РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.01.2026Справа № 910/13737/25
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Інвест"

до Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд"

про стягнення 833 843,06 грн

Представники сторін: не викликалися

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Інвест" (далі-Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" (далі - Компанія) 833 843,06 грн, з яких: 579 506,06 грн - основний борг за виконані підрядні роботи, 111 551,42 грн - витрати на охорону об`єкта та за спожиту електроенергію, 110682,53 грн - інфляційні втрати, 32 103,05 грн - 3% річних, посилаючись на неналежне виконання останнім зобов`язань за Договором підряду №1662/КБ на виконання робіт по будівництву комплексу житлових будинків та об`єктів соціального, побутового призначення на вул. Бориспільській, 18-26 у Дарницькому районі м. Києва. І черга будівництва. Житловий будинок №4 (20-й пусковий комплекс, секція 4) від 20.10.2020 в частині повної оплати вартості виконаних робіт та компенсації витрат на охорону об`єкта та спожитої електроенергії.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

26.11.2025 через систему "Електронний суд" Компанія подала відзив, в якому остання просила відмовити у задоволення, оскільки:

- строк оплати 5% відкладеного платежу не настав, а тому розрахунок інфляційних втрат та 3% річних є необґрунтованим;

- порушення зобов`язань відбулося внаслідок форс-мажорних обставин, що підтверджується листом Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022;

- вартість послуг з охорони об`єкта будівництва та за спожиту електроенергію були сплачені Відповідачем на підставі договорів поруки від 04.07.2025 (зареєстровано Компанією за №774 від 20.08.2025) та від 03.07.2025 №7/05/2025 (зареєстровано Компанією за №712 від 09.08.2025), що підтверджується платіжними інструкціями, копії яких містяться у матеріалах даної справи.

Також у зв`язку з карантинними обмеженнями, введенням на всій території правового режиму воєнного стану та фінансовими труднощами Компанія просила суд зменшити розмір компенсаційних виплат, нарахованих на підставі частини 2 статті 625 ЦК України.

Жодних інших заяв по суті справі, заяв чи клопотань сторонами не надано.

Відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Приймаючи до уваги зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених ГПК України, проте в розумні строки.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги Товариства частково обґрунтованими.

20.10.2020 між Компанією (за текстом договору - Замовник) та Товариством (за текстом договору - Генпідрядник) було укладено договір №1662/КБ, відповідно до пункту 1.1. якого (у редакції Додаткової угоди №2 від 03.06.2021) Генпідрядник зобов`язується відповідно до проектної документації у визначені цим Договором строки здійснити виконання робіт по завершенню будівництва комплексу житлових будинків та об`єктів соціального, побутового призначення на вул. Бориспільській, 18-26 у Дарницькому районі м. Києва. І черга будівництва. Житловий будинок №4 (20-й пусковий комплекс, секція 4) (далі - Об`єкт), передати житлову частину Об`єкта під заселення, Об`єкт - експлуатуючій організації у порядку та на умовах, передбачених Договором.

За умовами пункту 1.3. Договору (у редакції Додаткової угоди №4 від 30.10.2023) строки виконання робіт:

Початок робіт - жовтень 2020 року;

Закінчення робіт - червень 2025 року.

Датою закінчення робіт Сторони вважають дату введення в експлуатацію Об`єкта, якою є дата видачі зареєстрованого відповідним державним органом архітектурно-будівельного контролю сертифіката щодо відповідності закінченого Об`єкта проектній документації, державним будівельним нормам і правилам (далі Сертифікат). У разі затримки Замовником фінансування більш ніж 30 днів Сторони переносять строки виконання робіт на той же термін шляхом укладання додаткової угоди до цього Договору.

Згідно пунктом 2.1. Договору (у редакції Додаткової угоди №2 від 08.06.2021) договірна ціна робіт визначається Сторонами відповідно до вимог нормативних документів у сфері ціноутворення у будівництві, чинного законодавства України, Розрахунку договірної ціни (Додаток №1 до Договору) та становить - 121 046 392,15 грн, у тому числі ПДВ 20% - 20174398,69 грн.

За умовами підпункту 3.2.1. пункту 3.2. Договору (у редакції Додаткової угоди №1 від 30.10.2020) Генпідрядник має право своєчасно отримувати оплату за виконані обсяги робіт у розмірі та строки, визначені цим Договором.

Відповідно до підпункту 3.3.1. пункту 3.3. Договору (у редакції Додаткової угоди №1 від 30.10.2020) Генпідрядник зобов`язаний здійснити належне виконання робіт у встановлені пунктом 1.3. Договору строки у відповідності до затвердженої проектно-кошторисної документації, згідно з будівельними нормами та правилами, включаючи можливі роботи, які чітко не вказані, але необхідні для повного та належного виконання робіт.

Положеннями підпункту 3.4.7. пункту 3.4. (у редакції Додаткової угоди №1 від 30.10.2020) Замовник зобов`язаний здійснювати розрахунки за виконані роботи шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Генпідрядника відповідно до підписаних актів приймання виконаних будівельних Робіт.

Відповідно до підпункту 3.4.9. пункту 3.4. Договору (у редакції Додаткової угоди №1 від 30.10.2020) Замовник компенсує Генпідряднику витрати понесені на охорону об`єкту, використану теплову та електричну енергію та інші витрати пов`язані з обслуговуванням та утриманням Об`єкту та підтверджені відповідними документами (договорами та рахунками відповідних служб.

Згідно з пунктом 5.1. Договору (у редакції Додаткової угоди №1 від 30.10.2020) розрахунки проводяться шляхом оплати Замовником виконаних Робіт на підставі документів по обліку в капітальному будівництві (форма КБ-2В, КБ-3). Вартість виконаних Робіт, що підлягають оплаті і визначається в межах вартості Робіт, передбачених договірною ціною, із урахуванням виконаних обсягів Робіт та з урахуванням пунктів 3.4.7. та 5.6. Договору. Акти виконаних Робіт ф.КБ-2в та Довідки ф.КБ-3 Генпідрядник зобов`язаний надавати Замовнику на розгляд не пізніше 26 числа звітного місяця. Замовник перевіряє надані Генпідрядником Акти виконаних Робіт ф. КБ-2в та підписує.

Розрахунки за виконані Роботи здійснюються відповідно до умов Договору, але не раніше факту їх виконання (пункт 5.5. Договору (у редакції Додаткової угоди №1 від 30.10.2020).

У відповідності до пункту 5.6. Договору (у редакції Додаткової угоди №1 від 30.10.2020) розрахунки за фактично виконані Роботи здійснюються в наступному порядку:

Оплата виконаних Робіт здійснюється Замовником у розмірі 95 (дев`яносто п`ять) відсотків від суми кожного оформленого Акту ф.КБ-2в, Довідки ф.КБ-3 з урахуванням авансових платежів до 15 числа місяця, наступного за звітним.

Накопичені за період будівництва 5 (п`ять) відсотків відкладеного платежу (як гарантія виконання зобов`язань Генпідрядника за Договором) сплачуються Замовником в строк до 90 календарних днів після введення в експлуатацію закінченого будівництвом Об`єкта (відповідно до пункту 1.3. цього Договору) з оформленням акту передачі експлуатуючій організації, а в разі виявлення дефектів під час прийняття, не пізніше ніж за 15 днів після повного їх усунення Генпідрядником за свій рахунок.

Розмір відкладеного платежу здійснюється Замовником на суму витрат, пов`язаних з усуненням дефектів і недоробок за вимогами Покупців у набутих ними приміщеннях, оплатою комунальних послуг у зв`язку з несвоєчасним заселенням квартир із вини Генпідрядника, тощо.

Зменшення відкладеного платежу здійснюється Замовником на підставі зробленого ним розрахунку одночасно з направленням Генпідряднику письмового повідомлення у порядку, передбаченому пунктом 8.7. цього Договору.

Положеннями пункту 5.7. Договору (у редакції Додаткової угоди №1 від 30.10.2020) визначено, що всі документи, які надходять від Генпідрядника, в тому числі акти, звіти, довідки та ін., повинні бути розглянуті, підписані та повернуті протягом 10 робочих днів, за умови відсутності претензій та виявлених недоліків. В разі виявлення суттєвих порушень та/або недоліків, Замовник направляє Генпідряднику вмотивовану відмову від підписання відповідних документів та визначає виявлені ним недоліки та орієнтовний строк для їх усунення. Отримавши таку відмову Генпідрядник зобов`язаний в узгоджений із Замовником строк усунути всі недоліки. Після цього, всі документи направляються у визначеному цим розділом порядку.

Договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками Сторін і діє до 31 грудня 2025 року, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх договірних зобов`язань (пункт 8.10. Договору (у редакції Додаткової угоди №4 від 30.10.2023).

У листопаді 2023 року Товариством було виконано роботи загальною вартістю 579506,06 грн (разом із ПДВ), що підтверджується: довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від 30.11.2023 та актом приймання виконаних будівельних робіт №1 від 30.11.2023.

Вищезазначені документи підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені їх печатками без будь-яких претензій та/або зауважень.

Також між Товариством та Компанією було оформлено:

Акт компенсації витрат №19 від 31.01.2025 до договору №1662/КБ від 20.10.2020 (компенсація витрат за охорону будівельного майданчика) на суму 35 640,00 грн (без ПДВ);

Акт компенсації витрат №20 від 31.03.2025 до договору №1662/КБ від 20.10.2020 (компенсація витрат за охорону будівельного майданчика) на суму 35 640,00 грн (без ПДВ);

Акт компенсації витрат №18 від 30.06.2025 до договору №1662/КБ від 20.10.2020 (компенсація витрат за охорону будівельного майданчика) на суму 35 640,00 грн (без ПДВ);

Акт компенсації витрат №20 від 28.02.2025 до договору №1662/КБ від 20.10.2020 (компенсація витрат за використану тимчасову електроенергію) на суму 22 818,00 грн (без ПДВ);

Акт компенсації витрат №20 від 31.07.2025 до договору №1662/КБ від 20.10.2020 (компенсація витрат за фактично спожиту електроенергію за липень 2025 року) на суму 8171,76 грн (без ПДВ).

Вищезазначені документи також підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені їх печатками без будь-яких претензій та/або зауважень.

Жодних доказів оплати вищенаведених підрядних робіт за Договором №1662/КБ від 20.10.2020 матеріли справи не містять та не були надані Відповідачем.

У зв`язку з несплатою Компанією вартості робіт за листопад 2023 року за Договором №1662/КБ від 20.10.2020, Товариство звернулося з даним позовом до суду.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідності до статті 509 ЦК України та статті 173 ГК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За приписами частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Аналогічне положення мітиться в частині 1 статті 526 ЦК України.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Даючи оцінку правовідносинам, що склались між Сторони в ході виконання договору №1662/КБ від 20.10.2020, суд дійшов висновку, що такий за своєю правовою природою є договором будівельного підряду, за яким відповідно до частин 1, 2 статті 875 ЦК України підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.

Отже, укладення Договору №1662/КБ від 20.10.2020 було спрямоване на виконання Товариством робіт по завершенню будівництва комплексу житлових будинків та об`єктів соціального, побутового призначення на вул. Бориспільській, 18-26 у Дарницькому районі м. Києва. І черга будівництва. Житловий будинок №4 (20-й пусковий комплекс, секція 4) (далі - Об`єкт), передання житлової частини Об`єкта під заселення, Об`єкт - експлуатуючій організації та одночасного обов`язку Компанії по здійсненню оплати вартості вказаних робіт.

За приписами абзацу 1 частини 4 статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Також, виходячи з положень підпунктів 3.4.7. пункту 3.4., та пунктів 5.1., 5.5., 5.6. Договору (у редакції Додаткової угоди №1 від 30.10.2020) підтвердженням виконання робіт та підставою здійснення розрахунків за виконані роботи є належним чином оформлений акт.

Як було раніше встановлено судом, між уповноваженими представниками Товариства та Компанії було підписано та скріплено печатками без будь-яких претензій та/або зауважень довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від 30.11.2023 та акт приймання виконаних будівельних робіт №1 від 30.11.2023.

Отже, вартість виконаних Товариством у листопаді 2023 року робіт за Договором №1662/КБ від 20.10.2020 становить 579 506,06 грн (разом із ПДВ).

Умовою виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання.

Положеннями статті 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною 4 статті 879 ЦК України оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Відповідно до пункту 5.6. Договору (у редакції Додаткової угоди №1 від 30.10.2020) розрахунки за фактично виконані Роботи здійснюються в наступному порядку:

Оплата виконаних Робіт здійснюється Замовником у розмірі 95 (дев`яносто п`ять) відсотків від суми кожного оформленого Акту ф.КБ-2в, Довідки ф.КБ-3 з урахуванням авансових платежів до 15 числа місяця, наступного за звітним.

Накопичені за період будівництва 5 (п`ять) відсотків відкладеного платежу (як гарантія виконання зобов`язань Генпідрядника за Договором) сплачуються Замовником в строк до 90 календарних днів після введення в експлуатацію закінченого будівництвом Об`єкта (відповідно до пункту 1.3. цього Договору) з оформленням акту передачі експлуатуючій організації, а в разі виявлення дефектів під час прийняття, не пізніше ніж за 15 днів після повного їх усунення Генпідрядником за свій рахунок.

Розмір відкладеного платежу здійснюється Замовником на суму витрат, пов`язаних з усуненням дефектів і недоробок за вимогами Покупців у набутих ними приміщеннях, оплатою комунальних послуг у зв`язку з несвоєчасним заселенням квартир із вини Генпідрядника, тощо.

Зменшення відкладеного платежу здійснюється Замовником на підставі зробленого ним розрахунку одночасно з направленням Генпідряднику письмового повідомлення у порядку, передбаченому пунктом 8.7. цього Договору.

Оскільки матеріали справи не містять доказів введення в експлуатацію закінченого будівництвом Об`єкта (відповідно до пункту 1.3. цього Договору) та оформлення акту передачі експлуатуючій організації, суд, погоджуючись із запереченнями Компанії, дійшов висновку про те, що станом на момент звернення з даним позовом до суду та вирішення спору по суті Товариство має право на оплату 95% вартості робіт від суми акту приймання виконаних будівельних робіт №1 від 30.11.2023, що становить 550 530,76 грн (579 506,06 грн х 0,95).

При цьому, останнім днем для оплати 95% вартості робіт за листопад 2023 року було 15.12.2023.

З огляду на зазначене, суд також вважає, що строк оплати 5% вартості робіт від суми акту приймання виконаних будівельних робіт №1 від 30.11.2023, що становить 28 975,30 грн (579 506,06 грн х 0,05), не настав, а тому позов у цій частині є передчасним та необґрунтованим.

Також судом встановлено, що жодних доказів оплати вищенаведених підрядних робіт за Договором №1662/КБ від 20.10.2020 матеріли справи не містять та не були надані Відповідачем.

Отже, у зв`язку з неналежним виконанням Компанією своїх зобов`язань за Договором №1662/КБ від 20.10.2020 щодо оплати вартості виконаних робіт, строк оплати яких настав, суд дійшов висновку про наявність у Відповідача основної суми заборгованості у розмірі 550530,76 грн.

Крім цього, Товариством заявлено до стягнення 111 551,42 грн компенсації витрат на охорону об`єкта та спожиту електроенергію.

Відповідно до підпункту 3.4.9. пункту 3.4. Договору (у редакції Додаткової угоди №1 від 30.10.2020) Замовник компенсує Генпідряднику витрати понесені на охорону об`єкту, використану теплову та електричну енергію та інші витрати пов`язані з обслуговуванням та утриманням Об`єкту та підтверджені відповідними документами (договорами та рахунками відповідних служб.

Отже, зі змісту вказаної норми випливає, що належними доказами, які підтверджують понесення витрат на охорону об`єкту та спожиту електричну енергію є відповідні договори, укладені з надавачами послуг охорони та постачання електричної енергії та виставлені цими контрагентами рахунки на оплату.

Однак матеріали справи не містять вищезазначених доказів та не були надані Позивачем.

У той же час 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 № 132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України та змінено назву статті 79 ГПК з "достатність доказів" на нову - "вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес новий стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.08.2020 у справі №904/2357/20.

У той же час, пунктом 5.7. Договору (у редакції Додаткової угоди №1 від 30.10.2020) встановлено, що всі документи, які надходять від Генпідрядника, в тому числі акти, звіти, довідки та ін., повинні бути розглянуті, підписані та повернуті протягом 10 робочих днів, за умови відсутності претензій та виявлених недоліків. В разі виявлення суттєвих порушень та/або недоліків, Замовник направляє Генпідряднику вмотивовану відмову від підписання відповідних документів та визначає виявлені ним недоліки та орієнтовний строк для їх усунення. Отримавши таку відмову Генпідрядник зобов`язаний в узгоджений із Замовником строк усунути всі недоліки. Після цього, всі документи направляються у визначеному цим розділом порядку.

На підтвердження компенсації витрат на охорону об`єкта та спожиту електроенергію Товариством було надано:

Акт компенсації витрат №19 від 31.01.2025 до договору №1662/КБ від 20.10.2020 (компенсація витрат за охорону будівельного майданчика) на суму 35 640,00 грн (без ПДВ);

Акт компенсації витрат №20 від 31.03.2025 до договору №1662/КБ від 20.10.2020 (компенсація витрат за охорону будівельного майданчика) на суму 35 640,00 грн (без ПДВ);

Акт компенсації витрат №18 від 30.06.2025 до договору №1662/КБ від 20.10.2020 (компенсація витрат за охорону будівельного майданчика) на суму 35 640,00 грн (без ПДВ);

Акт компенсації витрат №20 від 28.02.2025 до договору №1662/КБ від 20.10.2020 (компенсація витрат за використану тимчасову електроенергію) на суму 22 818,00 грн (без ПДВ);

Акт компенсації витрат №20 від 31.07.2025 до договору №1662/КБ від 20.10.2020 (компенсація витрат за фактично спожиту електроенергію за липень 2025 року) на суму 8171,76 грн (без ПДВ).

Вищезазначені документи підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені їх печатками без будь-яких претензій та/або зауважень.

Крім цього, Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності врахування принципу добросовісності (пункт 6 статті 3 ЦК України) - стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (постанови Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №390/34/17, від 28.09.2021 у справі №918/1045/20).

Доктрина "venire contra factum proprium" (заборони суперечливої поведінки), в основі якої лежить принцип добросовісності, базується ще на римській максимі - "non concedit contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона розумно покладається на них.

Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28.04.2021 у справі №910/9351/20, від 09.06.2021 у справі №911/3039/19, від 08.09.2021 у справі №910/10444/20.

Враховуючи викладене, суд вважає, що належне оформлення актів про компенсацію витрат на охорону об`єкта, спожиту електроенергію звернення та одночасне заперечення проти відшкодування таких витрат є проявом зі сторони Відповідача суперечливої недобросовісної поведінки та порушення принципу добросовісності.

Відносно доводів Компанії про виконання останньою зобов`язань Товариства щодо компенсації витрат на охорону та спожиту електроенергію на підставі договорів поруки від 04.07.2025 (зареєстровано Компанією за №774 від 20.08.2025) та від 03.07.2025 №7/05/2025 2025 (зареєстровано Компанією за №712 від 09.08.2025), суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

За частиною 2 статті 553 ЦК України порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

У відповідності до частини 2 статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

1. Щодо компенсації витрат на охорону Об`єкта.

04.07.2025 між Фізичною особою-підприємицею Алілуйко Оленою Сергіївною (далі - Кредитор, ФОП Алілуйко О.С.), Товариством (за текстом договору - Боржник) та Компанією (за текстом договору - Поручитель) було укладено договір поруки, за положеннями якого:

- пункт 1.1: Поручитель зобов`язується субсидіарно відповідати перед Кредитором за виконання зобов`язання щодо оплати Боржником наданих Кредитором за період травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2025 року охоронних послуг, зокрема за Договором №0111-ЧМ-ФО від 30.10.2020 про надання охоронних послуг на будівництві комплексу житлових будинків та об`єктів соціального, побутового призначення на вул. Бориспільській, 18-26 в Дарницькому районі м. Києва;

- пункт 2.1: Кредитором за Основним договором виступає ФОП Алілуйко О.С.;

- пункт 2.2: Боржником за Основним договором виступає Товариство;

- пункт 2.3: Предметом Основного договорів є надання Кредитором послуг по охороні Об`єктів, зокрема житлового комплексу за адресою: вулиця Бориспільська, 18-26 в Дарницькому районі м. Києва, вартість яких сплачує Боржник та здійснює інші платежі, передбачені умовами Основного договору;

- пункт 2.4: Строк виконання зобов`язання за Основним договором встановлюється згідно з умовами Основного договору;

- пункт 2.5: Даним Договором забезпечено виконання передбаченого у п. 1.1 цього Договору Основного зобов`язання виключно щодо оплати наданих за періоди: травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2025 року Кредитором охоронних послуг Боржнику;

- пункт 3.1: Поручитель несе субсидіарну (додаткову) відповідальність перед Кредитором за виконання Боржником зобов`язання щодо оплати наданих Кредитором за періоди: травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2025 року послуг по охороні Об`єктів, зокрема житлового комплексу за адресою: вулиця Бориспільська, 18-26 в Дарницькому районі м. Києва.

- пункт 5.1: У разі порушення Боржником зобов`язання за Основним договором, передбаченого у п. 1.1 даного Договору щодо оплати Боржником наданих Кредитором за періоди: травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2025 року охоронних послуг, Поручитель зобов`язується виконати за Боржника вказане зобов`язання у 5-денний термін з дня отримання вимоги від Кредитора, якщо Боржник відмовився задовольнити вимогу Кредитора або Кредитор не одержав від нього в розумний строк відповіді на пред`явлену вимогу. Разом з вимогою про оплату Кредитор надає Поручителю докази пред`явлення вимоги Боржнику та, за наявності, докази відмови Боржника задовольнити вимогу Кредитора;

- пункт 5.2: Поручитель до задоволення вимоги, пред`явленої йому Кредитором, повинен повідомити про це Боржника, а у разі пред`явлення позову, - подати клопотання про залучення Боржника до участі у справі;

- пункт 5.3: Після виконання Поручителем зобов`язання Боржника за Основним договором щодо оплати Боржником наданих Кредитором за період травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2025 року охоронних послуг, до Поручителя, що виконав таке зобов`язання, переходять права Кредитора за Основним договором по оплаті Боржником вартості наданих Кредитором за період травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2025 року охоронних послуг;

- пункт 5.4: Поручитель зобов`язаний протягом 10 днів з дня виконання зобов`язання щодо оплати наданих Кредитором Боржнику за період травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2025 року охоронних послуг повідомити про це Боржника, зазначивши дату, суму і форму виконання та надати завірені копії документів, що підтверджують таке виконання.

Виходячи із вищезазначеного, Відповідачем взято на себе зобов`язання щодо часткового забезпечення виконання грошового зобов`язання щодо компенсації вартості охоронних послуг, а саме за період: травень 2025 року - грудень 2025 року.

При цьому, предметом спору у даній справі є компенсація витрат за охорону будівельного майданчика за період: січень 2025 року, березень 2025 року, червень 2025 року.

Таким чином, зобов`язання Відповідача за договором поруки від 04.07.2025 (зареєстровано Компанією за №774 від 20.08.2025) стосуються компенсації витрат за охоронні послуги лише щодо червня 2025 року. Натомість компенсація витрат за охоронні послуги за січень 2025 року та березень 2025 року не забезпечувалося вищезазначеним правочином.

Також Відповідачем долучено до матеріалів справи копії платіжних інструкцій щодо оплати охоронних послуг за договором поруки від 04.07.2025: №621 від 04.07.2025 на суму 60000,00 грн, №775 від 12.08.2025 на суму 60 000,00 грн, №830 від 14.08.2025 на суму 60000,00 грн, №758 від 12.08.2025 на суму 60 000,00 грн, №1084 від 29.10.2025 на суму 45000,00 грн, №1225 від 12.11.2025 на суму 42 630,00 грн, №1064 від 24.10.2025 на суму 90000,00 грн.

Однак, проаналізувавши вказані платіжні документи, суд дійшов до висновку, що в призначенні платежу не міститься посилання, що вони спрямовані на оплату охоронних послуг саме за червень 2025 року

Більше того, за умовами договору поруки від 04.07.2025 (зареєстровано Компанією за №774 від 20.08.2025) Відповідачем взято на себе субсидіарну відповідальність, тобто за якої кредитор вправі вимагати виконання від поручителя лише після звернення з відповідною вимогою до основного боржника й лише у випадку, якщо останній відмовився від її задоволення, задовольнив її частково або якщо кредитор не отримав на неї відповіді в розумний строк.

Однак судом встановлено, що матеріали справи не містять відповідних доказів звернення ФОП Алілуйко О.С. до Позивача та не були надані Відповідачем.

2. Щодо компенсації витрат на за спожиту електроенергію.

03.07.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ясно+" (далі - Кредитор, ТОВ "Ясно+"), Компанією (за текстом договору - Поручитель) та Товариством (за текстом договору - Боржник) було укладено договір поруки №7/05/2025, за положеннями якого:

- пункт 1.1: Поручитель зобов`язується солідарно відповідати перед Кредитором за виконання зобов`язання щодо оплати використаної (купованої) електричної енергії та інших платежів Товариства, які виникли за Договором про постачання електричної енергії споживачу від 01.08.2024 №7ПВ (надалі - Основний договір), укладеним між Кредитором та Боржником;

- пункт 2.1: Кредитором за Основним договором виступає ТОВ "Ясно+";

- пункт 2.2: Боржником за Основним договором виступає Товариство;

- пункт 2.3: Предметом Основного договору є продаж Кредитором (постачальником) електричної енергії Боржнику (споживачу) для забезпечення потреб електроустановок Боржника (споживача), а Боржник (споживач) оплачує Кредитору (постачальнику) вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами Основного договору;

- пункт 2.4: Строк виконання зобов`язання за Основним договором встановлюється згідно з умовами Основного договору та/або обраною Боржником (споживачем) Комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до Основного договору;

- пункт 3.1: Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання Боржником зобов`язання щодо оплати використаної (купованої) електричної енергії та інших платежів, а також за відшкодування Кредитору збитків та сплату неустойки відповідно до умов Основного договору;

- пункт 4.1: Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання;

- пункт 4.2: Порука припиняється після закінчення п`ятирічного строку з моменту укладання цього договору;

- пункт 5.1: У разі порушення Боржником зобов`язання за Основним договором Поручитель зобов`язується виконати за Боржника зобов`язання останнього у 5-денний термін з дня отримання вимоги від Кредитор;

- пункт 6.1: У разі невиконання Боржником зобов`язання за Основним договором Кредитор має право звернутися з вимогою про виконання такого зобов`язання до Поручителя.

З огляду на відсутність у матеріалах справи Основного договору, проаналізувавши положення цього договору поруки та наявні у матеріалах справи докази, суд не погоджується з доводами Компанії, що цим правочином забезпечено виконання зобов`язання щодо оплати використаної (купованої) електричної енергії саме до об`єкта будівництва по вулиці Бориспільській, 18-26 у Дарницькому районі м. Києва. І черга будівництва. Житловий будинок №4 (20-й пусковий комплекс, секція 4).

Таким чином, суд відхиляє аргументи Компанії про виконання останньою зобов`язань Товариства щодо компенсації витрат на охорону та спожиту електроенергію на підставі договорів поруки від 04.07.2025 (зареєстровано Компанією за №774 від 20.08.2025) та від 03.07.2025 №7/05/2025 2025 (зареєстровано Компанією за №712 від 09.08.2025).

У той же час, як було раніше зазначено судом, умовою виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання.

Дослідивши положення підпункту 3.4.9. пункту 3.4. Договору (у редакції Додаткової угоди №1 від 30.10.2020), на переконання суду, у ньому не встановлено строку (терміну) виконання грошового зобов`язання щодо компенсації витрат на охорону об`єкта та електричну енергію.

Приписами частини 2 статті 530 ЦК України встановлено, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

При цьому, оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі позову.

Судом встановлено, що Товариство неодноразово зверталося до Компанії з вимогами про сплату заборгованості у розмірі 111 551,42 грн, зокрема листом №610 від 14.10.2025.

Отже, строк для компенсації витрат на підставі підпункту 3.4.9. пункту 3.4. Договору (у редакції Додаткової угоди №1 від 30.10.2020) є таким, що настав.

Отже, у зв`язку з неналежним виконанням Компанією своїх зобов`язань за Договором №1662/КБ від 20.10.2020 щодо компенсації вартості охоронних послуг та спожитої електричної енергії, строк оплати яких настав, суд дійшов висновку про наявність у Відповідача основної суми заборгованості (з урахуванням початкового сальдо та часткової оплати) у розмірі 111 551,42 грн.

Також у зв`язку із несвоєчасною оплатою, Позивачем заявлено до стягнення 110 682,53 грн інфляційних втрат та 32 103,05 грн 3% річних, нарахованих за період з 16.12.2023 по 20.10.2025 на суму боргу у розмірі 579 506,06 грн.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) статтею 610 ЦК України кваліфікується як порушення зобов`язання.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549-552, 611, 625 ЦК України.

За умовами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Грошовим, за змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №758/1303/15-ц, від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц, від 10.04.2018 у справі №910/10156/17.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши розрахунок компенсаційних нарахувань, суд вважає його необґрунтованим, оскільки Позивачем неправильно визначено базу нарахування.

Таким чином, за розрахунком суду обґрунтований розмір 3% річних становить 30497,90 грн, а інфляційних втрат - 111 049,52 грн, нарахованих за період з 16.12.2023 по 20.10.2025 на суму боргу у розмірі 550 530,76 грн.

Оскільки розрахована сума інфляційних втрат перевищує заявлену Товариством, тому, виходячи з положень статті 14 та частини 2 статті 237 ГПК України, стягненню підлягають 110 682,53 грн інфляційних втрат.

Також, заперечуючи проти стягнення 3% річних та інфляційних втрат, Компанія посилається на настання форс-мажорних обставин внаслідок ведення воєнного стану, як наслідок, на наявність підстав для застосування до спірних правовідносин положень пунктів 5.1., 5.2. Договору, статті 617 ЦК України та звільнення відповідача від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. Однак суд зазначені доводи відхиляє з огляду на наступне.

Згідно з абзацом 1 статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Відповідно до статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами.

Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку.

Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду в постановах: від 25.01.2022 у справі №904/3886/22, від 16.07.2019 у справі №917/1053/18, від 16.07.2019 у справі №917/1053/18 та від 09.11.2021 у справі №913/20/21.

За положеннями пункту 8.2. Договору підряду №1662/КБ від 20.10.2020 (у редакції Додаткової угоди №1 від 30.10.2020) обставини непереборної сили:

8.2.1. Сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання Договору та виникли поза волею Сторін (пожежа, катастрофа, стихійне лихо, війна та інше).

8.2.2. Сторона, яка посилається на обставини непереборної сили, зобов`язується протягом З днів з моменту їх настання повідомити другу Сторону про настання таких обставин. У такому випадку строк дії цього Договору, а також всі його суттєві строки переносяться Сторонами на відповідний термін. Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-Промисловою палатою України.

8.2.3. У разі припинення дії обставин непереборної сили Сторона, яка на них посилалась, зобов`язується негайно направити відповідне повідомлення про це іншій Стороні з письмовим підтвердженням початку та періоду дії таких обставин. У повідомленні повинен бути зазначений термін, на який потрібно перенести виконання зобов`язань за цим Договором.

8.2.4. У разі коли строк дії обставин непереборної сили продовжується більше ніж 2 місяці, Замовник має право розірвати цей Договір, сплативши Генпідряднику кошти за обсяги виконаних робіт в повному обсязі. У разі попередньої оплати Генпідрядник зобов`язаний повернути Замовнику кошти протягом 10 днів з дня направлення Замовником повідомлення про розірвання цього Договору на адресу Генпідрядника, за виключенням коштів, які витрачені на придбання товарів та послуг (робіт).

Судом встановлено, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в України" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022.

Частиною 1 статті 141 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні" встановлено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Суд зазначає, що вищенаведені висновки Верховного Суду щодо застосування статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", зокрема щодо підтвердження наявності форс-мажорних обставин, мають загальний характер та підлягають застосуванню у тому числі й щодо спірних правовідносин.

Отже, відповідний сертифікат ТПП України є документом, який підтверджує виникнення форс-мажорних обставин та строк їх дії.

Проте у порушення приписів чинного законодавства та умов договору на підтвердження форс-мажорних обставин Відповідач не надав належного документа - сертифіката Торгово-промислової палати України чи її регіональної палати.

Крім цього, судом також встановлено, що всупереч приписам законодавства в матеріалах даної справи відсутні будь-які докази повідомлення позивача про настання форс-мажорних обставин.

Також Компанія зазначала, що лист ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 є достатнім доказом настання форс-мажорних обставин.

Однак посилання Відповідача на вказаний лист суд вважає необґрунтованим, оскільки вказаний документ не є доказом настання форс-мажорних обставин для всіх без виключення суб`єктів господарювання України з початком військової агресії російської федерації. Кожен суб`єкт господарювання, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин.

Крім цього, суд звертає увагу відповідача на те, що лист ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не можна вважати сертифікатом у розумінні статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", а також такий лист не є документом, який був виданий за зверненням відповідного суб`єкта (відповідача), для якого могли настати певні форс-мажорні обставини.

При цьому зазначений лист не є безумовною підставою вважати, що форс-мажорні обставини настали для всіх без виключення суб`єктів. Кожен суб`єкт, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність у нього форс-мажорних обставин.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.12.2023 у справі №922/193/23, від 29.06.2023 у справі №922/999/22, від 07.06.2023 у справі №912/750/22, від 07.06.2023 у справі №906/540/22.

З огляду на зазначене, суд вважає необґрунтованими доводи Відповідача про відсутність його вини внаслідок настання обставин непереборної сили.

Посилання Відповідача на складну фінансову ситуацію не беруться судом до уваги, оскільки за приписами абзацу 2 частини 1 статті 617 ЦК України не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Крім цього, суд зауважує, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження №14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

Крім цього, Компанією викладено клопотання про зменшення розміру 3% та інфляційних втрат.

Розглянувши зазначене клопотання відповідача, суді дійшов висновку про його необґрунтованість, з огляну на наступне.

Згідно з частиною 3 статті 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, за змістом вказаної норми суд має право зменшити розмір штрафних санкцій, зокрема, з таких підстав, що: належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора; якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин. Такий перелік підстав для зменшення розміру штрафних санкцій не є вичерпним, оскільки частина третя статті 551 ЦК України визначає, що суд має таке право і за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до усталеної практики право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують як наявність підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, так і заперечення щодо такого зменшення.

У постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 Велика Палата Верховного Суду сформувала висновок про те, що з огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, з огляду на принципи розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і відсотків річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери кредитора. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають правове значення, та, зокрема, зазначених критеріїв суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

За обставинами справи №902/417/18 у пункті 5.5 договору сторони дійшли згоди щодо зміни розміру відсоткової ставки, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, і встановили її в розмірі 40% річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем, та 96% річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення 90 календарних днів. За товар вартістю 205 538,92 грн до подання позовної заяви до суду відповідач сплатив 107 157,00 грн. Заборгованість в розмірі 98 381,92 грн відповідач сплатив після відкриття провадження у справі. Водночас на цю заборгованість, яка на момент звернення до суду з позовом ще не була погашена, позивач нарахував 40 306,19 грн пені, 30 830,83 грн штрафу, 110 887,30 грн відсотків річних, а разом 182 024,32 грн, що майже в два рази перевищувало суму основного боргу.

Врахувавши очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій у виді штрафу, пені і відсотків річних, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, Велика Палата Верховного Суду у справі №902/417/18 вважала справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи та наведеним вище критеріям, обмежити розмір санкцій сумами штрафу і пені, які вже вирішено судами попередніх інстанцій стягнути, та відмовити у стягненні відсотків річних.

Крім цього, як було зауважено у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05.06.2024 у справі №910/14524/22 зменшення судом заявлених до стягнення штрафних санкцій чи відсотків, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України, є правом, а не обов`язком суду і може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку, за наслідками оцінки обставин справи та наданих учасниками справи доказів. Тому в питаннях підстав для зменшення розміру штрафних санкцій чи відсотків, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України, не може бути подібних правовідносин, оскільки кожного разу суд вирішує це питання на власний розсуд з огляду на конкретні обставини, якими обумовлене таке зменшення.

Виключність випадку для зменшення судом розміру процентів річних нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України має бути підтверджена встановленими судами дійсно надзвичайними обставинами.

Судом враховано вищезазначені висновки Великої Палати Верховного Суду, проте звертає увагу, що у даній справі позивач заявив до стягнення з відповідача відсотки річних у розмірі, передбаченому законом (частина 2 статті 625 ЦК України - 3%), а у справі №902/417/18 відсотки були визначені договором у розмірі 40%.

Таким чином у справі, що розглядається, порушення принципів розумності, справедливості та пропорційності як винятковий випадок для зменшення відсотків річних, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України, судом не встановлено та не доведено Відповідачем. До того ж загальний розмір 3% річних, заявлених до стягнення, не перевищує розмір основного боргу.

Також судом відхиляються доводи Відповідача про відсутність заподіяння Позивачу збитків внаслідок несвоєчасної оплати заборгованості, оскільки звертаючись з вимогою про стягнення процентів річних та інфляційних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, Позивач не повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат кредитора, пов`язаних із затримкою розрахунку, не має на меті встановлення точного їх розміру.

Крім цього, Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності врахування принципу добросовісності (пункт 6 статті 3 ЦК України) - стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (постанови Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №390/34/17, від 28.09.2021 у справі №918/1045/20).

Доктрина "venire contra factum proprium" (заборони суперечливої поведінки), в основі якої лежить принцип добросовісності, базується ще на римській максимі - "non concedit contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона розумно покладається на них.

Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28.04.2021 у справі №910/9351/20, від 09.06.2021 у справі №911/3039/19, від 08.09.2021 у справі №910/10444/20.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заперечення проти позовних вимог та вимога про одночасне звернення відповідача із клопотанням про зменшення компенсаційної нарахувань є проявом суперечливої недобросовісної поведінки та порушення принципу добросовісності.

Також суд звертає увагу Відповідача на те, що законом не передбачено права суду на зменшення інфляційних втрат і Велика Палата Верховного Суду у вищезазначених постановах не зазначала про можливість зменшення інфляційних втрат.

З огляду на викладене, судом не встановлено підстав для зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих Позивачем на підставі частини 2 статті 625 ЦК України, а тому у задоволенні клопотання Відповідача про зменшення компенсаційних виплат необхідно відмовити.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 ГПК України).

Отже, позов Товариства підлягає частковому задоволенню.

При цьому, враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.1950) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судом, інші доводи сторін не беруться до уваги, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Судовий збір згідно статті 129 ГПК України та з урахуванням положень частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" покладається на сторони пропорційно розміру задавлених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 236-238, 240-241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" (01010, місто Київ, вулиця Михайла Омеляновича-Павленка, будинок 4/6, ідентифікаційний код 23527052) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Інвест" (01104, місто Київ, вулиця Бастіонна, будинок 14А, офіс 42; ідентифікаційний код 39534785) 550 530 (п`ятсот п`ятдесят тисяч п`ятсот тридцять) грн 76 коп. основного боргу за роботи з будівництва об`єкта, 111 551 (сто одинадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят одну) грн 42 коп. компенсації за охорону об`єкта та спожиту електроенергію, 30 497 (тридцять тисяч чотириста дев`яносто сім) грн 90 коп. 3% річних, 110 682 (сто десять тисяч шістсот вісімдесят дві) грн 53 коп. інфляційних втрат та 9 639 (дев`ять тисяч шістсот тридцять дев`ять) грн 15 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частин 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяСергій МУДРИЙ