ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2026 року м. Дніпро Справа № 912/3152/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач)

суддів: Чус О.В., Чередко А.Є.

розглянувши у порядку письмового провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Фізичної особи - підприємця Сахарчука Володимира Володимировича

на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 04.03.2025р.

(суддя Кабакова В.Г., м. Кропивницький, повний текст рішення складено 10.03.2025р.)

у справі

за позовом Фізичної особи - підприємця Сахарчука Володимира Володимировича,

до Комунального підприємства "Електротранс" Кропивницької міської ради

про стягнення 84 616,72 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Фізична особа - підприємець Сахарчук Володимир Володимирович звернувся до Господарського суду Кіровоградської області з позовом до Комунального підприємства "Електротранс" Кропивницької міської ради з вимогами про стягнення 84 616,72 грн, з покладенням судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про несплату відповідачем понесених витрат за Договором на надання транспортно-експедиційних послуг №247/2024 від 16.07.2024р..

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 04.03.2025р. у справі №912/3152/24 в позові відмовлено.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Фізична особа - підприємець Сахарчук Володимир Володимирович, через систему "Електронний суд", звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати повністю рішення Господарського суду Кіровоградської області від 04.03.2025р. у справі №912/3152/24 та прийняти нове рішення, про стягнення з Комунального підприємства "Електротранс" Кропивницької міської ради 84 616,72 грн..

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник посилається на те, що судом не було враховано той факт, що Позивач негайно в телефонному порядку повідомив Відповідача про технічну несправність одного з автобусів, заперечень щодо виклику евакуатора та сервісу з його сторони не було, оскільки сам предмет договору передбачає технічну справність автобусів, що мали бути доставлені саме своїм ходом, а предмет договору також є його істотною умовою. Також протягом проведення ремонтних робіт Позивач постійно повідомляв Відповідача про хід виконання ремонтних робіт, їх термін, витрати, які він у зв`язку з цим несе, відправляв підтверджуючі фотоматеріали, що містяться в матеріалах справи. Повідомити ж Замовника письмово на той момент не мав змоги, оскільки перебував за кордоном, а всі витрати підтверджені відповідними документами. Але, навіть у документах, наданих Суду Відповідачем, не заперечується та не оспорюється факт того, що він був повідомлений про поломку автобуса та факт того, що ремонт Позивачем був проведений.

Скаржник вказує на те, що вартість послуг ( 292 500, 00 грн.) не могла включати в себе вартість понесених додаткових витрат, оскільки сам предмет договору не передбачав можливість їх настання, оскільки доставка автобусів своїм ходом означає їх повну технічну справність, і ні в тендерній документації, ні в договорі не було вказано про можливі технічні несправності транспортних засобів.

Скаржник зауважує, що виконання своїх зобов`язань згідно договору стало для ФОП Сахарчук В.В. надмірно дорогим, оскільки сума договору - 292 500, 00 грн., а понесені ним додаткові витрати на ремонт автобуса - 84 616,72 грн., що становить майже третину усієї суми.

Скаржник також вказує на те, що насамперед в товаро транспортній накладній вказано товар «Автобус А 0003/24», а в документах на покупку запчастин не зазначається номер транспортного засобу. До того ж Позивач перебував за кордоном, тому зміг отримати лише ті документи, які йому надали та містяться в матеріалах справи, а складання транспортної накладної підтверджує укладення договору перевезення вантажу. А те, що частина коштів була сплачена готівкою пояснюється тим, що на той момент неможливо було оплатити вартість запчастин та ремонту переказом коштів з України з рахунку Позивача, оскільки їх отримувач юридична особа, яка не зареєстрована в Україні, тому цей переказ зайняв би додаткового часу, саме тому можна було розрахуватись або готівкою або через платіжний термінал банківською картою, як і зробив Позивач. До того ж в матеріалах справи містяться фіскальні чеки, які підтверджують оплату банківською картою.

Скаржник також зазначає на тому, що п. 5.2.1. Договору № 247/2024 від 16.07.2024 р. передбачено, що Замовник зобов`язаний надати Виконавцю всю необхідну інформацію для організації перевезення, а п. 5.5 Договору, що кожна зі сторін повинна виконувати свої зобов`язання за Договором належним чином, сприяючи другій Стороні у виконанні своїх зобов`язань, та має право на взаємне отримання інформації, необхідної для виконання нею своїх обов`язків за цим Договором. Проте, інформації щодо технічної несправності одного з автобусів Замовником надано не було, що і призвело до настання негативних наслідків для ФОП Сахарчук В.В.

Скаржник вважає, що оскільки ФОП Сахарчук В.В. поніс витрати, які були необхідні для виконання зобов`язань за договором, Відповідач зобов`язаний їх відшкодувати, оскільки ці витрати були обґрунтовані і належним чином документовані. До того ж, протиправна бездіяльність Відповідача у цій справі є причиною, а збитки, які виникли у Позивача - наслідком такої протиправної поведінки, оскільки КП Електротранс Кропивницької міської ради ні в тендерній документації, яка була ними підготована, ні в договорі, проєкт якого також є частиною тендерної документації не вказав про технічну несправність одного з автобусів, а передбачив лише їх доставку своїм ходом, що означає їх технічну справність. В подальшому ігнорував звернення Позивача, обіцяв відшкодувати витрати, але так цього і не зробив, що призвело до звернення до Суду.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

Від Комунального підприємства "Електротранс" Кропивницької міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Підприємство не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою посилаючись на те, що умови, укладеного між ФОП Сахарчук В.В. та КП "Електротранс" договору про надання транспортно-експедиційних послуг від 16.07.2024р. за № 247/2024 Відповідачем виконані у повному обсязі. Суму договору у розмірі 292 500,00 грн. перераховано на розрахунковий рахунок ФОП Сахарчук В.В. При цьому, Відповідач зауважує на тому, що зазначений договір укладався за результатами процедури закупівлі - відкритих торгів з особливостями у відповідності до вимог Закону України «Про публічні закупівлі» та з урахуванням Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022р. № 1178. Предметом закупівлі (договору) була транспортно-експедиторська послуга щодо доставки гуманітарної допомоги, а саме двох автобусів (транспортних засобів), що були у використанні від муніципалітету м. Мілан Італія, своїм ходом, до м. Кропивницький Україна. Таким чином, на думку Відповідача, Позивач ознайомлений про те, що транспортні засоби не є новими та таки що перебували у користуванні, а їх транспортування мало здійснюватися з іншої країни (відстань за маршрутом Мілан-Кропивницький ~ 2251 км.) та мав можливість оцінити всі ризики пов`язані з наданням такої послуги. Позивач будучи учасником процедури закупівлі послуги, яка є предметом Договору, повно і беззаперечного погодився з усіма умовами, що вказані в проекті договору про закупівлю зокрема та з тендерною документацією замовника - КП «Електротранс» в цілому, про що свідчить скріплені електронним підписом лист-згода з проектом договору від 25.06.2024 № 37 та лист-згода з технічним завданням від 25.06.2024р. № 45. Відповідач також зазначає на тому, що очікувана вартість предмета закупівлі складала 474 640,00 грн., саме ФОП Сахарчук В.В. була запропонована вартість послуги, у сумі 292 500,00 грн, зокрема, завдяки чому останній став переможцем торгів. Також сторонами погоджено Калькуляцію, що є Додатком 2 до Договору, згідно якої загальна сума послуги складає 292 500,00 грн., а її розрахунок здійснений у відповідності до положень Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність». Разом з тим, Відповідач зауважує на тому, що питання щодо можливого укладення додаткової угоди або укладення договору про закупівлю додаткових послуг, пов`язаних з предметом закупівлі основного договору, у відповідності до вимог законодавства про публічні закупівлі, ФОП Сахарчук В.В. не порушувалось.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.03.2025р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Кощеєв І.М. (доповідач), судді Чус О.В., Чередко А.Є.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.04.2025р. витребувано у Господарського суду Кіровоградської області матеріали справи/копії матеріалів справи №912/3152/24.

Матеріали справи № 912/3152/24 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.

Ч. 13 ст. 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ч. 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Ч. 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

При розгляді цієї справи колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.04.2025р. відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Сахарчука Володимира Володимировича на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 04.03.2025р., для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

7. Встановлені судом обставини справи

16.07.2024р. КП "Електротранс" Кропивницької міської ради (Замовник) та ФОП Сахарчуком Володимиром Володимировичем (Виконавець) укладено договір №247/2024 на надання транспортно- експедиційних послуг, за умовами якого:

- Виконавець зобов`язався надавати послугу, згідно ДК 021:2015 "63520000-О Послуги транспортних агентств", а саме Транспортно-експедиторська послуга щодо доставки гуманітарної допомоги, а саме двох автобусів (транспортних засобів), що були у використанні від муніципалітету м. Мілан Італія, своїм ходом, до м. Кропивницький Україна, а Замовник зобов`язався прийняти цю послугу і своєчасно здійснити її оплату на умовах цього Договору (п. 1.1.),

- кількість та розрахунок вартості послуги, що надаються в межах цього Договору визначається у Додатку №1 (Специфікація) та Додаток № 2 (Калькуляція) до цього Договору, який є невід`ємною частиною договору (п. 1.3.),

- доставка автобусів своїм ходом, повинна відбутися протягом семи днів (термін дії тимчасових номерних знаків автобусів) з моменту заявлених Замовником дати та пункту відправлення автобусів з м. Мілан Італія, із залученням водіїв відповідної категорії зі спеціальними допусками згідно з правилами та вимогами ЄС (п. 1.4.),

- загальна вартість послуг цього договору складає 292 500,00 грн., без ПДВ (п. 3.1.),

-оплата за послугу здійснюється в безготівковій формі при умові своєчасного бюджетного фінансування та при умові проведення платежу органами казначейства в порядку черги згідно ПКМУ від 09.06.2021р. № 590 зі змінами, протягом 30 (тридцять) робочих днів від дати передання транспортних засобів в пункті доставки на підставі підписаного Сторонами Акта приймання-передачі наданих послуг (п. 3.2.),

- виконавець зобов`язаний негайно (не довше як протягом 1 (однієї) доби) письмово, зокрема й електронною поштою на електронну адресу контактної особи Замовника, інформувати останнього про будь-які затримки чи проблеми, що пов`язані з наданням послуги за цим Договором (п. 5.1.3.),

- виконавець зобов`язаний забезпечити збереження автобусів від моменту прийняття його до перевезення і до передання його Замовнику. Вживати всіх необхідних заходів для доставки автобусів Замовника без пошкоджень, втрат, нестачі та псування (п. 5.1.11.),

- договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками обох Сторін та скріплення підписів печатками Сторін (за наявності) і діє включно по "31" грудня 2024 року, але у будь-якому разі до повного виконання Сторонами зобов`язань (п. 9.1.).

До Договору сторони підписали Додатки від 16.07.2024р. №1 "Специфікація" та №2 "Калькуляція" (а.с. 13-15).

У додатку № 2 погоджено складові послуги: організація перевезення автобусів, організація охорони автобусів під час їх перевезення перевалки та зберігання, оформлення товарно-транспортної документації, страхування своєї відповідальності, на загальну суму 292 500,00 грн.

Позивач зазначає, що виконав всі зобов`язання згідно договору зі своєї сторони, проте, під час виконання своїх зобов`язань зазнав значних додаткових витрат через обставини, які не залежать від нього. Через технічну несправність одного з автобусів в Угорщині вимушений був викликати евакуатор та сервіс, докупити запчастини, оскільки через поломку паливної системи, трансмісії автобус не міг продовжувати рух. При первинному огляді автобусів на їх цілісність, справність неможливо визначити повністю технічний стан автомобіля та передбачити його поломку і можливу несправність його частин.

За наведеним у позові розрахунком витрати, що були понесені позивачем задля можливого продовження руху автобуса складають: Послуги евакуатора 02.10.2024 р. - 500 EUR готівки та 410 000 HUF (угорських форентів), що станом на 02.10.2024 р. за курсом НБУ становило 1030,59 євро, отже сумарно 1530,59 євро; Покупка фільтру 02.10.2024 р. - 8 178 HUF, що станом на 02.10.2024 р. за курсом НБУ становило 20,55 євро; Оплата сервісу 08.10.2024 р. 300 EUR готівкою. Загальна сума витрат становила 1 851,14 EUR що станом на 02.10.2024 р., за курсом НБУ становило 84 616,72 грн..

Позивач звернувся до Відповідача з листом про додаткові витрати №104 від 20.11.2024р., де просив оплатити 81 777,96 грн., який залишено без задоволення.

Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Відповідач розрахувався з Позивачем за надані послуги у сумі узгодженої їх вартості, чим виконав взяті на себе зобов`язання за Договором, а додаткова вартість або витрати за договором, у випадку їх наявності, повинні узгоджуватися в обов`язковому порядку з Відповідачем. Такі витрати повинні бути доведеними належними документами - додатками до договору або шляхом обміну листами, повідомленнями, а остаточна вартість послуг може уточнюватися актом наданих послуг і рахунками, у яких зазначається фактичний обсяг наданих послуг. Отже, за договором Позивач, з метою належної організації перевезення, мав право на вчинення необхідних дій на корить Відповідача з очікуванням на компенсацію їх вартості, але компенсація додаткових витрат неможлива, так як не дотримано наведений порядок та умови. Судом вказано, що у Договорі та додатках сторони визначили загальну вартість послуг та погодили обов`язок Позивача повідомляти Відповідача про будь-які затримки чи проблеми, що пов`язані з наданням послуги за цим Договором, що вказує на відсутність домовленості між сторонами щодо визначення окремої вартості "додаткових витрат", а тому наявну узгоджену "загальну вартість послуг" у розмірі 292 500,00 грн Суд розцінив як таку, що включає в собі як "кошти, які сплачує клієнт експедитору як вартість послуг" так і "кошти, які складають вартість додаткових витрат експедитора на виконання договору".

Колегія суддів з таким висновком погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із ст. 11, 629 ЦК України, договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 908 ЦК України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Положення ст. 909 ЦК України встановлюють, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів. Транспортно-експедиторська послуга - це робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

Транспортне експедирування, як вид господарської діяльності, не може розглядатися окремо від перевезення, це комплекс заходів, які супроводжують процес перевезення вантажів на всіх його стадіях (сортування вантажів під час їх прийняття до перевезення, перевалка вантажів у процесі їх перевезення, облік надходження вантажів під час видачі вантажу тощо), і саме це дає підстави розглядати її допоміжним щодо перевезення видом діяльності. Тому кожна послуга, що надається експедитором клієнту, по суті є транспортною послугою.

Відносини учасників транспортно-експедиторської діяльності встановлюються на основі договорів. Учасники цієї діяльності вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов взаємовідносин, що не суперечать чинному законодавству.

Крім того, з аналізу ч. 1 ст. 929 ЦК випливає, що за предметом, договори транспортного експедирування поділяються на договори з виконання послуг, пов`язаних із перевезенням вантажу, договори з організації виконання таких послуг, а також договори, у яких обов`язки експедитора мають одночасно виконавчий та організаційний характер.

При цьому, можливим є укладення різних видів договору транспортного експедирування в залежності від обсягу зобов`язань експедитора. Зокрема, сторони можуть укласти договір про транспортно-експедиційне забезпечення доставки вантажу одержувачу, договір про транспортно-експедиційне забезпечення завезення (вивезення) вантажів на станції залізниць, у порти (на пристані) та аеропорти, а також договір про окремі транспортно-експедиційні операції та послуги.

Згідно ст. 8 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", експедитори надають клієнтам послуги відповідно до вимог законодавства України та держав, територією яких транспортуються вантажі, згідно з переліком послуг, визначеним у правилах здійснення транспортно-експедиторської діяльності, а також інші послуги, визначені за домовленістю сторін у договорі транспортного експедирування; експедитори за дорученням клієнтів забезпечують оптимальне транспортне обслуговування, а також організовують перевезення вантажів різними видами транспорту відповідно до договорів (контрактів), згідно з якими сторони мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим та іншими законами України.

Згідно ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу: договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі; істотними умовами договору транспортного експедирування є, з-поміж інших, розмір плати експедитору та порядок розрахунків. У разі залучення експедитором до виконання його зобов`язань за договором транспортного експедирування іншої особи у відносинах з нею експедитор може виступати від свого імені або від імені клієнта. Платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування. У плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов`язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування. Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади. Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Згідно ст. 11 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", експедитор зобов`язаний надавати транспортно-експедиторські послуги згідно з договором транспортного експедирування і вказівками клієнта, погодженими з експедитором у встановленому договором порядку. За необхідності відступати від вказівок клієнта, зокрема в разі виникнення загрози пошкодження вантажу, безпеці людей і довкіллю, експедитор зобов`язаний попередньо отримати згоду клієнта на таке відступлення. У разі якщо немає можливості попередньо повідомити про це або якщо відповідь на такий запит не отримано експедитором у належний за наявними обставинами строк, експедитор має право діяти на свій розсуд, повідомивши клієнта про свої дії, як тільки таке повідомлення стане можливим. Договором транспортного експедирування можуть бути передбачені й інші обов`язки експедитора.

Згідно ст. 12 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", клієнт зобов`язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Відповідно до ч. 2 ст. 316 ГК України, плата за договором транспортного експедирування здійснюється за цінами, що визначаються відповідно до глави 21 цього Кодексу.

Зокрема, за ст. 189 ГК України, ціна є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування (ч. 1). Ціна є істотною умовою господарського договору. Ціна зазначається в договорі у гривнях. Ціни у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися в іноземній валюті за згодою сторін (ч. 2).

Поряд з цим, ч.ч. 1-3 ст. 632 ЦК України визначено, що ціна у договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування (ч. 1). Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом (ч. 2). Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається (ч. 3).

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом першої інстанції та про що свідчать матеріали справи, відповідно до укладеного за результатами процедури закупівлі - відкритих торгів з особливостями, договору про надання транспортно-експедиційних послуг від 16.07.2024р. за № 247/2024 Виконавець - ФОП Сахарчук В.В. зобов`язався надавати транспортно-експедиторську послугу щодо доставки гуманітарної допомоги, а саме двох автобусів (транспортних засобів), що були у використанні від муніципалітету м. Мілан Італія, своїм ходом, до м. Кропивницький Україна, а Замовник - КП «Електротранс» зобов`язалося прийняти цю послугу і своєчасно здійснити її оплату на умовах цього договору (п.1.1 Договору).

Згідно Додатку №2 Калькуляції, складовими послуги є: організація перевезення автобусів; організація охорони автобусів під час їх перевезення, перевалки та зберігання; оформлення товарно-транспортної документації; страхування своєї відповідальності (а.с. 15).

Закупівля зазначених послуг проводилась у відповідності до вимог Закону України «Про публічні закупівлі» (далі - Закон) та з урахуванням Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 (далі по тексту - Особливості).

Позивач, будучи учасником процедури закупівлі послуги, яка є предметом Договору, повно і беззаперечного погодився з усіма умовами, що вказані в проекті договору про закупівлю зокрема та з тендерною документацією замовника - КП «Електротранс» в цілому, про що свідчить скріплені електронним підписом лист-згода з проектом договору від 25.06.2024 № 37 та лист-згода з технічним завданням від 25.06.2024р. № 45.

Таким чином, Позивач укладаючи договір був ознайомлений про те, що транспортні засоби не є новими та таки що перебували у користуванні, а їх транспортування мало здійснюватися з іншої країни (відстань за маршрутом Мілан-Кропивницький ~ 2251 км.) та мав можливість оцінити всі ризики пов`язані з наданням такої послуги.

З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє, як безпідставні доводи апелянта, наведені в апеляційній скарзі стосовно того, що Замовником не було надано йому інформації щодо технічної несправності одного з автобусів.

Відповідно до п. 3.1. Договору, загальна вартість послуг становить 292 500,00 грн., що також підтверджується Специфікацією - Додаток 1 до даного Договору. Так, у Додатку №1 Специфікації сторони погодили вартість послуги "Транспортно-експедиторська послуга щодо доставки гуманітарної допомоги, а саме 2-х автобусів (транспортних засобів), що були у використанні від муніціпалітету м. Мілан Італія, своїм ходом до проспект Університетський, 3, м. Кропивницький Україна" - 292 500,00 грн. (а.с. 13 з обороту-14).

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Приписами п.10.3 Договору сторонами погоджено наступне: «Істотні умови цього Договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань Сторонами в повному обсязі, крім випадків передбачених діючим законодавством, в тому числі п.19 Постанови КМУ «Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України Про публічні закупівлі, на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування» № 1178 від 12.10.2022р. (зі змінами і доповненнями) та п. 10.5 даного Договору.»

Відповідно до п. 10.5 Договору, істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

2) покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;

3) продовження строку дії договору про закупівлю та/або строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;

4) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг);

5) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку з зміною ставок податків і зборів та/ або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування, а також у зв`язку із зміною системи оподаткування пропорційно до зміни податкового навантаження внаслідок зміни системи оподаткування;

6) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS, регульованих цін (тарифів), нормативів, середньозважених цін на електроенергію на ринку на добу наперед, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни.

Пункт 19 Особливостей визначає вичерпний перелік підстав, за якими можливі зміни до договору про закупівлю. У трьох випадках законодавець надає можливість вносити зміни до договору щодо збільшення його ціни: коливання ціни за одиницю товару на ринку, але без збільшення загальної суми визначеної в договорі; зміни системи оподаткування; та збільшення не більш як на 20% від суми договору у випадку продовження строку дії договору.

Доказів порушення Позивачем питання щодо можливого укладення додаткової угоди або укладення договору про закупівлю додаткових послуг, пов`язаних з предметом закупівлі основного договору, в установленому законодавством порядку матеріали справи не містять.

В пп. 5.1.3 п. 5.1 Договору сторонами узгоджено, що Виконавець зобов`язаний негайно (не довше як протягом 1 (однієї) доби) письмово, зокрема й електронною поштою на електронну адресу контактної особи Замовника, інформувати останнього про будь-які затримки чи проблеми, що пов`язані з наданням послуги за цим Договором.

Отже, у Договорі та додатках сторони визначили загальну вартість послуг та погодили обов`язок Позивача повідомляти відповідача про будь-які затримки чи проблеми, що пов`язані з наданням послуги за цим Договором, що вказує на відсутність домовленості між сторонами щодо визначення окремої вартості "додаткових витрат", а тому наявну узгоджену "загальну вартість послуг", у розмірі 292 500,00 грн. колегія суддів, як і суд першої інстанції розцінює як таку, що включає в собі як "кошти, які сплачує клієнт експедитору, як вартість послуг" так і "кошти, які складають вартість додаткових витрат експедитора на виконання договору".

Як встановлено судом першої інстанції, КП «Електоротранс» взяті на себе зобов`язання за умовами Договору виконано у повному обсязі, кошти у розмірі 292 500,00 грн. на підставі рахунка-фактури перераховано на розрахунковий рахунок ФОП Сахарчук В.В., що підтверджується наявною в матеріалах справи платіжною інструкцією від 12.11.2024р. № 9387 (а.с. 32).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що Відповідач розрахувався з Позивачем за надані послуги у сумі узгодженої їх вартості, чим виконав взяті на себе зобов`язання за Договором.

Щодо додаткових витрат, які Позивач поніс у зв`язку з виконанням Договору, а саме як зазначено у позові: через технічну несправність одного з автобусів в Угорщині вимушений був викликати евакуатор та сервіс, докупити запчастини, оскільки через поломку паливної системи, трансмісії автобус не міг продовжувати рух, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про транспортну-експедиторську діяльність», експедитор має право на відшкодування в погоджених з клієнтом обсягах додаткових витрат, що виникли в нього при виконанні договору транспортного експедирування, якщо такі витрати здійснювалися в інтересах клієнта.

Як вже зазначалось вище, в пп. 5.1.3 п. 5.1 Договору сторонами узгоджено, що Виконавець зобов`язаний негайно (не довше як протягом 1 (однієї) доби) письмово, зокрема й електронною поштою на електронну адресу контактної особи Замовника, інформувати останнього про будь-які затримки чи проблеми, що пов`язані з наданням послуги за цим Договором.

Отже, з аналізу вказаного пункту договору колегія суддів приходить до висновку, що сторони погодили обов`язок Позивача повідомляти Відповідача про будь-які затримки чи проблеми, що пов`язані з наданням послуги за цим Договором, що вказує на відсутність домовленості між сторонами щодо визначення окремої вартості "додаткових витрат".

Таким чином, Позивач, з метою належної організації перевезення, мав право на вчинення необхідних дій на корить Відповідача з очікуванням на компенсацію їх вартості, але компенсація додаткових витрат можлива лише при дотриманні наведеного порядку та умов.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що всупереч вищезазначеному, ФОП Сахарчук В.В., про понесені ним додаткові витрати пов`язані з ремонтом автобуса, поломка якого сталась 02.10.2024р., повідомив Відповідача лише 20.11.2024р., про що свідчить лист з вих № 104 від 20.11.2024р..

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив, що Позивач не узгодив з Відповідачем перелік додаткових послуг та витрат, необхідних для виконання Договору, у тому числі, не склав додатки до договору, не обмінявся негайно (як визначено у Договорі) листами, повідомленнями щодо цього з Відповідачем, не ініціював визначення остаточної вартості послуг шляхом складання акта наданих послуг.

При цьому, як зауважив суд першої інстанції, і з чим погоджується колегія суддів, документи, що подані позивачем на підтвердження понесених додаткових витрат - товаротранспортна накладна VF4134784 від 02.10.2024р. (а.с. 18, 39-40), інвойс АІ24000885 від 02.10.2024р. (а.с. 20, 38), інвойс №М0-2024-387 від 08.10.2024р. (а.с. 19, 36) не підтверджують необхідності надання таких витрат у межах Договору, самого факту надання, зокрема, сплата готівки, та безпосередніх витрат позивача. Зокрема, вони не містять ідентифікуючих ознак відповідного транспортного засобу на транспортування та ремонт якого витрачено грошові кошти. Позивачем не надано доказів оплати товаротранспортної накладної VF4134784 від 02.10.2024р. та інвойсу №М0-2024-387 від 08.10.2024р., а зазначено про їх оплату готівкою.

Ці обставини унеможливлюють сприйняття лише рахунків на сплату, як підставу для виникнення обов`язку у позивача з їх оплати та визначення їх як витрат, які повинен відшкодувати відповідач.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач не узгодив з відповідачем вартість додаткових витрат за Договором, чим вийшов за межі наданих йому прав на організацію перевезення. Невиконання обов`язку з узгодження вартості додаткових послуг вказує на недотримання ним умов Договору та позбавляє його права на компенсацію таких витрат.

Доводи Скаржника про те, що Позивач негайно в телефонному порядку повідомив Відповідача про технічну несправність одного з автобусів, про хід виконання ремонтних робіт, їх термін, витрати, які він у зв`язку з цим несе, відправляв підтверджуючі фотоматеріали, що містяться в матеріалах справи, та про те, що Позивач обіцяв відшкодувати витрати, колегія суддів відхиляє, як недоведені та не підтверджені документально належним чином.

Щодо посилання Скаржника на те, що збитки, які виникли у Позивача є наслідком протиправної бездіяльності Відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно з ч. 1 ст. 22, ст. 611 ЦК України, за загальним правилом особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як передбачено ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Отже, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує її інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у неодержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності). Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Відшкодуванню підлягають тільки збитки, які є об`єктивним наслідком протиправної поведінки, тобто між протиправною поведінкою і шкодою повинен бути причинний зв`язок, який полягає в тому, що протиправна поведінка за часом передує шкоді і породжує шкоду.

Обов`язковою умовою відповідальності є також вина, яка полягає у суб`єктивному ставленні особи до наслідків своїх неправомірних дій. Вина може бути у формі умислу (прямий, похідний) або необережності (грубої або простої).

Таким чином суди, розглядаючи спори про стягнення збитків (шкоди), мають встановлювати наявність усіх вказаних елементів складу правопорушення у їх сукупності. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільна відповідальність у вигляді відшкодування шкоди не настає.

Відповідна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.01.2022 р. у справі № 904/1448/20, від 26.11.2019 р. у справі № 910/20261/16.

У даному випадку, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач не довів шляхом надання належних, допустимих та достовірних доказів здійснення витрат на загальну суму 84 616,72 грн. та відповідно понесених збитків, як не довів і протиправну поведінку, вину відповідача.

За наведеного вище, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком Господарського суду Кіровоградської області щодо відмови у задоволенні позову.

Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що викладені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні Скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги Позивача.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р.).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

За змістом ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Звертаючись із апеляційною скаргою, Скаржник не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів неправильного застосування судом норм процесуального права, як необхідної передумови для зміни чи скасування прийнятого ним судового рішення.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення місцевого господарського суду у даній справі має бути залишено без змін.

10. Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, на підставі ст. 129 ГПК України, покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Сахарчука Володимира Володимировича - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 04.03.2025р. у справі №912/3152/24 - залишити без змін.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на Апелянта.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус

Суддя А.Є. Чередко