ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"05" січня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/5304/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М.

секретар судового засідання Масловська Є.Д.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Адама Україна" про забезпечення позову №2-2060/25 від 30.12.2025 по справі №916/5304/25

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Адама Україна" (04050, місто Київ, вулиця Миколи Пимоненка, будинок 13, офіс №4А/41)

до відповідачів: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарсько-виробниче підприємство "Агростар" (68702, Одеська обл., Болградський р-н, місто Болград, вул.Болгарських ополченців, будинок 36-Б); 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Лік-С" (67668, Одеська обл., Одеський р-н, село Великий Дальник, вул.Соборна, будинок 2 А)

про визнання договорів недійсними та зобов`язання вчинити певні дії

за участю представників сторін:

від позивача: Козачок І.П. ордер серії АІ № 2064900 від 01.12.2025;

від відповідача-1: не з`явився;

від відповідача-2: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

30.12.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Адама Україна" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарсько-виробниче підприємство "Агростар" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Лік-С", в якій просить суд:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу 5150/2025/5724385 транспортного засобу від 05.11.2025, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарсько-виробниче підприємство "Агростар" () та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лік-С" ();

- відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарсько-виробниче підприємство "Агростар" () права власності на транспортний засіб (причіп-самоскид) марки МАЗ модель 8571-020, VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 ;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу 5150/2025/5724085 транспортного засобу від 05.11.2025, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарсько-виробниче підприємство "Агростар" () та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лік-С" ();

- відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарсько-виробниче підприємство "Агростар" () права власності на транспортний засіб марки FIAT модель FULLBACK ПІКАП-В, VIN: НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 ;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу 5150/2025/5724422 транспортного засобу від 05.11.2025, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарсько-виробниче підприємство "Агростар" () та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лік-С" ();

- відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарсько-виробниче підприємство "Агростар" () права власності на транспортний засіб (самоскид) марки МАЗ модель 555102-225, VIN: НОМЕР_5 , державний номерний знак НОМЕР_6 ;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу 5150/2025/5724344 транспортного засобу від 05.11.2025, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарсько-виробниче підприємство "Агростар" () та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лік-С" ();

- відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарсько-виробниче підприємство "Агростар" () права власності на транспортний засіб МАЗ модель 8571, VIN: НОМЕР_7 , державний номерний знак НОМЕР_8 ; а також здійснити розподіл судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що оскаржувані правочини є такими, що підлягають визнанню судом недійсними з огляду на характер їх укладення як фраудаторних, тобто таких, що вчинені на шкоду кредиторам, єдиною метою яких є ухилення від виконання судових рішень у справах №916/5706/24 та №916/5540/24; при цьому, наслідками визнання оскаржуваних правочинів недійсним має стати відновлення становища, яке існувало до вчинення таких правочинів, тобто, повернення транспортних засобів відповідачу-1.

Ухвалою суду від 01.01.2026 відкрито провадження у справі №916/5304/25, прийнято справу до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 28.01.2026 о 12:00.

Разом з позовною заявою позивачем надано суду заяву про забезпечення позову, у якій останній просить суд забезпечити позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Адама Україна" шляхом накладення арешту на майно:

- транспортний засіб (причіп-самоскид) марки МАЗ модель 8571-020, VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 ;

- транспортний засіб марки FIAT модель FULLBACK ПІКАП-В, VIN: НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 ;

- транспортний засіб (самоскид) марки МАЗ модель 555102-225, VIN: НОМЕР_5 , державний номерний знак НОМЕР_6 ;

- транспортний засіб МАЗ модель 8571, VIN: НОМЕР_7 , державний номерний знак НОМЕР_8 , які належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Лік-С" (67668, Одеська обл., Одеський р-н, село Великий Дальник, вул.Соборна, будинок 2 А, ).

В обґрунтування заяви позивач зазначає, що рішенням Господарського суду Одеської області від 09.04.2025 у справі №916/5706/24 позов ТОВ "Адама Україна" задоволено частково та стягнуто з ТОВ "Сільськогосподарсько-виробниче підприємство "Агростар" 6209 962,91 грн основного боргу, 221 542,53 грн пені, 219 435,10 грн 26 % річних, 314 036,94 грн процентів за користування товарним кредитом, 770 837,59 грн різниці в ціні товару, 100 987,70 грн витрат по сплаті судового збору.

Додатковим рішенням Господарського суду Одеської області від 24.04.2025 у справі 916/5706/24 стягнуто з ТОВ "СВП "Агростар" 5 000 грн витрат на правничу допомогу.

При цьому, ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.05.2025 у справі №916/5706/24, яка була залишена без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.07.2025, було відстрочено виконання рішення Господарського суду Одеської області від 09.04.2025 у справі №916/5706/24 до 06.11.2025.

Крім того, рішенням Господарського суду Одеської області від 24.04.2025 у справі №916/5540/24 позов ТОВ "Адама Україна" задоволено частково та стягнуто з ТОВ "Сільськогосподарсько-виробниче підприємство "Агростар" 3 144 068,78 грн основного боргу, 67 601,66 грн пені, 125 762,75 грн штрафу, 40 099,54 грн 3 % річних, 612 028,27 грн різниці в ціні товару, 60 845,38 грн витрат зі сплати судового збору.

Додатковим рішенням Господарського суду Одеської області від 08.05.2025 у справі №916/5540/24 стягнуто з ТОВ "СВП "Агростар" 5 000 грн витрат на правничу допомогу.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.05.2025 у справі 916/5540/24, яка була частково змінена постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.09.2025, було відстрочено виконання рішення Господарського суду Одеської області від 24.04.2025 до 19.11.2025.

Таким чином, як зазначає заявник, судовими рішеннями у справах №916/5706/24 та №916/5540/24 встановлено заборгованість ТОВ "СВП "Агростар" перед ТОВ "Адама Україна" на загальну суму 11 725 376,07 грн.

На твердження заявника, 07.11.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шипковим Єгором Олексійовичем було відкрито виконавче провадження 7942350 щодо виконання наказу Господарського суду Одеської області №916/5706/24 від 26.08.2025, в межах якого приватним виконавцем було вчинені дії щодо виявлення майна боржника ТОВ "СВП "Агростар", та стало відомо, що 05.11.2025 відповідач 1 уклав правочини, за якими продав транспортні засоби на користь відповідача 2.

Водночас, ТОВ "Адама Україна" вважає, що правочини з відчуження майна, а саме, наведених транспортних засобів, містять ознаки фраудаторності (ухилення від виконання судових рішень у справах №916/5706/24 та №916/5540/24), а відтак, підлягають визнанню судом недійсними із застосуванням наслідків недійсності правочину.

Заявник звертає увагу суду й на той факт, що відчуженню ТОВ "СВП "Агростар" рухомого майна передувало також відчуження нерухомого майна, а саме, 03.11.2025 ТОВ "СВП "Агростар" продало нежитлове приміщення загальною площею 122, 9 кв.м, що складається з літ. "А" нежитлова будівля, площею 95,1 кв.м.; літ. "а" підвал, площею 27,8 кв.м.; літ. "Б" навіс; літ. "В" вбиральня (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 50) Товариству з обмеженою відповідальністю "Техпромагро" (). Вказане нерухоме майно знаходиться за адресою місцезнаходження ТОВ "СВП "Агростар", тобто, фактично останнє здійснило продаж свого головного офісу.

Також, заявник зауважує, що такий продаж відбувся за 3 (три) дні до завершення періоду відстрочення виконання судового рішення у справі №916/5706/24.

Крім того, 13.10.2025 та 21.10.2025 відповідач-1 також відчужив інше рухоме майно сільськогосподарську продукцію на користь ТОВ "Олмакс Трейд" ().

ТОВ "Адама Україна" також зазначило, що станом на момент відкриття виконавчого провадження (07.11.2025) та на дату подання цієї заяви про забезпечення позову (30.12.2025) на банківських рахунках ТОВ "СВП "Агростар" відсутні грошові кошти, в межах виконавчого провадження було стягнуто всього 209,96 грн, надходження і, відповідно, стягнення грошових коштів не відбувалось.

Відтак, враховуючи усе вищенаведене, заявник вважає, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно транспортні засоби є адекватними та обґрунтованими заходами забезпечення позову, які відповідають меті їх застосування та перебувають у безпосередньому зв`язку з предметом позову, а також є співмірними з заявленими позивачем вимогами.

Також заявник зазначив, що заява про забезпечення позову не містить пропозицій заявника щодо зустрічного забезпечення.

Ухвалою суду від 01.01.2026 призначено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Адама Україна" про забезпечення позову №2-2060/25 від 30.12.2025 до розгляду у судовому засіданні на "05" січня 2026 р. о 12:00.

У судове засідання 05.01.2026 з`явився позивач (заявник). Відповідачі до суду не з`явилися.

У судовому засіданні позивач підтримав подану заяву про забезпечення позову.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Адама Україна" про забезпечення позову та дослідивши матеріали позовної заяви, а також враховуючи те, що забезпечення позову є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, господарський суд вважає, що вказана заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист (поновлення) порушених чи оспорюваних прав (інтересів) позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

При цьому, відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22 щодо застосування частини першої статті 150 ЦПК України, яка є аналогічною частині першій статті 137 ГПК України, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що жодних обмежень щодо застосування такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на майно (грошові кошти), лише у сфері майнових спорів або заборони його застосування при вирішенні немайнового спору цивільне процесуальне законодавство не містить.

Тому Велика Палата Верховного Суду констатувала, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами. Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

Як встановлено судом, предметом позову є визнання недійсними правочинів, укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарсько-виробниче підприємство "Агростар" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лік-С", та відновлення становища, яке існувало до порушення, шляхом повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарсько-виробниче підприємство "Агростар" права власності на транспортні засоби, які були предметом вказаних правочинів.

Відтак, суд враховує, що заявлені позовні вимоги стосуються безпосередньо майна, що є предметом заходів забезпечення позову, про застосування яких просить позивач.

Отже, позовна заява містить вимоги, рішення про задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, відтак, в цьому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Звертаючись з відповідною заявою до суду, заявник просить накласти арешт на майно:

- транспортний засіб (причіп-самоскид) марки МАЗ модель 8571-020, VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 ;

- транспортний засіб марки FIAT модель FULLBACK ПІКАП-В, VIN: НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 ;

- транспортний засіб (самоскид) марки МАЗ модель 555102-225, VIN: НОМЕР_5 , державний номерний знак НОМЕР_6 ;

- транспортний засіб МАЗ модель 8571, VIN: НОМЕР_7 , державний номерний знак НОМЕР_8 .

Необхідність накладення арешту на відповідне майно обґрунтована заявником тим, що між відповідачами (боржниками) було укладено правочин щодо відчуження вищенаведених транспортних засобів, які містять ознаки фраудаторності, а саме, ухилення від виконання судових рішень у справах №916/5706/24 та №916/5540/24.

Так, заявник зазначає, що згідно з рішеннями суду у справах №916/5706/24 та №916/5540/24 у Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарсько-виробниче підприємство "Агростар" перед Товариством з обмеженою відповідальністю Адама Україна існує заборгованість на загальну суму 11 725 376 грн 07 коп.

При цьому, заявник звертає увагу суду й на той факт, що відчуженню ТОВ "СВП "Агростар" рухомого майна передувало також відчуження нерухомого майна, а саме, 03.11.2025 ТОВ "СВП "Агростар" продало нежитлове приміщення загальною площею 122, 9 кв.м, що складається з літ. "А" нежитлова будівля, площею 95,1 кв.м.; літ. "а" підвал, площею 27,8 кв.м.; літ. "Б" навіс; літ. "В" вбиральня (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 50) Товариству з обмеженою відповідальністю "Техпромагро" (), тобто, фактично, боржник здійснив продаж свого головного офісу.

Також, заявник зауважує, що такий продаж відбувся за 3 (три) дні до завершення періоду відстрочення виконання судового рішення у справі №916/5706/24.

Станом на момент відкриття виконавчого провадження (07.11.2025) та на дату подання цієї заяви про забезпечення позову (30.12.2025) на банківських рахунках ТОВ "СВП "Агростар" відсутні грошові кошти, в межах виконавчого провадження було стягнуто всього 209,96 грн, надходження і, відповідно, стягнення грошових коштів не відбувалось.

На підтвердження вищезазначених доводів позивачем надано суду відповідні докази. Натомість жодних заперечень або доказів, спростовуючих викладені у заяві обставини, відповідачами суду надано не було.

За таких обставин, суд вважає, що існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він звернувся до суду. Адже у разі, якщо до закінчення розгляду даної справи відповідачем-2 буде реалізовано майно, то позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

При цьому, запропонований позивачем захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортні засоби є розумним, обґрунтованим, адекватним заходом забезпечення позову, що дозволить забезпечити ефективний захист або поновлення порушеного права (інтересу) позивача в разі задоволення позову; такий захід забезпечення позову не є тотожним заявленим позовним вимогам, а його вжиття не зумовлює жодним чином фактичного вирішення спору по суті, оскільки спрямовано на збереження існуючого становища спірного майна до розгляду справи по суті.

Приймаючи до уваги, що вказані заходи до забезпечення позову застосовується виключно до закінчення розгляду справи, з урахуванням обмежених строків судового розгляду, суд доходить висновку, що вжиття саме такого заходу забезпечення позову є обґрунтованим, адекватним позовним вимогам та жодним чином не призведе до порушення прав та законних інтересів відповідача, натомість забезпечить збереження балансу інтересів сторін, що узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно допускається виключно щодо майна, яке належить відповідачу у справі. Накладення арешту на майно третьої особи, яка не є стороною у справі, є неправомірним та порушує принципи цивільного судочинства. Надалі залучення власника майна до участі у справі як третьої особи не легітимізує накладення арешту на його майно, оскільки третя особа не є стороною у справі.

Аналогічна позиція міститься у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 30.07.2025 року у справі №752/22157/20.

З метою перевірки належності вказаних транспортних засобів на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Лік-С" судом було направлено запит до Єдиного державного реєстру транспортних засобів щодо наявності ТЗ за параметрами власника або ТЗ.

З отриманої відповіді № 2201954 від 02.01.2026 вбачається, що спірні транспортні засоби належать на праві власності ТОВ "ЛІК-С" (), підстава - 315 перереєстрація ТЗ на нового власника по договору, укладеному в ТСЦ від 05.11.2025.

За таких обставин, враховуючи також те, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, відповідає таким процесуальним заходам забезпечення позову, що передбачені п.1 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Адама Україна" про забезпечення позову підлягає задоволенню.

При цьому, як встановлено судом з відповіді з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, транспортний засіб (причіп-самоскид) марки МАЗ модель 8571-020, VIN: НОМЕР_1 має державний номерний знак НОМЕР_9 , а не НОМЕР_2 , як вказано заявником, з огляду на що судом викладено резолютивну частину ухвали з відповідними уточненнями.

Суд враховує, що накладення арешту на спірне рухоме майно не змінює фактичного режиму його володіння й користування: майно продовжує перебувати у фактичному володінні Товариству з обмеженою відповідальністю "Лік-С", не вилучається з господарського обігу в частині використання, а обмежується лише можливість розпорядження ним на час судового розгляду (здійснення відчуження, обтяження тощо). Такий характер втручання у майнову сферу Відповідача 2 є мінімально необхідним та об`єктивно виправданим для можливості виконання рішення суду у разі задоволення позову.

З огляду на це, обраний захід забезпечення позову не призводить до невиправданого чи надмірного обмеження прав відповідачів, водночас забезпечує реальну спроможність виконання судового рішення у разі задоволення позову, а також запобігає виникненню імовірних утруднень його виконання або ризику невиконання рішення господарського суду у випадку невжиття таких забезпечувальних заходів.

Суд також зазначає про відсутність необхідності вирішення питання щодо зустрічного забезпечення станом на день вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, процесуальним законом не встановлено обов`язку суду вимагати від особи, яка звертається із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (частина перша статті 141 ГПК України): відповідна вимога лише може висуватися судом з урахуванням обставин справи, але не визначається як неодмінна умова забезпечення позову. Аналогічна позиція викладена у Постанові КГС ВС від 19.02.2019 у справі №911/1695/18.

Водночас, суд зазначає, що відповідачі не позбавлені права звернутися до Господарського суду Одеської області з клопотанням як про застосування зустрічного забезпечення, так і про скасування заходів забезпечення позову у разі надання відповідних доказів, які б спростовували необхідність застосування таких заходів.

Керуючись ст.136-137, 140, 144, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Адама Україна" про забезпечення позову №2-2060/25 від 30.12.2025 по справі №916/5304/25 задовольнити.

2. Накласти арешт шляхом заборони боржнику відчужувати предмет обтяження - майно, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Лік-С" (67668, Одеська обл., Одеський р-н, село Великий Дальник, вул.Соборна, будинок 2 А, ), а саме:

- транспортний засіб (причіп-самоскид) марки МАЗ модель 8571-020, VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_9 ;

- транспортний засіб марки FIAT модель FULLBACK ПІКАП-В, VIN: НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 ;

- транспортний засіб (самоскид) марки МАЗ модель 555102-225, VIN: НОМЕР_5 , державний номерний знак НОМЕР_6 ;

- транспортний засіб МАЗ модель 8571, VIN: НОМЕР_7 , державний номерний знак НОМЕР_8 .

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Адама Україна" (04050, місто Київ, вулиця Миколи Пимоненка, будинок 13, офіс №4А/41, )

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Лік-С" (67668, Одеська обл., Одеський р-н, село Великий Дальник, вул.Соборна, будинок 2 А, )

Ухвала суду набирає законної сили 05.01.2026 та може бути оскаржена в порядку ст.256 ГПК України.

Ухвала дійсна для пред`явлення до виконання в строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження".

Повна ухвала складена 12.01.2026.

Суддя Щавинська Юлія Михайлівна