ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" січня 2026 р. Справа № 924/920/25

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Субботіної Л.О. за участю секретаря судового засідання Мізика М.А., розглянувши матеріали

за позовом заступника керівника Шепетівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати функції у спірних правовідносинах, Хмельницької обласної військової адміністрації м. Хмельницький

до Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області селище Білогір`я Шепетівського району Хмельницької області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Спеціалізованого лісогосподарського комунального підприємства "Орлан" Білогірської селищної ради селище Білогір`я Шепетівського району Хмельницької області

про витребування земельної ділянки лісогосподарського призначення

Учасники процесу:

прокурор: Ткачук Н.С. - діє на підставі службового посвідчення № 082139 від 22.08.2025

позивач: не з`явився

відповідач: Теребій Р.В. - діє на підставі виписки з ЄДР ЮО та ФОП

третя особа: Підопригора Р.Б. - діє на підставі довіреності від 10.09.2025

Рішення приймається 06.01.2026, оскільки в судовому засіданні 09.12.2025 оголошувалась перерва.

В судовому засіданні відповідно до ч. 6 ст. 233 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Хмельницької області 04.09.2025 надійшла позовна заява заступника керівника Шепетівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати функції у спірних правовідносинах, Хмельницької обласної військової адміністрації до Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області про витребування на користь держави в особі Хмельницької обласної військової адміністрації земельної ділянки лісогосподарського призначення із кадастровим номером :04:006:0001, площею 63,8878 га. В обґрунтування позовних вимог прокурор вказує, що під час опрацювання даних Публічної кадастрової карти України в межах здійснення заходів представницької діяльності встановлено, що на підставі розпорядження Білогірської районної державної адміністрації від 18.01.2006 № 9 Білогірському спеціалізованому комунальному підприємству "Орлан" надано в постійне користування земельну ділянку для ведення лісового господарства на території Хорошівської сільської ради Білогірського району Хмельницької області. На виконання цього розпорядження 09.03.2006 Білогірському спеціалізованому комунальному підприємству "Орлан" видано державний акт серія ЯЯ №0339359 на право постійного користування земельною ділянкою для ведення лісового господарства площею 63,8878 га із кадастровим номером :04:006:0001. Зазначає, що 21.02.2023 на дану земельну ділянку зареєстровано право власності Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області. Підстава державної реєстрації визначена як Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин" №1423-ІХ від 28.04.2021. Прокурор вважає, що реєстрація права комунальної власності на земельну ділянку лісогосподарського призначення відбулась із порушенням ст.ст.1, 5, 7, 8, 17 Лісового кодексу України, ст.ст. 3, 12, 19, 20, 55, 84, 122 Земельного кодексу України. Звертає увагу, що на момент реєстрації прав Білогірської селищної ради на земельну ділянку лісогосподарського призначення, яка розташована за межами населених пунктів Хорошівської сільської ради, діяла і діє на даний час норма, відповідно до якої землі лісогосподарського призначення були і залишаються у державній власності. Тому реєстрація права комунальної власності на спірну земельну ділянку є незаконною, оскільки проведена за відсутності згоди розпорядника зазначеною земельною ділянкою про її передачу в комунальну власність Білогірської територіальної громади. Зважаючи на викладене, з метою поновлення порушених прав належним способом захисту є заявлення вимог про витребування спірної земельної ділянки на користь держави в особі Хмельницької обласної військової адміністрації. Оскільки позивач не вживав дій, спрямованих на захист інтересів держави, то заступник керівника Шепетівської окружної прокуратури на підставі ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" звернувся до суду із даним позовом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.09.2025, вказану позовну заяву передано для розгляду судді Субботіній Л.О.

Ухвалою суду від 09.09.2025, зокрема прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №924/920/25 в порядку розгляду за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Спеціалізоване лісогосподарське комунальне підприємство "Орлан" Білогірської селищної ради, призначено підготовче засідання на 10:00 год. 07 жовтня 2025 року.

До суду 23.09.2025 надійшов відзив на позов, в якому відповідач вказує, що спірна земельна ділянка лісогосподарського призначення була передана у постійне користування Білогірському спеціалізованому комунальному підприємству "Орлан" на підставі розпорядження Білогірської районної державної адміністрації № 9 від 18.01.2006 та державного акту серії ЯЯ № 339359 від 09.03.2006. У 2021 році підприємство було перейменовано у Спеціалізоване лісогосподарське комунальне підприємство "Орлан" Білогірської селищної ради, власником якого є Білогірська селищна рада. З 01.01.2013 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності", відповідно до якого землі, що перебували у постійному користуванні комунальних підприємств, перейшли у комунальну власність територіальних громад. Державна реєстрація права власності Білогірської селищної ради на спірні земельні ділянки 07.02.2023 лише засвідчила наявне право комунальної власності, не створюючи його. Тому задоволення позову призведе до порушення права власності територіальної громади і суперечить нормам ЗК України, ЛК України та практиці Верховного Суду. З огляду на викладене, відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

Також до суду 24.09.2025 надійшли пояснення третьої особи, в яких Спеціалізоване лісогосподарське комунальне підприємство "Орлан" зазначає, що Білогірська районна державна адміністрація, надавши спірну земельну ділянку в постійне користування, діяла в межах своєї компетенції відповідно до норм п. б ч.3 ст. 122 Земельного кодексу України (в редакції станом на дату розпорядження 18.01.2006). Відповідно, Білогірська селищна рада є власником спірної земельної ділянки, оскільки ця ділянка перебувала у постійному користуванні комунального підприємства такої селищної ради, що передбачено п. 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності". Вчинення державної реєстрації права комунальної власності на спірну земельну ділянку у 2023 році не впливає на обставини виникнення права комунальної власності на землю. Так, норми пункту 9 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" вищевказаного Закону визначають, зокрема, що державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється в порядку, встановленому законом. Натомість перехід права на земельні ділянки визначається рішенням органу державної влади чи місцевого самоврядування, в даному випадку - розпорядженням Білогірської районної державної адміністрації №9/2006-р від 18.01.2006. За встановлених у справі обставин та відповідно до норм Земельного кодексу України і Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" Білогірська селищна рада в силу закону набула право власності на спірну земельну ділянку, яка перебувала у постійному користуванні комунального підприємства на час набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" - на 01.01.2013. Натомість державна реєстрація не є підставою набуття права власності, а лише засвідченням державою вже набутого особою права, і ототожнювати факт набуття права власності із фактом його державної реєстрації не можна. Наведеним повністю спростовуються твердження про те, що на момент реєстрації прав Білогірською селищною радою на земельні ділянки лісогосподарського призначення діяла і діє на даний час норма, відповідно до якої землі лісогосподарського призначення за межами населених пунктів були і залишаються у державній власності.

Прокурор у відповіді на відзив від 06.10.2025 вказує, що у комунальній власності перебувають ліси в межах населених пунктів, крім лісів, що перебувають у державній або приватній власності. У комунальній власності можуть перебувати й інші ліси, набуті або віднесені до об`єктів комунальної власності в установленому законом порядку. За інформацією Хмельницької обласної військової адміністрації від 11.02.2025 №99/24-12-1358/2025 рішення про вилучення із державної власності земельної ділянки лісогосподарського призначення із кадастровим номером :04:006:0001 та про передачу її в комунальну власність, як того вимагає ст. 117 Земельного кодексу України, відсутні. Звертає увагу, що 27.05.2021 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин", згідно якого внесено низку змін до Земельного кодексу України. Так, розділ Х Перехідних положень ЗК України доповнено пунктом 24, яким визначено, що з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель, зокрема, лісогосподарського призначення. Спірна земельна ділянка надавалась у постійне користування Спеціалізованому лісогосподарському комунальному підприємству "Орлан", як спеціалізованому лісогосподарському підприємству, що передбачає лише правомочності щодо володіння та користування нею. Право постійного користування не може замінювати право власності на земельну ділянку, власником якої є держава в особі Хмельницької обласної військової адміністрації. Таким чином, на думку прокурора, спірна земельна ділянка лісогосподарського призначення є державною власністю, а реєстрація Білогірською селищною радою права комунальної власності на неї є незаконною, оскільки проведена за відсутності згоди розпорядника зазначеними землями про їх передачу в комунальну власність Білогірської територіальної громади. Щодо наведеної відповідачем та третьою особою судової практики, то прокурор вказує, що вона не є релевантною, оскільки не стосується визначення власника (держави чи органу місцевого самоврядування) земель лісогосподарського призначення при зміні законом правомочностей вказаних суб`єктів щодо земель як особливого об`єкта права власності Українського народу.

В підготовчому засіданні 07.10.2025 суд встановив відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив до 20 жовтня 2025 року включно, продовжив прокурору строк для подання доказів до 04.11.2025 включно, продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів, відклав підготовче засідання у справі №924/920/25 на 12:00 год. 04 листопада 2025 року

Згідно з ухвалами від 04.11.2025, які постановлені із занесенням до протоколу судового засідання, суд задовольнив клопотання прокурора про долучення доказів від 31.10.2025 та прийняв їх до розгляду, відмовив у задоволенні клопотання третьої особи про зупинення провадження у справі від 01.11.2025, відклав підготовче засідання на 11:40 год. 25 листопада 2025 року.

В підготовчому засіданні 25.11.2025 суд постановив ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання про відкладення підготовчого засідання на 09:30 год. 05 грудня 2025 року.

Згідно з ухвалами від 05.12.2025, постановленими шляхом занесення до протоколу судового засідання, суд закрив підготовче провадження та призначив справу №924/920/25 до судового розгляду по суті на 10:45 год. 09 грудня 2025 року.

В судовому засіданні 09.12.2025 суд оголосив перерву у судовому засіданні до 10:00 год. 06 січня 2026 року, про що постановив ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання.

Прокурор в судовому засіданні 06.01.2026 підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, що викладені у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник позивача для участі в судовому засіданні 06.01.2026 не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином шляхом надіслання ухвал суду до електронного кабінету.

Представник відповідача заперечив проти позову з підстав, що викладені у відзиві на позов.

Представник третьої особи підтримав доводи, викладені у наданих до суду письмових поясненнях.

Суд під час розгляду матеріалів справи встановив наступні обставини.

Розпорядженням Білогірської районної державної адміністрації від 18.01.2006 № 9/2006-р "Про передачу в постійне користування земель лісового фонду" вирішено передати Білогірському спеціалізованому лісогосподарському комунальному підприємству "Орлан" в постійне користування землі, зайняті лісовим фондом за межами населених пунктів згідно з додатком.

В подальшому 09 березня 2006 року Спеціалізованому лісогосподарському комунальному підприємству "Орлан" видано державний акт серія ЯЯ №339359 на право постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :04:006:0001, площею 63,8878 га, цільове призначення земельної ділянки для ведення лісового господарства.

Матеріали справи містять витяг з Державного земельного кадастру №НВ-025 від 21.08.2025 з додатками про земельну ділянку з кадастровим номером :04:006:0001, площею 63,8878 га, категорія земель - землі лісогосподарського призначення, вид цільового призначення - 09.01 для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг.

Відповідно до рішення Білогірської районної ради № 15-47/2020 від 18.09.2020 вирішено, зокрема безоплатно передати зі спільної власності територіальних громад Білогірського району у власність Білогірської селищної ради Хмельницької області Спеціалізоване лісогосподарське комунальне підприємство "Орлан" як цілісний майновий комплекс згідно переліку (додаток № 1), а також рухоме майно, яке закріплене за цим підприємством; вийти зі складу засновників даного юридичного підприємства Білогірської районної ради; виключити з переліку об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ Білогірського району Спеціалізоване лісогосподарське комунальне підприємство "Орлан".

На підставі рішення Білогірської селищної ради № 04-32/2020 від 09.10.2020 прийнято у комунальну власність Білогірської селищної ради Хмельницької області зі спільної власності територіальних громад Білогірського району Спеціалізоване лісогосподарське комунальне підприємство "Орлан" як цілісний майновий комплекс (згідно додатку № 1) та рухоме майно, яке закріплене за цим підприємством з 01 січня 2021 року.

Відповідно до рішення Білогірської селищної ради № 04-04/2020 від 24.12.2020 було вирішено змінити назву Спеціалізованого лісогосподарського комунального підприємства "Орлан" на назву: Спеціалізоване лісогосподарське комунальне підприємство "Орлан" Білогірської селищної ради та затверджено Статут.

Державна реєстрація зміни найменування юридичної особи - Спеціалізованого лісогосподарського комунального підприємства "Орлан" та складу засновників проведена 30.03.2021, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 03.10.2025.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №439655587 від 15.08.2025, земельна ділянка кадастровий номер :04:006:0001, площею 63,8878 га, зареєстрована 21.02.2023 на праві власності за Білогірською селищною радою Шепетівського району Хмельницької області. Підставами реєстрації визначено Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин" № 1423 від 28.04.2021. Також 21.02.2023 на вказану земельну ділянку проведена державна реєстрація права постійного користування Спеціалізованого лісогосподарського комунального підприємства "Орлан" на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серія ЯЯ №339359, виданого 09.03.2006 Білогірською районною державною адміністрацією.

Шепетівською окружною прокуратурою проводилось вивчення питання щодо встановлення підстав для представництва інтересів держави в суді при прийнятті у комунальну власність земельних ділянок лісогосподарського призначення, в тому числі земельної ділянки з кадастровим номером :04:006:0001, площею 63,8878 га.

Так, 29 січня 2025 року заступник керівника окружної прокуратури звернувся до відділу № 3 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області із листом №54/1-770вих-25, в якому просив надати витяги про державну реєстрацію у Державному земельному кадастрі визначених у листі земельних ділянок, в тому числі і спірної, поземельні книги та наявну землевпорядну документацію.

За результатами розгляду вказаного звернення листом № 324/281-25 від 14.02.2025 прокурору надано поземельні книги та витяги з Державного земельного кадастру, в тому числі і щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:006:0001. Також повідомлено, що документація із землеустрою, на підставі якої була здійснена державна реєстрація земельних ділянок, не була передана у місцевий фонд документацій із землеустрою.

В подальшому прокурор звернувся до відділу № 3 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області із листом №54/1-1458вих-25, в якому просив надати відомості про місцезнаходження вказаних у листі земельних ділянок, в тому числі і спірної, із зазначенням інформації, чи перебувають вони за межами населеного пункту.

Згідно з листом № 458/281-25 від 26.02.2025 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області повідомило, зокрема, що відповідно до відомостей наявних в Національній кадастровій системі, земельна ділянка з кадастровим номером :04:006:0001 знаходиться за межами населених пунктів на території Білогірської територіальної громади Шепетівського району Хмельницької області.

У листі № 54/1-768вих-25 від 29.01.2025 перший заступник керівника окружної прокуратури просив Білогірського селищного голову проінформувати про підстави оформлення (передання) у комунальну власність земельних ділянок, в тому числі з кадастровим номером :04:006:0001.

У відповідь на вказане звернення, Білогірська селищна рада листом № 335 від 26.02.2025 повідомила, що право комунальної власності на земельні ділянки зареєстроване на підставі Закону України № 5245-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної і комунальної власності".

Також прокурор звертався до Хмельницької обласної військової адміністрації з листом № 54/1-769вих-25 від 29.01.2025, в якому повідомляв про обставини вибуття із державного лісового фонду земельних ділянок, просив проінформувати, чи надані в постійне користування вказані в листі земельні ділянки, в тому числі з кадастровим номером :04:006:0001, зазначивши кому саме та на підставі яких розпорядчих актів та чи приймалось рішення про вилучення із державного лісового фонду даних ділянок. Крім того, прокурор просив повідомити про вжиті/заплановані заходи для повернення земельних ділянок до земель державного лісового фонду, у тому числі в судовому порядку. У разі невжиття, повідомити причини.

Хмельницька обласна військова адміністрація листом № 99/24-12-1358/2025 від 11.02.2025 повідомила, що земельна ділянка з кадастровим номером :04:006:0001, площею 63,8878 га перебуває в постійному користуванні Спеціалізованого лісогосподарського комунального підприємства "Орлан" Білогірської селищної ради на підставі державного акту на право користування земельною ділянкою ЯЯ №339359 від 09.03.2006, виданого Білогірською районною державною адміністрацією. Також повідомлено, що адміністрацією не приймались рішення щодо вилучення із державного лісового фонду зазначених прокурором земельних ділянок. У зв`язку з обмеженим фінансуванням обласною військовою адміністрацією не вживалися та не планується вжиття заходів, у тому числі в судовому порядку, щодо повернення зазначених у листі земельних ділянок. У випадку встановлення порушень чинного законодавства адміністрація не заперечує щодо представництва Шепетівською окружною прокуратурою інтересів держави в особі Хмельницької обласної військової адміністрації в судах з метою усунення порушень вимог законодавства.

Згідно з листом № 54/1-1457вих-25 від 17.02.2025 перший заступник керівника окружної прокуратури просив Спеціалізоване лісогосподарське комунальне підприємство "Орлан" повідомити: чи надавались даним підприємством заяви/погодження на вилучення із державного лісового фонду вказаних в листі земельних ділянок, в тому числі з кадастровим номером :04:006:0001; про вжиті/заплановані заходи уповноваженого органу для повернення земельних ділянок до земель лісового фонду державної власності; про факти повідомлення підприємством про оформлення права комунальної власності на земельні ділянки Хмельницької обласної державної адміністрації та Хмельницького обласного управління лісового та мисливського господарства.

У листі № 27 від 27.02.2025 Спеціалізоване лісогосподарське комунальне підприємство "Орлан" вказало, зокрема, що заяв чи погоджень на вилучення із державного лісового фонду зазначених земельних ділянок підприємство не надавало. Повідомлення про оформлення права комунальної власності в Хмельницьку обласну державну адміністрацію та Хмельницьке обласне управління лісового та мисливського господарства не здійснювалось.

Зважаючи на усі вищевикладені обставини, заступник керівника Шепетівської окружної прокуратури листом №54/1-6440вих-25 від 21.08.2025 повідомив Хмельницьку обласну військову адміністрацію про встановлення підстав та намір здійснювати представництво інтересів держави в особі вказаного органу в суді.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази та пояснення учасників процесу, суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з ч.3 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (ч.4 ст. 53 ГПК України).

Статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 912/2385/18 від 26.05.2020.

У даній справі заступник керівника Шепетівської окружної прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати функції у спірних правовідносинах, Хмельницької обласної військової адміністрації до Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області з вимогами про витребування на користь держави в особі Хмельницької обласної військової адміністрації земельної ділянки лісогосподарського призначення із кадастровим номером :04:006:0001, площею 63,8878 га.

Прокурор вказує, що реєстрація права комунальної власності на вищезазначену земельну ділянку лісогосподарського призначення відбулась із порушенням ст.ст.1, 5, 7, 8, 17 Лісового кодексу України, ст.ст.3, 12, 19, 20, 55, 84, 122 Земельного кодексу України, оскільки проведена за відсутності згоди розпорядника зазначеною земельною ділянкою про її передачу в комунальну власність Білогірської територіальної громади.

Суд зазначає, що ст. ст. 13, 14 Конституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах (ч. 2 ст. 1 Лісового кодексу України (далі - ЛК України)).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 7 ЛК України ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

За приписами ст. 8 ЛК України у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону.

Виходячи із змісту ч. 5 ст. 122 ЗК України, розпорядником земель лісогосподарського призначення є обласні державні адміністрації.

За приписами п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 31 ЛК України обласна державна адміністрація у сфері лісових відносин у межах своїх повноважень на її території, зокрема: забезпечує реалізацію державної політики у сфері лісових відносин; здійснює контроль за додержанням законодавства у сфері лісових відносин; передають у власність, надають у постійне користування для ведення лісового господарства земельні лісові ділянки, що перебувають у державній власності, на відповідній території.

Оскільки прокурор вважає, що земельна ділянка лісогосподарського призначення з кадастровим номером :04:006:0001, площею 63,8878 га, належить до державної власності, а розпорядником вказаної земельної ділянки є Хмельницька обласна військова адміністрація, то прокурор при зверненні до суду в інтересах держави правомірно зазначив адміністрацію органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

На підтвердження вжиття заходів, які передують зверненню прокурора до суду для здійснення представництва інтересів держави, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурором додано до позовної зави лист № 54/1-769вих-25 від 29.01.2025, в якому прокурор повідомляв Хмельницьку обласну військову адміністрацію про обставини вибуття із державного лісового фонду земельних ділянок. Крім того, прокурор просив повідомити про вжиті/заплановані заходи для повернення земельних ділянок до земель державного лісового фонду, у тому числі в судовому порядку. У разі невжиття, повідомити причини.

У відповідь на вказане звернення, Хмельницька обласна військова адміністрація листом № 99/24-12-1358/2025 від 11.02.2025 повідомила, що адміністрацією не приймались рішення щодо вилучення із державного лісового фонду зазначених прокурором земельних ділянок. У зв`язку з обмеженим фінансуванням обласною військовою адміністрацією не вживалися та не планується вжиття заходів, у тому числі в судовому порядку, щодо повернення зазначених у листі земельних ділянок. У випадку встановлення порушень чинного законодавства адміністрація не заперечує щодо представництва Шепетівською окружною прокуратурою інтересів держави в особі Хмельницької обласної військової адміністрації в судах з метою усунення порушень вимог законодавства.

З огляду на викладене, заступник керівника Шепетівської окружної прокуратури листом №54/1-6440вих-25 від 21.08.2025 повідомив Хмельницьку обласну військову адміністрацію про встановлення підстав та намір здійснювати представництво інтересів держави в особі зазначеного органу в суді.

Вказане свідчить, що позивач протягом розумного строку не вжив заходів для усунення порушення інтересів держави, що є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності та достатньою підставою для звернення прокурора до суду із позовом в інтересах держави.

Зважаючи на викладене та з огляду на те, що прокурор у позовній заяві навів підставу для представництва інтересів держави, обґрунтував, у чому полягає порушення цих інтересів, та визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, суд дійшов висновку, що прокурор підтвердив підстави для представництва інтересів держави у цій справі та обґрунтовано звернувся до суду в інтересах держави в особі Хмельницької обласної військової адміністрації.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Згідно з ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У ч. 2 ст. 4 ГПК України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Отже, підставою звернення до господарського суду з позовом є порушення прав чи охоронюваних законом інтересів особи, яка звертається з таким позовом. Таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права та/або законного інтересу особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

При цьому, реалізуючи своє право на судовий захист, позивач визначає зміст свого порушеного права або охоронюваного законом інтересу та обґрунтовує підстави позову, виходячи з власного суб`єктивного уявлення про порушення, невизнання чи оспорювання своїх прав або охоронюваних законом інтересів, а також визначає спосіб захисту такого права.

Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 12.07.2019 у справі №910/16436/18, від 22.07.2019 у справі № 910/16407/18, від 05.09.2019 у справі № 910/16404/18, від 24.10.2019 у справі № 910/16413/18, від 18.11.2021 у справі № 910/4650/21, від 14.06.2022 у справі №910/10680/21.

За змістом ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та мирно володіти своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

За приписами ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, у тому числі витребування майна із чужого незаконного володіння.

Так, статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей.

Позивачем за віндикаційним позовом може бути неволодіючий власник, а відповідачем - має бути незаконний володілець майна власника, який може і не знати про неправомірність свого володіння та утримання такого майна.

Таким чином, право витребувати майно з чужого незаконного володіння має лише власник майна (особа, що має речове право на майно).

Звертаючись до суду із позовом у даній справі, прокурор зазначає, що реєстрація права комунальної власності Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області на земельну ділянку лісогосподарського призначення з кадастровим номером :04:006:0001, площею 63,8878 га була проведена з порушенням вимог законодавства. Зауважує, що вказана ділянка була та залишається в державній власності, тому для відновлення порушеного права власності прокурор заявив позовні вимоги про витребування земельної ділянки.

Відповідно до ст. 18 ЗК України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.

За приписами ст. 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, у тому числі землі лісогосподарського призначення.

До земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства (ч. 1 ст. 55 ЗК України).

Земельна лісова ділянка - це земельна ділянка лісового фонду України з визначеними межами, яка надається або вилучається у землекористувача чи власника земельної ділянки для ведення лісового господарства або інших суспільних потреб відповідно до земельного законодавства (ч.8 ст. 1 ЛК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 56 ЗК України землі лісогосподарського призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

Частинами 3, 4 ст. 7 ЛК України також визначено, що ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи.

За приписами ст. 9 ЛК України у комунальній власності перебувають ліси в межах населених пунктів, крім лісів, що перебувають у державній або приватній власності. У комунальній власності можуть перебувати й інші ліси, набуті або віднесені до об`єктів комунальної власності в установленому законом порядку. Право комунальної власності на ліси реалізується територіальними громадами безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування.

Право комунальної власності на ліси набувається при розмежуванні в установленому законом порядку земель державної і комунальної власності, а також шляхом передачі земельних ділянок з державної власності в комунальну та з інших підстав, не заборонених законом (ст. 11 ЛК України).

Усі вищевказані норми законодавства були чинними як на момент набуття Білогірською селищною радою Шепетівського району Хмельницької області права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:006:0001, так і станом на час розгляду справи. Вказаним спростовуються доводи прокурора з приводу того, що земельні ділянки лісогосподарського призначення могли перебувати лише в державній власності.

Правові засади розмежування земель державної та комунальної власності і повноваження органів державної влади та органів місцевого самоврядування щодо регулювання земельних відносин з метою створення умов для реалізації ними конституційних прав власності на землю, забезпечення національного суверенітету, розвитку матеріально-фінансової бази місцевого самоврядування визначались Законом України від 05.02.2004 № 1457-IV "Про розмежування земель державної та комунальної власності", який був чинним до 01.01.2013.

Із 01.01.2013 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012 № 5245-VІ (далі - Закон №5245-VІ), яким було визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про розмежування земель державної та комунальної власності".

У п. 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 5245-VІ було визначено, що з дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються: а) земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій; б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу.

В свою чергу, у державній власності залишаються: а) розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна державної власності; які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук; які належать до земель оборони; б) земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; в) землі зон відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; г) усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті "а" пункту 3 цього розділу, а також земель, які відповідно до закону віднесені до комунальної власності (п. 4 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 5245-VІ).

Згідно з п. 7 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 5245-VІ з дня набрання чинності цим Законом землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими.

В ході розгляду справи суд встановив, що розпорядженням Білогірської районної державної адміністрації від 18.01.2006 № 9/2006-р "Про передачу в постійне користування земель лісового фонду" було вирішено передати Білогірському спеціалізованому лісогосподарському комунальному підприємству "Орлан" в постійне користування землі, зайняті лісовим фондом за межами населених пунктів згідно з додатком.

В подальшому 09 березня 2006 року Спеціалізованому лісогосподарському комунальному підприємству "Орлан" видано державний акт серія ЯЯ №339359 на право постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :04:006:0001, площею 63,8878 га, цільове призначення земельної ділянки для ведення лісового господарства.

На час видання розпорядження від 18.01.2006 № 9/2006-р правовідносини щодо набуття у постійне користування земельних ділянок лісогосподарського призначення були врегульовані нормами ЛК України від 21.01.1994 № 3852-XII у редакції від 31.03.2005 та ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III у редакції від 01.01.2006.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 9 ЛК України (у редакції, чинній на час видання відповідного розпорядження) користування земельними ділянками лісового фонду може бути постійним або тимчасовим.

У постійне користування земельні ділянки лісового фонду надаються спеціалізованим лісогосподарським підприємствам, іншим підприємствам, установам, організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства, а також для спеціального використання лісових ресурсів, потреб мисливського господарства, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей та проведення науково-дослідних робіт в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Право постійного користування земельними ділянками лісового фонду посвідчується державним актом на право постійного користування землею.

При цьому на час видання розпорядження від 18.01.2006 № 9/2026-р, землі лісового фонду могли перебувати у державній, комунальній та приватній власності (ч. 1 ст. 56 ЗК України у відповідній редакції).

Згідно з ч. 1 ст. 57 ЗК України (у редакції, чинній на час видання відповідного розпорядження) земельні ділянки лісового фонду за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються у постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, а на умовах оренди - іншим підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи, для ведення лісового господарства, спеціального використання лісових ресурсів і для потреб мисливського господарства, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних, туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо.

Повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування по наданню земельних ділянок юридичним особам у постійне користування, встановлено ст. 122 ЗК України (у редакції, чинній на час видання відповідного розпорядження).

Так, частиною 3 цієї статті передбачено, що районні державні адміністрації на їх території надають земельні ділянки із земель державної власності у постійне користування юридичним особам у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів, зокрема для ведення лісового і водного господарства, крім випадків, передбачених частиною сьомою цієї статті.

Тобто, передаючи спірні земельні ділянки у постійне користування Спеціалізованому лісогосподарському комунальному підприємства "Орлан", Білогірська районна державна адміністрація діяла у межах своїх повноважень, встановлених чинним на час видання відповідного розпорядження законодавством.

Таким чином, станом на дату набрання чинності Законом № 5245-VІ (01.01.2013) спірна земельна ділянка перебувала в постійному користуванні Спеціалізованого лісогосподарського комунального підприємства "Орлан", тому зважаючи на приписи п.п. а) п. 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №5245-VІ, з дня набрання чинності цим Законом вказана ділянка є землями комунальної власності.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03.12.2025 у справі №924/345/25, від 10.12.2025 у справі № 924/91/25.

Згідно з п. 9 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 5245-VI право власності на земельні ділянки державної та комунальної власності, зазначені у пунктах 3 і 4 цього розділу, реалізується після державної реєстрації права власності на відповідну земельну ділянку.

Законом України від 14.05.2013 № 233-VII пункт 9 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 5245-VI змінено. Відповідно до цієї редакції пункту 9 державна реєстрація речових прав на земельні ділянки державної та комунальної власності, зазначених у п.п. 3 і 4 цього розділу, здійснюється в порядку, встановленому законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.02.2023 була проведена державна реєстрація права комунальної власності на земельну ділянку кадастровий номер :04:006:0001, площею 63,8878 га, за Білогірською селищною радою Шепетівського району Хмельницької області, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №439655587 від 15.08.2025.

З урахуванням наведеного, Білогірська селищна рада Шепетівського району Хмельницької області набула права власності на спірну земельну ділянку в силу Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власті" № 5245-VI від 06.09.2012, що свідчить про відсутність порушення права позивача, за захистом якого прокурор звернувся до суду з відповідним позовом.

Доводи прокурора щодо необхідності прийняття рішення уповноваженої особи про вилучення із державної власності спірної земельної ділянки та про передачу її в комунальну власність, як це передбачено ст. 117 ЗК України, суд до уваги не приймає, оскільки земельна ділянка з кадастровим номером :04:006:0001 перейшла в комунальну власність в силу прямої вказівки Закону № 5245-VI. Водночас, приписи ст. 117 ЗК України визначають порядок передачі у комунальну власність земельних ділянок державної власності, які не були віднесені до комунальної власності за Законом № 5245-VI.

Також безпідставними є доводи прокурора про те, що реєстрація права комунальної власності на спірну земельну ділянку лісогосподарського призначення за Білогірською селищною радою Шепетівського району Хмельницької області суперечить положенням підпункту в) пункту 24 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України з огляду на наступне.

Так, 27.05.2021 набрав чинності Закон України від 28.04.2021 № 1423-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин", яким розділ Х "Перехідні положення" ЗК України доповнено пунктом 24, відповідно до якого з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель, зокрема, лісогосподарського призначення (підпункт в).

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював і Конституційний Суд України. Зокрема, згідно з висновками щодо тлумачення змісту ст. 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, за загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до події, факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, оскільки земельна ділянка з кадастровим номером :04:006:0001 перейшла у комунальну власність на підставі Закону №5245-VI, то спірні відносини не регулюються положеннями підпункту в) пункту 24 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України.

При цьому, факт вчинення Білогірською селищною радою Шепетівського району Хмельницької області державної реєстрації права комунальної власності на спірні земельні ділянки на підставі Закону №5245-VI лише у 2023 році не спростовує правомірності реєстрації такого права, яке виникло з 01.01.2013 відповідно до Закону № 5245-VI.

Верховний Суд неодноразово зауважував, що відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові незалежно від інших встановлених судом обставин (постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2020 у справі № 916/3146/17, від 28.09.2021 у справі № 761/45721/16-ц, постанови Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19, від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17, від 29.08.2023 у справі № 910/5958/20 та від 22.03.2023 у справі № 509/5080/18).

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищезазначені положення законодавства, з огляду на відсутність порушення права та/або законного інтересу Хмельницької обласної військової адміністрації, в інтересах якої звернувся прокурор, суд дійшов висновку про те, що у позові слід відмовити з цих підстав.

Згідно з ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на прокуратуру, у зв`язку із відмовою у позові.

Керуючись ст. ст. 20, 24, 27, 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення. Порядок подання апеляційної скарги визначений ст. 257 ГПК України.

Повне рішення складено 16.01.2026.

Суддя Л.О. Субботіна

Рішення надсилається учасникам справи ждо електронних кабінетів та додатково Хмельницькій обласній прокуратурі на ел. адресу: .uа