РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.01.2026Справа № 910/5954/25

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ІНГ-ТРАНС"
доТовариства з обмеженою відповідальністю «КЕРТ»
простягнення 25 788,00 грн
Суддя Підченко Ю.О.
Представники сторін:

без виклику.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНГ-ТРАНС» (далі також - позивач, ТОВ «ІНГ-ТРАНС») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Керт» (далі також - відповідач, ТОВ «Керт») про стягнення заборгованості за неповернене обладнання в розмірі 25 788,00 грн.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 23.05.2025 відкрито провадження у справі № 910/5954/25, вирішено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

22.07.2025 до суду від відповідача надійшов відзив та заява про поновлення строку для подання відзиву.

Доводи відповідача обґрунтовані тим, що 31.12.2022р. приблизно о 14.00 годині за адресою м. Київ, вул. Предславинська, 35, літера Д внаслідок нападу рф на цивільну інфраструктуру (ракетної атаки на м. Київ) будівля готельного комплексу (Alfavito) зазнала значних руйнувань, внаслідок прямого влучання ракети. За фактом вчиненого злочину відкрите та зареєстроване кримінальне провадження за № 0000008 з правовою кваліфікацією за ч.1 ст. 438 КК України.

За твердженнями відповідача, внаслідок значних руйнувань будівлі готельного комплексу (Alfavito) ТОВ «КЕРТ» втратило можливість здійснювати свою господарську діяльність, також було призупинено дію трудового договору з більшістю працівників у зв`язку з неможливістю виконувати трудові обов`язки, через руйнування будівлі готельного комплексу.

У зв`язку з цим та іншими негативними факторами, які в тому числі впливають на можливість ТОВ «КЕРТ» реалізувати свої права і обов`язки, в тому числі представництво в суді не було вчасно подано відзив на позовну заяву.

Як вбачається з ухвали про відкриття провадження у справі від 23.05.2025, суд встановив відповідачу строк для подання відзиву - протягом 15 днів з дня одержання даної ухвали.

Відповідно до наявного у справі Повідомлення про доставлення процесуального документу, ухвалу від 23.05.2025 доставлено до електронного кабінету ТОВ «Керт» 26.05.2025.

Тобто, відповідач повинен був подати відзив на позов у строк до 10.06.2025. Натомість, відзив надіслано до суду 22.07.2025.

Проте, враховуючи доводи відповідача про неможливість своєчасно подати відзив та наведення ним поважних причин пропуску встановленого судом строку, відсутність заперечень про долучення відзиву зі сторони позивача, то суд дійшов висновку про можливість поновити ТОВ «Керт» строк для подання відзиву в порядку ст. 119 ГПК України та долучити відзив до справи.

Керуючись ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд враховує припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги те, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

17.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНГ-ТРАНС» (як постачальником) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Керт» (як покупцем) було укладено договір поставки товару № 3786 (далі також - договір), за умовами якого постачальник продає та поставляє, а покупець купує і оплачує на умовах та у порядку, визначених договором товар в асортименті, кількості та за цінами, вказаними в додатках (специфікаціях) або накладних, що засвідчують прийом-передачу товару від постачальника до покупця та є невід`ємною частинами договору.

У розділі 3 договору сторони погодили, що ціна на товар встановлюється на підставі прайс-листів (специфікацій) постачальника, що є невід`ємною частиною договору. Загальна сума договору відповідає загальній сумі всіх накладних на підставі яких здійснюється постачання товару відповідно до умов договору;

- покупець зобов`язаний оплачувати кожну партію переданого постачальником товару протягом (але не пізніше) 14 календарних днів з моменту передачі такої партії товару. До моменту проведення покупцем розрахунку за попередньо замовлену (отриману) партію товару у вказаний вище строк, відвантаження товарів і прийняття заявок постачальником не здійснюються, та постачальник має право зупинити наступні поставки товару, до моменту повного погашення покупцем заборгованості за попередньо поставлений товар.

Згідно з п. 4.1. договору, поставка товару постачальником покупцю здійснюється окремими партіями відповідно до заявок покупця, виходячи з наявного товару на складі постачальника. На кожну поставку покупець формує окрему відповідну заявку.

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2021, а в частині здійснення розрахунків - до їх повного виконання. У разі, якщо жодна сторона протягом 30 календарних днів до закінчення терміну дії договору не заявить про наміри його розірвання, то такий договорі вважається продовженим на наступний календарний рік і на тих самих умовах, які були передбачені договором (п.п. 8.1., 8.2. договору).

Як стверджує позивач, відповідно до акту приймання-передачі обладнання в користування від 29.01.2022, ТОВ «ІНГ-ТРАНС» передало, а ТОВ «Керт» прийняло обладнання із заставною вартістю 48 417,63 грн.

Керуючись умовами договору та додатку до договору, 28.02.2025 позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення обладнання на суму 25 788,00 грн, однак обладнання на вимогу повернуто не було.

Заперечуючи проти заявленого позову відповідач наголосив, що за договором відповідач, як сторона, жодних заявок на отримання товару не здійснював, також не отримував товарів за ним, між сторонами не здійснювалось жодних розрахунків, звірок, не погоджувалось і не підписувалось жодних додатків до договору, специфікацій або накладних, та не засвідчувалось жодним чином прийому - передачі товарів. За таких обставин відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі і вважає їх безпідставними та необґрунтованими.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору № 3786 від 17.03.2021, суд дійшов висновку, що вказаний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

За змістом ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Обґрунтовуючи заявлений позов ТОВ «ІНГ-ТРАНС» наголошує, що обладнання було передане в користування відповідачу на виконання умов договору та додатку до нього, що підтверджується актом приймання-передачі від 28.01.2022.

Відповідно до п.п. 9.1., 9.5. договору, умови договору можуть бути змінені лише за взаємною згодою сторін з обов`язковим складанням письмового документу (додатку, доповнення та ін.). Усі додатки і доповнення до цього договору є невід`ємними частинами і мають бути укладені у письмовому вигляді.

Договір № 3786 від 17.03.2021 в інтересах ТОВ «ІНГ-ТРАНС» підписаний директором О.М. Поліщуком, а в інтересах ТОВ «Керт» директором В.І. Палієнком. Крім того, договір скріплений печатками підприємств.

Натомість, додана до позовної заяви копія додатку до договору № 3786 від 17.03.2021 б/н не містить дату та місце укладання.

Більше того, ні додаток, ні Акт приймання-передачі не містять інформацію про посаду, повноваження, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка уклала, нібито, з боку відповідача зазначений вище додаток та акт.

Також з наданих позивачем копій вбачається, що в розділі (місцезнаходження, банківські реквізити та підписи сторін) вони підписані не ідентифікованою особою (прізвище, посада), а замість печатки відповідача міститься відбиток штампу, який не є офіційною печаткою ТОВ «КЕРТ».

Копія генерального доручення (доповнення № 1 до договору № 3786) містить перелік осіб, які мають повноваження здійснювати прийом та контроль за наданими матеріальними цінностями; товаром, тарою та обладнання і завіряти свій підпис на супровідних документах (накладних) штампом, печаткою даних зразка. Суд зауважує, що вказане доручення підписане директором та головним бухгалтером ТОВ «Керт», а також містить зразок печатки (штампу), яким засвідчено акт приймання-передачі від 28.01.2022 та додаток до договору. Факт видачі такого доручення відповідач у відзиві не спростовував.

У той же час, в наведеному дорученні надано повноваження приймати продукцію, найменування якої визначено відповідним переліком. А в переліку відсутні позиції, що були, нібито, передані за актом приймання-передачі від 28.01.2022.

За таких обставин позивач не надав належних та допустимих доказів того, що надані ним до суду копії додатку до договору № 3786 від 17.03.2021 б/н та акт б/н від 28.01.2022 приймання-передачі обладнання в користування є такими, що укладались та підписувались уповноваженою особою відповідача.

Відповідно позивач належними та допустимими доказами не довів факт передачі відповідачу обладнання на суму 25 788,00 грн. Суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНГ-ТРАНС" та відмовляє у задоволенні позову.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог та положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 119, 129, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНГ-ТРАНС" відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 13.01.2026 року.

Суддя Ю.О.Підченко