу в електронний кабінет.

Ухвала суду від 14.11.2025 була надіслана відповідачу поштовим зв`язком через АТ «Укрпошта» на адресу: АДРЕСА_1 , відомості щодо якої містяться в Єдиному державному демографічному реєстрі (а.с.70), та повернулись до суду з відміткою поштового відділення про відсутність адресата за вказаною адресою.

Суд враховує, що відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

При цьому суд зауважує, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі №910/16249/19, від 19.05.2021 у справі №910/16033/20, від 20.07.2021 у справі №916/1178/20).

Отже, судом було вжито належних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд даної справи.

Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, Західний апеляційний господарський суд встановив таке.

05.03.2024 Фізична особа-підприємець Ситник Валентин Сергійович звернувся через Єдиний державний вебпортал електронних послуг "Дія" із заявою №GYT275 щодо отримання мікрогранту на розвиток власної справи на умовах Порядку надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.2022 №738 .

За бізнес-планом ФОП Ситника В.С. сума запиту на мікрогрант склала 250 000,00 грн для створення бізнесу з випікання піци, зокрема кошти планувалось витратити на придбання електричної конвеєрної печі для випічки піци.

Наказом Державного центру зайнятості від 29.03.2024 № 55 ФОП Ситнику В.С. надано мікрогрант на створення або розвиток власного бузнесу на умовах Порядку №738.

Згідно з додатком №1 до вказаного наказу визначено список заявників, які отримали позитивне рішення комісії Державного центру зайнятості та набрали найбільшу сукупну кількість балів, у межах наявної граничної суми мікрогрантів, визначеної Мінекономіки, у період з 26.02.2024 по 10.03.2024. Серед заявників, яким схвалений грант, зазначена заява відповідача №GYT275 за порядковим номером 139, підсумковий скоринговий бал 195, із сумою виплати гранту 250 000,00 грн (Івано-Франківська область).

18.04.2024 Фізичною особою-підприємцем Ситником В.С. подано заяву через Уповноважений банк про приєднання до договору про надання мікрогранту.

Наказом Міністерства економіки України від 06.07.2022 №1969 затверджено форму договору про надання мікрогранту, який є договором приєднання у розумінні ст. 634 Цивільного кодексу України і може бути укладений лише шляхом приєднання отримувача до всіх його умов в цілому шляхом надання АТ «Ощадбанк» заяви про приєднання до умов цього договору в порядку, передбаченому цим договором, який укладається між Державним центром зайнятості та суб`єктом господарювання, щодо якого прийнято рішення про надання мікрогранту.

Відповідно до умов заяви про приєднання до договору про надання мігрогранту та пункту 1 розділу V договору обов`язковою умовою договору мікрогранту є створення отримувачем протягом шести місяців з дня зарахування коштів на рахунок отримувача в уповноваженому банку робочих місць залежно від розміру мікрогранту 2 (два) при сумі 250000 грн - та працевлаштування на них осіб на строк не менш як 24 місяці.

27.05.2024 на спеціальний рахунок ФОП Ситника В. С. у АТ "Ощадбанк" зараховано кошти мікрогранту для бізнесу у розмірі 250000,00 грн, що підтверджується випискою по рахунку. Також у вказаній виписці міститься інформація про оплату ФОП Ситником В.С. у розмірі 250 000 грн за обладнання згідно договору поставки №13/11/2023-1 від 13.11.2023 та рахунку №УТ000000207 від 03.05.2024.

Згідно з наявними в матеріалах справи копіями договору поставки №13/11/2023-1 від 13.11.2023, укладеного між ФОП СитникомВ.С. та ПП «УТК Груп», рахунку на оплату №УТ 000000207 від 03.05.2024 за вказаним договором та рахунком ФОП Ситник В.С. придбав у ПП "УТК Груп" піч для піци Moretti Forni Т64E (no stand) вартістю 250 000 грн. (а.с.47-50).

Дана піч передана відповідачу за видатковою накладною № УТ-000187 від 10.05.2024 (а.с.52).

На виконання умов договору ФОП Ситником В.С. працевлаштовано 2 працівників на створені 2 робочих місця (накази № 4 від 03.06.2024 про прийняття на роботу Сидоренко О.Б. та № 5 від 10.06.2024 про прийняття на роботу Могильняк О.І.).

Контроль за додержанням умов договору мікрогранту отримувачем здійснює центр зайнятості на підставі пункту 21 Порядку №738 шляхом виїзного моніторингу.

У межах реалізації функції моніторингу Коломийською філією Івано-Франківського обласного центру зайнятості на виконання вимог Порядку надання мікрогрантів 09.11.2024 та 17.04.2025 проведено виїзні огляди місця провадження господарської діяльності отримувача мікрогранту ФОП Ситника В.С. щодо дотримання умов договору.

19.11.2024 позивачем складено акт спостереження (моніторингу та контролю) дотримання умов договору мікрогранту №192 (а.с.43-44), який складений уповноваженими представниками Коломийської філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості, за участі ФОП Ситника В.С. за період з 02.05.2024 по 19.11.2024.

В даному акті, який підписано в тому числі ФОП Ситником В.С., встановлено, що "Кошти мікрогранту в сумі 250000 грн, які були надані фізичній особі-підприємцю Ситнику В.С., використані за цільовим призначенням. Закуплене обладнання на момент перевірки знаходиться у власності ФОП Ситника В.С. Згідно з умовами договору працевлаштовано двох працівників: Сидоренко О. Б. з 04.06.2024 прийнята на посаду пекаря; Могильняк О. І. з 11.06.2024 прийнята на посаду пекаря (а.с.37, 38).

В подальшому, як стверджує, позивач, за результатами аналізу баз даних Єдиної інформаційно-аналітичної системи під час проведення моніторингу та контролю з питань дотримання умов договору про надання мікрогранту фізичній особі-підприємцю Ситнику В.С., встановлено, що відповідачем 07.03.2025 проведено реєстраційну дію припинення підприємницької діяльності, за його рішенням.

За змістом акту перевірки огляду дотримання умов договору мікрогранту №105 від 17.04.2025 Коломийською філією Івано-Франківського обласного центру зайнятості, встановлено відсутність ФОП Ситника В.С. за місцем провадження господарської діяльності (а.с.45-46). При цьому, зазначено, що кошти мікрогранту в сумі 250 000 грн, які були надані фізичній особі-підприємцю Ситнику В.С., використані за цільовим призначенням; на виконання умов договору мікрогранту було працевлаштовано двох працівників.

Водночас, у висновку вказано про те, що 13.11.2024 ОСОБА_1 призвано на військову службу за призовом під час мобілізації; 07.03.2025 ФОП Ситник В.С. припинив підприємницьку діяльність та звільнив двох найманих працівників (наказом № 4 від 07.03.2025 звільнено Могильняк О.І., а наказом № 5 від 07.03.2025 Сидоренка О.Б. ).

За результатами проведеної перевірки позивач ухвалив рішення про повернення ФОП Ситником В.С. коштів мікрогранту в сумі 250 000 грн, у зв`язку з недотриманням ним умов договору про надання мікрогранту, що підтверджується наказом №866 від 12.06.2025 (а.с.53-54).

16.06.2025 позивач надіслав на адресу ФОП Ситника В.С. претензійну вимогу про необхідність повернення протягом одного місяця коштів мікрогранту у розмірі 250 000 грн (а.с.55-58).

Згідно з витягом з наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 №318 від 13.11.2024 солдат ОСОБА_1 з 13.11.2024 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період; призначений на посаду оператора групи військового обліку сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_1 , ВОС - 600543А (а.с.42).

Наведені обставини стали підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

При ухвалені постанови колегія суддів керувалася таким.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частин 1 - 2 статті 12 Закону України "Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні" державна підтримка надається суб`єктам малого і середнього підприємництва, які відповідають критеріям, встановленим частиною третьою статті 55 Господарського кодексу України. Державна підтримка передбачає формування програм, в яких визначається механізм цієї підтримки. Програми державної підтримки розробляються та впроваджуються спеціально уповноваженим органом у сфері розвитку малого і середнього підприємництва із залученням інших центральних органів виконавчої влади та громадських організацій, що представляють інтереси суб`єктів малого і середнього підприємництва. Державні програми підтримки затверджуються Кабінетом Міністрів України в установленому законом порядку.

Згідно з частиною 1 статті 15 Закону України "Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні" державна підтримка суб`єктів малого і середнього підприємництва та об`єктів інфраструктури підтримки малого і середнього підприємництва включає фінансову, інформаційну, консультаційну підтримку, у тому числі підтримку у сфері інновацій, науки і промислового виробництва, підтримку суб`єктів малого і середнього підприємництва, що провадять експортну діяльність, підтримку у сфері підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації управлінських кадрів та кадрів ведення бізнесу.

Частинами 1-3 статті 16 Закону України "Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні" визначено, що надання фінансової державної підтримки здійснюється спеціально уповноваженим органом у сфері розвитку малого і середнього підприємництва, іншими органами виконавчої влади, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, Українським фондом підтримки підприємництва та іншими загальнодержавними фондами, регіональними та місцевими фондами підтримки підприємництва. Фінансова державна підтримка надається за рахунок державного та місцевих бюджетів. Основними видами фінансової державної підтримки є: 1) часткова компенсація відсоткових ставок за кредитами, що надаються на реалізацію проектів суб`єктів малого і середнього підприємництва; 2) часткова компенсація лізингових, факторингових платежів та платежів за користування гарантіями; 3) надання гарантії та поруки за кредитами суб`єктів малого і середнього підприємництва; 4) надання кредитів, у тому числі мікрокредитів, для започаткування і ведення власної справи; 5) надання позик на придбання і впровадження нових технологій; 6) компенсація видатків на розвиток кооперації між суб`єктами малого і середнього підприємництва та великими підприємствами; 7) фінансова підтримка впровадження енергозберігаючих та екологічно чистих технологій; 8) інші види не забороненої законодавством фінансової державної підтримки. Порядок використання коштів державного бюджету для фінансової державної підтримки суб`єктів малого і середнього підприємництва затверджується відповідно до вимог бюджетного законодавства.

Згідно з положеннями пункту 20 Порядку надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу, затвердженого постановою КМ України від 21.06.2022 №738, встановлено, що для отримання мікрогранту отримувач укладає договір мікрогранту у відділенні уповноваженого банку шляхом підписання заяви про приєднання; обов`язковою умовою договору мікрогранту є створення протягом шести місяців з дня зарахування коштів на рахунок отримувача в уповноваженому банку робочих місць залежно від розміру мікрогранту, та працевлаштування на них осіб на строк не менш як 24 місяці протягом трирічного строку реалізації проекту; у разі призову отримувача на військову службу під час мобілізації, що підтверджується відповідними документами та заявою на ім`я керівника регіонального центру зайнятості, виконання обов`язкової умови договору мікрогранту тимчасово зупиняється та продовжується після демобілізації отримувача.

Згідно з ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як зазначалося вище, ФОП Ситник В.С. з метою отримання мікрогранту на ведення власної справи звернувся через єдиний державний веб-портал електронних послуг "Дія" до центру зайнятості із заявою на отримання мікрогранту, а 18.04.2024 сума мікрогранту у розмірі 250 000 грн зарахована на його рахунок у банку. У подальшому ФОП Ситник В.С. використав кошти мікрогранту, придбавши відповідне обладнання , що підтверджується банківською випискою по рахунку та платіжною інструкцією № 1 від 08.05.2024 (а.с.51). Окрім того, на виконання обов`язкової умови договору, працевлаштував двох працівників.

Отже, дотримання відповідачем цільового використання коштів мікрогранту на придбання печі для випікання піци, виконання відповідачем обов`язкової умови у вигляді створення двох робочих місць підтверджено позивачем в акті № 192 від 19.11.2024.

Однак, як стверджує позивач, за результатами аналізу баз даних Єдиної інформаційно-аналітичної системи під час проведення моніторингу та контролю з питань дотримання умов договору про надання мікрогранту позивачем встановлено, що фізичною особою-підприємцем Ситником В.С. 07.03.2025 проведено реєстраційну дію припинення підприємницької діяльності, за його рішенням (а.с.41).

Згідно з витягом з наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 №318 від 13.11.2024 солдат ОСОБА_1 з 13.11.2024 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації.

Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частиною 1 ст. 614 ЦК України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Позивач пов`язує допущене ОСОБА_1 порушення договірних умов саме з припиненням ним ведення підприємницької діяльності, вказуючи на те, що абзацами 29, 30 Порядку чітко встановлено, що у разі ліквідації суб`єкта господарювання, який отримав мікрогрант, повернення коштів мікрогранту здійснюється відповідно до законодавства.

Судом першої інстанції, відмовляючи позивачу у задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що факт державної реєстрації припинення підприємницької діяльності відповідача мав місце після призову відповідача на військову службу. Виконання відповідачем військового обов`язку унеможливлює ведення ним підприємницької діяльності, в тому числі з участю найманих працівників.

Отже, припинення відповідачем підприємницької діяльності, звільнення працівників 07.03.2025 відбулось не з вини відповідача, а є наслідком його призову на військову службу на час мобілізації на особливий період.

Суд апеляційної інстанції такий висновок місцевого господарського суду вважає правильним, обгрунтованим та зазначає, що згідно з фактичними обставинами справи отриманий відповідачем мікрогрант використаний останнім за цільовим призначенням, було створено та працевлаштовано 2 особи, підприємницька діяльність була розпочата.

У п. 20 Порядку № 738 серед іншого вказано, що у разі призову отримувача на військову службу під час мобілізації, що підтверджується відповідними документами та заявою на ім`я керівника регіонального центру зайнятості, виконання обов`язкової умови договору мікрогранту тимчасово зупиняється та продовжується після демобілізації отримувача.

Так, матеріалами справи підтверджується, що відповідач не виконав вказаного п.20 Порядку № 738 та умов договору і не повідомив позивача про його мобілізацію.

Однак, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що таке формальне порушення не тягне за собою такої майнової відповідальності як повернення всієї суми гранту, особливо в умовах війни.

Окрім того, суд зазначає, що ОСОБА_1 припинив свою господарську діяльність, саме у зв`язку з призовом на військову службу по мобілізації, а не добровільно, що вказує на об`єктивні причини неможливості виконувати умови договору мікрогранту та здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 8 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» не передбачена можливість зупинення підприємницької діяльності (припинення державної реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності) з тих чи інших причин, навпаки, - наявна лише процедура припинення підприємницької діяльності .

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що Ситник В.С. не позбавлений можливості повторно набути статусу фізичної особи-підприємця, після демобілізації і продовжити свою господарську діяльність.

Доказів того, що відповідач розпродав обладнання, придбане за кошти мікрогранту, матеріали справи не містять.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За наслідками апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення колегія суддів констатує, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги, ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.10.2025, а зводяться до переоцінки доказів у даній справі.

За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ухвалив:

1. Апеляційну скаргу Івано-Франківського обласного центру зайнятості від 13.11.2025 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.10.2025 у справі №909/1062/25 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.

4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст. ст. 287-288 ГПК України.

5. Справу повернути до Господарського суду Івано-Франківської області.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук

Судді О.В. Зварич

О.С. Скрипчук