ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

02.01.2026м. ХарківСправа № 922/4751/25

Господарський суд Харківської області у складі

судді Чистякової І.О.

розглянувши заяву про видачу судового наказу про стягнення 49560,12 грн

заявникДержавне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі філії «Поліський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України»
боржникТовариство з обмеженою відповідальністю "Приват-Бізнес"

ВСТАНОВИВ:

31.12.2025 до Господарського суду Харківської області надійшла заява Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Поліський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Бізнес" загальної суми боргу в розмірі 49 560,12 грн, з яких: основна заборгованість в розмірі 44 014,59 грн, пеня в розмірі 4 411,11 грн, інфляційні втрати в розмірі 707,54 грн та 3% річних в розмірі 426,88 грн, який виник на підставі договору купівлі-продажу необробленої деревини № UUB-21885-2 від 15.07.2025.

Розглянувши подану заяву та додані до неї документи, суд відмовляє у видачі судового наказу з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ГПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Згідно з ч. 1 ст. 150 ГПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність у заявника електронного кабінету.

В силу приписів ст. 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 89 ЦК України юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення. До єдиного державного реєстру вносяться відомості про організаційно-правову форму юридичної особи, її найменування, місцезнаходження, органи управління, філії та представництва, мету установи, а також інші відомості, встановлені законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, ст. 95 ЦК України визначено, що філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру.

Отже філії, представництва, інші відокремлені підрозділи наділяються певною господарською компетенцією, втім, не маючи статусу юридичної особи такі підрозділи не наділяються самостійною господарською процесуальною правоздатністю та дієздатністю. В такому випадку стороною у справі є юридична особа, від імені якої (в особі якої) діє відокремлений підрозділ.

Згідно відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, філія "Поліський лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (, адреса: 43010, Волинська область, Луцький район, місто Луцьк, пр.Волі, будинок 30) є відокремленим підрозділом юридичної особи Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (, адреса: 01601, місто Київ, вул.Руставелі Шота, будинок 9А).

Втім в порушення п. 2 ч. 2 ст. 150 ГПК України у заяві про видачу судового наказу зазначено лише місцезнаходження та ідентифікаційний код ВП - філії "Поліський лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", однак не зазначено місцезнаходження та ідентифікаційний код юридичної особи - Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України".

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Бізнес" 49560,12 грн, як таку, що подано з порушеннями вимог п. 2 ч. 2 ст. 150 ГПК України.

За приписами статті 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 ГПК України).

Керуючись ст. ст. 12, 147, 148, п. 2 ч. 2 ст. 150, п. 1 ч. 1 ст. 152, ст. ст. 153, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Державному спеціалізованому господарському підприємству "Ліси України" в особі філії "Поліський лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Бізнес" 49560,12 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду відповідно до ст. ст. 255-257 ГПК України.

Ухвалу підписано 02.01.2026.

СуддяЧистякова І.О.