ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

13 січня 2026 року м. ХарківСправа № 922/4386/25
Господарський суд Харківської області у складі:

судді Юрченко В.С.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Імекс Макс» (вх. № 957 від 13.01.2026) про відвід судді від розгляду справи

за позовом: Приватного підприємства «МВП Логістик» (Україна, 45200, Волинська область, Луцький район, місто Ківерці, вулиця Калинова, будинок 9, ),

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Імекс Макс» (Україна, 61072, Харківська область, місто Харків, проспект Науки, будинок 54, ),

про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Харківської області через систему "Електронний Суд" надійшов позов Приватного підприємства "МВП Логістик" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Імекс Макс" про стягнення заборгованості на підставі договору - заявки № 310125/01 від 31.01.2025 у сумі 173 080,00 гривень.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа № 922/4386/25 була передана на розгляд судді Юрченко В.С.

09.12.2026 ухвалою суду прийнято позовну заяву Приватного підприємства "МВП Логістик" до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/4386/25. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судових засідань. Роз`яснено учасникам справи, що відповідно до частини 7 статті 252 Господарського процесуального кодексу України клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач може подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. Встановлено відповідачу строк - п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання до суду відзиву на позовну заяву, оформленого відповідно до вимог статті 165 Господарського процесуального кодексу України, а також всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову; забезпечити надіслання (надання) позивачу копії відзиву та доданих до нього документів одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. Попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, а також у разі подання відзиву особою, яка відповідно до частини 6 статті 6 Господарського процесуального кодексу України зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його і не навела поважних причин невиконання такого обов`язку, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України. Встановлено позивачу строк - протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов (якщо такий буде поданий) - для подання суду: відповіді на відзив на позов в порядку статті 166 Господарського процесуального кодексу України, а також доказів направлення відповіді на відзив відповідачу. Встановлено відповідачу строк - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив для подання до суду (якщо такі будуть): заперечень на відповідь на відзив та доказів направлення заперечень на відповідь на відзив позивачу.

25.12.2025 через систему "Електронний Суд" до суду від Відповідача надійшов відзив (вх. № 30346 від 26.12.2025).

25.12.2025 через систему "Електронний Суд" до суду від Відповідача надійшла заява з процесуальних питань (вх. № 30345 від 26.12.2025), в якій останній зазначає, що ним не укладався з позивачем Договір-заявка № 310125/01 від 31.01.2025 про надання транспортних послуг, а відтак у відповідності до ч. 2 п. 6 ст. 91 ГПК України, ставить під сумнів відповідність копії поданої Позивачем оригіналу Договору-заявки № 310125/01 від 31.01.2025 про надання транспортних послуг. Крім того, Відповідач формував клопотання про витребування у Приватного підприємства «МВП Логістик» оригіналу договору - заявки № 310125/01 від 31.01.2025 про надання транспортних послуг та встановлення терміну, протягом якого Позивач має подати до матеріалів справи № 922/4386/25 оригінал договору-заявки № 310125/01 від 31.01.2025 про надання транспортних послуг.

Також, Відповідач просив суд встановити термін, протягом якого він має ознайомитися з поданим до матеріалів справи №922/4386/25 від ПП «МВП Логістик» оригіналом договору-заявки №310125/01 від 31.01.2025 про надання транспортних послуг.

05.01.2026 ухвалою суду прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи відзив Товариства з обмеженою відповідальністю «Імекс Макс» (вх. №30346 від 26.12.2025). Подальший розгляд справи № 922/4386/25 постановлено здійснювати із урахуванням долученого відзиву (вх. № 30346 від 26.12.2025). Задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Імекс Макс» з процесуальних питань (вх. № 30345 від 26.12.2025). В порядку ч. 6 ст. 91 ГПК України витребувано у Позивача, ПП "МВП Логістик", в строк до 12.01.2026 оригінал договору-заявки № 310125/01 від 31.01.2025 року про надання транспортних послуг. Встановлено Відповідачу, ТОВ "ІМЕКС МАКС", строк до 22.01.2026 для ознайомлення з поданим ПП "МВП Логістик" до матеріалів справи № 922/4386/25 оригіналом договору-заявки № 310125/01 від 31.01.2025 про надання транспортних послуг.

29.12.2025 через систему "Електронний Суд" до суду від Позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 30346 від 30.12.2025). Крім того, Позивач сформував клопотання про відкладення розгляду справи до надання відповіді митним органом на адвокатський запит вих. № 29-12/25 від 29.12.2026 для надання до суду додаткових доказів щодо суми вартості транспортних послуг, яка була погоджена між сторонами в розмірі 173 080,00 грн.

06.01.2026 ухвалою суду прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи відповідь на відзив (вх. № 30542 від 30.12.2025). Подальший розгляд справи № 922/4386/25 постановлено здійснювати із урахуванням долученої відповіді на відзив (вх. № 30542 від 30.12.2025). Відмовлено у задоволенні клопотання Позивача про відкладення розгляду справи, яке сформоване у відповіді на відзив (вх. № 30542 від 30.12.2025).

07.01.2026 року від позивача, шляхом формування в системі Електронний Суд, надійшло клопотання про долучення доказу (вх. № 363/26), в якому останній просить суд поновити строк для подання додаткового доказу та долучити до матеріалів справи доказ у вигляді відповіді на адвокатський запит від 29.12.2025 № 29-12/25 (вх. Львівської митниці від 02.01.2026 №44/8.19-28-08) з додатком.

Позивач, обгрунтовуючи клопотання про долучення додаткового доказу зазначає, що відповідач у відзиві на позовну заяву заперечив факт укладення договору заявки 310125/01 від 31.01.2025, оскільки вантаж, який перевозив позивач мав гуманітарний характер, а відтак перевезення мало відбуватись на безоплатній основі. З метою отримання офіційної інформації про вантаж на митному оформленні, позивач через адвоката, звернувся до митних органів, і 05.01.2026 Львівська митниця надіслала відповідь на адвокатський запит від 29.12.2025 № 29-12/25 (вх. Львівської митниці від 02.01.2026 №44/8.19-28-08).

09.01.2026 ухвалою суду прийнято до розгляду із долученням до матеріалів справи клопотання позивача (вх. № 363/26 від 07.01.2026) про поновлення процесуального строку та прийняття додаткового доказу. Задоволено клопотання позивача та визнано поважними причини пропуску строку на подання доказів. Поновлено позивачу процесуальний строк для подання додаткового доказу та долучено до матеріалів справи відповідь на адвокатський запит від 29.12.2025 № 29-12/25 (вх. Львівської митниці від 02.01.2026 №44/8.19-28-08) з додатками.

13.01.2026 Товариством з обмеженою відповідальністю «Імекс Макс» в особі представника (директора) було подано через систему "Електронний Суд" заяву (вх.№ 957) про відвід судді Юрченко В.С. від розгляду справи.

В обґрунтування заяви відповідач вказує на процесуальні дії судді Юрченко В.С. при постановленні ухвали від 09.01.2026, яка вказує на упередженість та залежність судді.

В заяві відповідач зазначає, що посилання позивача як на підставу відновлення строків на подання додаткових доказів, заперечення відповідачем позовних вимог є процесуальним правом відповідача, в наслідок реалізації якого не може ставитися можливість відновлення судом процесуальних строків на подання позивачем додаткових доказів, оскільки ст. 80 ГПК України надає позивачу таке право виключно разом з позовною заявою.

Крім того, відповідач у заяві вказує, що суду було відомо, з клопотання позивача про поновлення строку на подання доказу, що у позивача відсутній оригінал договору заявки № 310125/01 від 31.01.2025, таким чином, суд був достеменно обізнаний, що позивач звернувся з позовною заявою, в який навмисно ввів в суд в оману, щодо до наявності у позивача оригіналів доказів доданих ним до позовної заяви, що свідчить про недобросовісність позивача та його суперечливу процесуальну поведінку.

У заяві Відповідач наголошує, що суд приймаючи ухвалу від 09.01.2026, не встановив жодних обставин, які мали непереборну силу та не залежали від волі позивача, які б завадили позивачу подати "додаткові докази" разом з позовною заявою, тим більше, що позивач обґрунтовував вимоги договором заявкою №310125/01 від 31.01.2025, а звернувся з позовом у грудні 2025 року тобто майже через рік, що свідчить про достатність у позивача часу для підготовки та збору усіх доказів, якими позивач вважав за необхідно обґрунтувати свої позовні вимоги.

За твердженням заявника, позивач обґрунтовував поновлення строку на подання додаткових доказів, майже через місяць після подання позовної заяви, знаючи, що відповідачем вже було подано відзив, у якому він заперечував щодо задоволення позовних вимог позивача, а також поставив під сумнів відповідність оригіналу поданої позивачем копії договору - заявки № 310125/01 від 31.01.2025.

Відповідач у заяві стверджує, що для суду та позивача мало бути очевидним, що відповідач може заперечувати позовні вимоги, у тому числі предмет суму позову, та підстави, факти, докази, якими позивач обґрунтував свій позов, оскільки це дискреційне імперативне право відповідача, надане йому процесуальним законом, та саме в забезпеченні судом належної реалізацію цього права полягає завдання господарського судочинства та обов`язок суду.

Тим не меньш, відповідач у заяві зазначає, що у разі якщо суд приймає додаткові докази від позивача, після подання відповідачем відзиву, то це фактично позбавляє відповідача права на справедливий суд, доступу до правосуддя та порушує принципи господарського судочинства, зокрема, але не виключно верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність, оскільки ГПК України (процесуальний закон) не передбачено право відповідача на подачу повторного (другого) відзиву, а значить відповідач фактично позбавлений можливості ефективно захистити свої права з урахуванням додаткових доказів наданих позивачем та прийнятих судом після подання відповідачем до суду відзиву на позовну заяву позивача.

Такі обставини, на думку заявника, викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді Юрченко В.С., можливості забезпечення нею принципів рівності та змагальності сторін у господарському процесі при розгляді цієї справи.

13.01.2026 заява (вх. № 957) була передана судді Юрченко В.С. та невідкладно розглянута.

Розглянувши подану заяву про відвід, суд вважає її необґрунтованою, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Запровадження законодавцем інституту відводу судді, унормованого в положеннях ст. ст. 35-40 ГПК України, мало на меті в першу чергу уникнення будь-яких ризиків можливості порушення основних засад (принципів) господарського судочинства, якими є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, та забезпечення гарантії дотримання декларованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року прав на судовий захист при зверненні особи до суду з метою їх реалізації.

У зв`язку з цим, було визначено перелік випадків, за наявності яких може виникати можливість порушення наведених принципів та гарантій, які було унормовано у ст. 35 ГПК України.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

За змістом ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення Європейського суду з прав людини "Ветштайн проти Швейцарії").

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2009 в справі "Білуха проти України" зазначено, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду". Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного". Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими".

При вирішенні справи "Білуха проти України" Європейський суд з прав людини у п. 49 рішення з посиланням на свою усталену практику зазначає, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Отже, при об`єктивному підході до встановлення наявності/відсутності упередженості суду (суддів) необхідно визначити, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність, зважаючи на безпосередню поведінку судді. Суб`єктивний критерій, у свою чергу, вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи, й лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна було б кваліфікувати як прояв упередженості, можливо ставити під сумнів його безсторонність.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

При цьому, ч. 4 ст. 35 ГПК України регламентовано, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

У поданому відводі відповідачем не спростовано презумпції особистої безсторонності судді Юрченко В.С., а також не наведено очевидних фактів, що можуть поставити під сумнів її безсторонність.

Доводи заявника зводяться до його незгоди з конкретним процесуальним рішенням судді, а саме з ухвалою від 09.01.2026.

Суддя, відправляючи правосуддя, самостійно, на власний розсуд визначає, які саме процесуальні дії слід учинити виходячи з конкретних обставин справи, ступеня підготовленості матеріалів самими сторонами, в тому числі вирішує заявлені сторонами клопотання та заяви.

Так, суддівську дискрецію, або суддівський розсуд, визначають як повноваження, надане особі, яка володіє владою вибирати між двома чи більше альтернативами, коли кожна з альтернатив законна.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 ГПК України, відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Підставами для відводу судді можуть бути лише конкретні обставини, які викликають обґрунтований сумнів у неупередженості такого судді. Тобто, відвід повинен бути підтверджений фактичними обставинами та ґрунтуватись на певних конкретних доказах.

При цьому, незгода з процесуальною діяльністю суду до таких обставин не може належати, адже в такому випадку будь-яка сторона в будь-якій справі зможе в такий спосіб змінювати суддю у своїй справі. Саме тому, законодавцем включено до ст. 35 ГПК України частину четверту, якою встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

У разі незгоди заявника з прийнятими судом рішеннями він не позбавлений можливості ставити питання про їх перегляд в установленому апеляційному та касаційному порядку, а не шляхом подання заяви про відвід.

Отже, вчинення процесуальних дій щодо розгляду поданих від учасників справи у підготовчому провадженні клопотань, не може свідчити про існування упередженості судді Юрченко В.С. у розгляді даної справи.

Жодних об`єктивних та належних доказів наявності обставин, які б свідчили про упередженість та необ`єктивність судді при здійснені правосуддя, в розумінні ст.35 ГПК України, в ході розгляду даної заяви про відвід не встановлено, а відповідачем не надано.

Проаналізувавши наведені заявником обставини, суд приходить до висновку, що за своєю суттю всі аргументи щодо відводу судді Юрченко В.С. є незгодою сторони з процесуальними діями (рішеннями) судді та припущенням про ймовірну упередженість судді. В той час, саме лише припущення не може бути покладено в основу будь-якого судового акта, в тому числі й прийнятого за результатами розгляду заяви про відвід судді. Інших доказів, передбачених приписами ст. ст. 35, 36 ГПК України, що могли б бути підставою для відводу судді, відповідачем не надано.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відповідачем відводу судді Юрченко В.С. від розгляду справи № 922/4386/25, матеріали справи підлягають передачі для визначення складу суду автоматизованою системою для вирішення питання про відвід, відповідно до положень ст. 32 ГПК України.

Згідно ч. 11 ст. 39 ГПК України, за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтею 35, 38, 39, 232-235 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Визнати заявлений Товариством з обмеженою відповідальністю «Імекс Макс» відвід судді Юрченко В.С. (вх. № 957 від 13.01.2026) від розгляду справи за позовом: Приватного підприємства «МВП Логістик» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Імекс Макс» про стягнення грошових коштів - необґрунтованим.

2.Передати заяву про відвід судді Юрченко В.С. (вх. № 957 від 13.01.2026) на розгляд іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, якого буде визначено у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвалу підписано 13.01.2026.

СуддяВ.С. Юрченко