ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

05 січня 2026 року м. ХарківСправа № 922/17/26

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Трофімова І.В.

без виклику представників сторін

розглянувши заяву Куп`янської окружної прокуратури про забезпечення позову від 05.01.2026 у справі

за позовом Керівник Куп`янської окружної прокуратури Харківської області (вул. Центральна, 9-А, с-ще Шевченкове, Куп`янський район, Харківська обл., 63601) в інтересах держави в особі Великобурлуцької селищної ради Куп`янського району Харківської області (62602, Харківська обл., Куп`янський район, с-ще Великий Бурлук, вул. Центральна, 9)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Колективне сільськогосподарське підприємство "ім. Чкалова" (62723, Харківська обл., Куп`янський район, с. Рідкодуб)
про витребування ділянки

ВСТАНОВИВ:

Куп`янською окружною прокуратурою Харківської області пред`явлено до Господарського суду Харківської області позовну заяву в інтересах держави в особі Великобурлуцької селищної ради Куп`янського району Харківської області, повноваження якої в умовах воєнного стану виконує Великобурлуцька селищна військова адміністрація Куп`янського району Харківської області, до Товариства з обмеженою відповідальністю "КСП "ім. Чкалова", в якій прокурор просить:

- витребувати з незаконного володіння ТОВ "КСП "ім. Чкалова" у комунальну власність Великобурлуцької селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області в особі Великобурлуцької селищної ради Куп`янського району Харківської області, повноваження якої в умовах воєнного стану виконує Великобурлуцька селищна військова адміністрація Куп`янського району Харківської області, земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0150 площею 15,3883 га, розташовану за межами населених пунктів на території Великобурлуцької селищної ради Куп`янського району Харківської області.

Разом із позовною заявою прокурором подана заява про забезпечення позову, в якій прокурор просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0150 площею 15,3883 га, розташовану за межами населених пунктів на території Великобурлуцької селищної ради Куп`япського району Харківської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 218), яка зареєстрована на праві власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Колективне сільськогосподарське підприємство "ім. Чкалова" (), шляхом заборони відчуження, реєстрації похідних прав, поділу, об`єднання та вчинення інших реєстраційних дій до вирішення справи по суті та набрання рішенням суду законної сили.

Заяву мотивовано, зокрема, тим, що на теперішній час наявні достатні підстави вважати, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірну земельну ділянку та заборони вчиняти певні дії, виконання рішення, постановленого за позовом прокурора, буде унеможливлено, оскільки володілець вказаного спірного нерухомого майна має реальні можливості здійснити його відчуження, об`єднання, поділ тощо. Якщо судом будуть визнані обґрунтованими позовні вимоги прокурора, однак в процесі розгляду справи власник спірних земельних ділянок буде змінений, то суд не забезпечить поновлення порушених інтересів громади, що робить право на судовий захист ілюзорним та суперечить положенням ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

При цьому прокурор зазначає, що задоволення віндикаційного позову, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; такий запис вноситься виключно у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою.

Під час розгляду заяви про забезпечення позову суд враховує наступне.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

З урахуванням наведених законодавчих норм завданням суду при здійсненні правосуддя є забезпечення, зокрема захисту прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень. Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 ГПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно із пунктами 1, 2, 4 частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення ефективного судового захисту порушених чи оспорюваних прав позивача та у подальшому виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення ефективного судового захисту та гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина четверта статті 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази про наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність реальної загрози ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся/має намір звернутися до суду, а також наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника (постанови Верховного Суду від 15.09.2021 у справі № 910/7013/20, від 15.09.2021 у справі № 910/7013/20, від 25.06.2025 у справі № 918/1354/23).

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.03.2023 у справі № 905/448/22 зазначила, що умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

З урахуванням вимог, передбачених статтями 73, 74, 76 ГПК України, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Надаючи оцінку запропонованим прокурором заходам забезпечення позову, суд виходить з того, що обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор повідомляє, що в рамках кримінального провадження № 0000018 від 01.08.2025 встановлені порушення вимог земельного законодавства під час набуття ТОВ "КСП "ім. Чкалова" права приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0150 площею 15,3883 га, розташовану за межами населених пунктів на території Великобурлуцької селищної ради Куп`янського району (колишня Андріївська сільська рада Великобурлуцького району).

Отже, за доводами заявника, сам факт державної реєстрації за ТОВ "КСП "ім. Чкалова" права постійного користування на спірну земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно формально наділяє його передбаченими законодавством необмеженими правомочностями володіння і користування щодо цієї ділянки, отже можливість відповідача в будь-який момент відчужити спірну земельну ділянку змінити або змінити її характеристики є очевидною, беззаперечною та не потребує додаткового доведення

З врахуванням наведених прокурором доводів, суд визнає обґрунтованими посилання прокурора на те, що у разі відчуження відповідачем спірної земельної ділянки на користь третіх осіб, передачі їх у власність чи користування іншим суб`єктам, в подальшому у разі задоволення позову виконання рішення суду, ухваленого за наслідками розгляду даної справи, може суттєво ускладнити виконання рішення суду або унеможливити таке виконання. Тобто не вжиття заявлених прокурором заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача у випадку задоволення позову прокурора та призвести до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду.

При цьому суд враховує ту обставину, що наразі у відповідача наявне нічим не обмежене право в будь-який момент розпорядитися спірним майном, яке за ним зареєстроване у державному реєстрі на праві колективної власності.

До того ж, накладення арешту на спірне нерухоме майно та заборона вчиняти певні дії щодо цього майна не завдасть шкоди та збитків відповідачу, не позбавить його прав на володіння та користування вказаним нерухомим майном, здійснення господарської діяльності, тощо, а лише тимчасово обмежить право відповідача реалізувати вказане майно третім особам.

З огляду на викладене вище, суд вважає заявлені прокурором заходи забезпечення позову обґрунтованими, адекватними та співмірними із позовними вимогами та такими, що забезпечують збалансованість інтересів сторін.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що заява прокурора про забезпечення позову у справі є законною та обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення) (ч. 1 ст. 141 ГПК України).

В даному випадку суд не вбачає підстав задля застосовування зустрічного забезпечення з огляду на те, що відповідні заходи не призведуть до негативних наслідків для відповідача чи інших осіб, та спрямовані на те, щоб не допустити перехід права власності до третіх осіб, що унеможливить виконання можливого рішення у даній справі та призведе до необхідності звернення до суду з іншими позовами, більше того, такі заходи носять тимчасовий характер, що є адекватною мірою та балансом інтересів сторін у такій ситуації.

Аналогічні позиції щодо такого питання викладені у Постановах Верховного Суду у справі № 916/870/18 від 15.01.2019 та № 916/73/19 від 27.06.2019.

Керуючись ст. 136, 137, 140, 232-235 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Куп`янської окружної прокуратури Харківської області про забезпечення позову подану разом з позовною заявою у справі № 922/17/26 задовольнити.

2. Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0150 площею 15,3883 га, розташовану за межами населених пунктів на території Великобурлуцької селищної ради Куп`япського району Харківської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 218), яка зареєстрована на праві власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Колективне сільськогосподарське підприємство "ім. Чкалова" (), шляхом заборони відчуження, реєстрації похідних прав, поділу, об`єднання та вчинення інших реєстраційних дій до вирішення справи по суті та набрання рішенням суду законної сили.

3. Дана ухвала відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 ЗУ "Про виконавче провадження" є виконавчим документом.

4. Стягувачем за даною ухвалою є: Куп`янська окружна прокуратура Харківської області (вул. Центральна, 9-А, с-ще Шевченкове, Куп`янський район, Харківська область, 63601).

5. Боржником за даною ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю "Колективне сільськогосподарське підприємство "ім. Чкалова" (62723, Харківська обл., Куп`янський район, с. Рідкодуб; ідент. код 03771287).

6. Ухвала про вжиття заходів до забезпечення позову набирає законної сили 05.01.2026, підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень, та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 06.01.2029.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 255-257 ГПК України.

СуддяІ.В. Трофімов

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.