ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 р. м. Житомир Справа № 906/1527/25

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу без повідомлення учасників

за позовом Приватного підприємства "Агротехазот"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ЖИТО ПЛЮС"

про стягнення 354360,51 грн.

Зміст позовних вимог та заперечень.

Позивачем пред`явлено позов про стягнення на його користь з відповідача 354360,51 грн., з яких: 324951,73 грн. боргу за виконані роботи по Договору №0810-01 від 08.10.24; 18821,92 грн. пені; 10586,86 грн. 3% річних.

Рух справи.

20.11.2025 до суду надійшла вказана позовна заява.

Ухвалою від 20.11.25 суд відкрив провадження у справі №906/1527/25 за вказаною позовною заявою та вирішив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.

Відповідач отримав вказану ухвалу через Електронний кабінет у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

24.12.25 до суду надійшла заява позивача про виправлення описки в прохальній частині позовної заяви щодо застосування ч.10 ст.238 ГПК України по нарахуванню 3% річних до моменту виконання судового рішення.

25.12.25 до суду надійшла заява позивача про долучення до матеріалів справи доказів понесених витрат на правничу допомогу.

Встановлені судом обставини.

08 жовтня 2024 року між Приватним підприємством "Агротехазот" (позивач/ виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРО-ЖИТО ПЛЮС" (відповідач/замовник) укладено Договір про виконання сільськогосподарських робіт (послуг) № 0810-01 (а.с.5), за умовами якого виконавець зобов`язався за завданням замовника надати послуги сільськогосподарською технікою та/або обладнанням (далі - Техніка), з екіпажем, що має право на керування Технікою (надалі - послуги), а замовник зобов`язався оплатити виконавцю послуги в порядку та на умовах передбачених цим Договором.

Відповідно до п.1.2. Договору сторони домовилися, що Виконавець надаватиме послуги на наведених нижче умовах та в наступних обсягах:

- Найменування Техніки/реєстраційний номер: Трактор колісний CASE IH MAGNUM 340, д.н. НОМЕР_1 ; Сівалка зернова HORSCH Pronto 9DC.

- Найменування сільськогосподарських послуг: сільськогосподарські роботи по посіву пшениці.

- Площа угідь Замовника (обсяг послуг), Га: 400.

- Період надання послуг : з 08.10.24 по 14.10.24.

- Вартість послуг за 1 гектар, у т.ч. ПДВ, в грн (UAH)/ еквівалент в Доларах США (USD), з ПДВ: 1234,65 грн. / 30,00$ (без внесення мінеральних добрив).

Згідно п.1.3. Договору, місце розташування робіт по посіву пшениці на Новоград-Волинський район, Житомирської області.

Відповідно до п.2.3. Договору, розмір наданих послуг на дату оплати визначається, виходячи з валютного еквіваленту розміру орендної плати за курсом Міжбан Продаж (курс долара на міжбанку з сайту https://https://https://minfin.com.ua/ua/currency/mb), що встановлений на день фактичного отримання послуг - на дату закриття Актів приймання-передачі наданих послуг.

12 жовтня 2024 року, Виконавцем та Замовником сформовано та підписано Акт здачі- приймання робіт (надання послуг) №582, згідно якого Виконавцем надано послуги з сільськогосподарських робіт по посіву пшениці на площі 262,86 га, на загальну суму 324951,73 грн. (а.с.7).

Згідно п.2.4. Договору, Замовник здійснює оплату Виконавцю протягом трьох банківських днів із дня підписання проміжного акта надання послуг та/або Акту приймання-передачі виконаних робіт, надання послуг.

Проте, відповідач свої зобов`язання щодо оплати наданих послуг не виконав, внаслідок чого станом на день звернення позивача з позовом до суду та на час розгляду справи у суді перед позивачем існує заборгованість в сумі 324951,73грн., що також підтверджується підписаним сторонами Актом звірки розрахунків станом на 27.10.2025 (а.с.7).

За виконані роботи відповідач мав розрахуватися до 15.10.24 однак не зробив цього, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Висновки суду та норми права.

Згідно ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач контррозрахунку суми боргу не надав.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 324951,73грн. обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, позивач на підставі п.5.2 договору просить стягнути з відповідача пеню, що згідно розрахунку позивача, за період з 12.10.24 по 31.12.24, становить 18821,92 грн. (а.с.3).

За нормами статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 5.2. Договору, у разі несвоєчасного проведення платежів, передбачених цим Договором, Замовник сплачує Виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла під час прострочення, від несплаченої суми за кожний день прострочення.

Оскільки згідно п.2.4 Договору відповідач мав розрахуватися у строк до 15.10.24, прострочення виконання грошового зобов`язання наступає з 16.10.24, тому розмір пені за період з 16.10.24 по 31.12.24 становить 17943,37 грн. та підлягає стягненню. Розрахунки здійснені судом за допомогою Калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій інформаційно-пошукової програми "Ліга: Закон".

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 10586,86 грн. 3% річних, які обраховані за період з 17.10.24 по 17.11.25, та застосувати ч.10 ст.238 ГПК України щодо стягнення 3% річних з 18.11.25 до моменту виконання судового рішення.

Відповідно до ст. ст.625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних приходить до висновку, що він складений правильно, тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню в заявленому розмірі.

Застосування положень ч.10 ст. 238 ГПК України.

За змістом ч.1 ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до статті 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Як визначено ч. 10 ст. 238 ГПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Норма, встановлена ч.10 ст. 238 ГПК України введена в дію з 01 січня 2019 року з метою убезпечити особу, на користь якої ухвалено рішення, від повторних звернень до суду з вимогами про стягнення нарахування після ухвалення рішення.

Як зазначено в частинах 11 та 12 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження", якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі. До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість застосування механізму нарахування, визначеного ч. 10ст. 238 ГПК України, для 3% річних.

Отже, підлягає зазначенню у резолютивній частині таке формулювання:

"Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нарахувати 3% річних на суму заборгованості 324951,73 грн, починаючи з 18.11.2025 і до моменту виконання цього рішення за такою формулою: С х Y х Д : 365 : 100 = сума процентів, де:

С - сума основного боргу, простроченого відповідачем; Y - 3; Д - кількість днів прострочення, і стягнути отриману суму процентів із відповідача на користь позивача.

Роз`яснити органу (особі), що здійснює примусове виконання рішення суду, що в разі часткової сплати відповідачем боргу, 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився.".

За ст.ст.627,629 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідач контррозрахунку суми боргу та відзиву на позов не надав.

Відповідно до ст. ст. 13,73,74,77 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у розмірі 353481,96 грн., з яких: 324951,73 грн. боргу, 17943,37 грн. пені, 10586,86 грн. 3% річних . Вимога про стягнення 878,55 грн. пені не підлягає задоволенню.

Позивач просить стягнути з відповідача витрати на оплату послуг адвоката, що виникли внаслідок порушення відповідачами своїх зобов`язань, на підставі договору про надання правової допомоги №34/21 від 13.09.21 в розмірі 34704,39грн.

Розглянувши вказану заяву, судом встановлено наступне.

У відповідності до статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ст.126 ГПК України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача / у разі задоволення позову - на відповідача/ у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Заява про відшкодування судових витрат викладена у позовній заяві. Обґрунтовуючи вимогу про відшкодування витрат по оплаті послуг адвоката, заявник долучив до матеріалів справи: Договір про надання правничої допомоги №34/21 від 13.09.2021, який укладений між адвокатом Ляховим О.В. та ПП "Агротехазот"; Додаток №6 від 14.11.25 до договору; Ордер на надання правничої допомоги №1019818 від 29.12.21; Акт виконаних робіт з детальним описом наданих адвокатом послуг на суму 34704,39 грн. (а.с.19-23).

Пунктом 3.2 Договору про надання правничої допомоги, передбачено, що гонорар адвоката складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами та зазначені в Додатках до цього договору (а.с.20).

У Додатку №6 від 14.11.25 до Договору про надання правничої допомоги вказано тарифи на послуги адвоката по стягненню заборгованості з ТОВ "АГРО-ЖИТО ПЛЮС" по Договору про виконання сільськогосподарських робіт (послуг) № 0810-01(а.с.21).

За п.3.2 Додатку №6 , розмір гонорару та порядок його оплати визначається в акті виконаних робіт.

В Акті виконаних робіт від 23.12.25, встановлено, що гонорар адвоката становить 34704,39 грн. за надані послуги адвокатом зі складання позовної заяви та здійснення розрахунків, та винагорода (гонорар успіху) по справі №906/1527/27 (а.с.22).

Під час вирішення питання розподілу витрат позивача на правову допомогу суд виходить з наступного.

За змістом вимог частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Враховуючи висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2021 у справі №912/1025/20, для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у додатковій постанові від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та у постановах від 13.02.2020 у справі №910/2170/18, від 08.04.2020 у справі №922/2685/19).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

При вирішенні даного питання суд враховує, що представником позивача не заявлялось необгрунтованих клопотань, не вчинялись дії, які б перешкоджали вирішенню спору, чи які були зайві, адвокатом надавались необхідні послуги з підготовки позовної заяви, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат та критерію розумності їх розміру, обсягу наданих послуг та доказів, враховуючи обставини справи, складність справи та реальність об`єму наданих послуг адвокатом, суд вважає, що 20000,00 грн будуть співмірними і розумними витратами позивача на професійну правничу допомогу у цій справі, тому саме таку суму належить стягнути з ТОВ "АГРО-ЖИТО ПЛЮС" на користь ТОВ "АГРОТЕХАЗОТ".

Керуючись статтями 129, 236,237,238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ЖИТО ПЛЮС" (11136, Житомирська область, Коростенський район, село Черепин, вул. Центральна, будинок 1, ) на користь Приватного підприємства "АГРОТЕХАЗОТ" (10003, м.Житомир, вул.Чехова, буд.1, оф.3, ):

- 324951,73 грн. боргу,

- 17943,37 грн. пені,

- 10586,86 грн. 3% річних,

- 4241,78 грн. судового збору,

- 20000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нарахувати 3% річних на суму заборгованості 324951,73 грн, починаючи з 18.11.2025 і до моменту виконання цього рішення за такою формулою: С х Y х Д : 365 : 100 = сума процентів, де:

С - сума основного боргу, простроченого відповідачем; Y - 3; Д - кількість днів прострочення, і стягнути отриману суму процентів із відповідача на користь позивача.

Роз`яснити органу (особі), що здійснює примусове виконання рішення суду, що в разі часткової сплати відповідачем боргу, 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився.

3. Відмовити в позові в частині стягнення 878,55 грн. пені.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 16.01.26

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу

- сторонам до ЕК