ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

02.01.2026м. ДніпроСправа № 904/6/26

за позовом виконувача обов`язків керівника Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "НК Газсервіс", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 776 130,81 грн.

Суддя Колісник І.І.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Виконувач обов`язків керівника Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області через підсистему "Електронний суд" ЄСІКС звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Криворізької міської ради з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "НК Газсервіс" на користь Криворізької міської ради недоплаченої (недоотриманої) суми орендної плати у розмірі 776 130,81 грн за договором № 2022459 від 12.12.2022 оренди земельної ділянки житлової та громадської забудови з кадастровим номером :04:001:0002, що розташована за адресою: 50037, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, Покровський район, вул. Конституційна, 7в, відповідно до належної ставки орендної плати у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за період з 20.12.2022 по 31.12.2025 включно.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позову та за забезпечення позову прокурор просить стягнути з відповідача на користь його платника Дніпропетровської обласної прокуратури.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що відповідно до договору, зареєстрованого 11.07.2017 за № 21397207 та договору № 2022459 від 12.12.2022 відповідач є орендарем земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0002 площею 1,055 га за адресою: м. Кривий Ріг вул. Конституційна, 7в, на якій розташовані належні йому на праві власності будівлі та споруди під підприємство з обслуговування автомобілів з газовим обладнанням та АГНКС.

Внаслідок протиправного віднесення спірної земельної ділянки до земель житлової та громадської забудови, яка фактично за своїм цільовим призначенням фактично відноситься до земель автомобільного транспорту, Товариству з обмеженою відповідальністю "НК Газсервіс" безпідставно зменшено ставку орендної плати з 3% до 1,2% за період з 20.12.2022 по 2023 рік та зі ставки 3% до 0,9% за період 2024 - 2025 роки, у зв`язку з чим місцевим бюджетом у 2022 2025 роках недоотримано заявлену до стягнення суму.

Правовою підставою позову прокурор зазначає, серед іншого, статті 67, 71 Земельного кодексу України.

Разом із позовом прокурор подав заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт у межах суми стягнення (ціни позову) на нерухоме майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "НК Газсервіс" (), а саме будівлі та споруди під підприємство з обслуговування автомобілів з газовим обладнанням та АГНКС (далі - об`єкт нерухомого майна) за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Конституційна, 7в.

При цьому прокурор зазначає, що об`єкт нерухомого майна зареєстрований за відповідачем на праві власності з 26.07.2017 згідно з описом у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, до якого входить: А-2 - адміністративно побутовий корпус загальною площею 683 кв.м, Б-1, Б1-1, Б"-1 - виробничо-технологічний корпус АГНКС загальною площею 148,9 кв.м, В - навіс, К - ГРП, Л - тільовий навіс, огорожа №№1,2, паливороздаточні колонки І,II, газороздаточні колонки III, VI, ТП VII, замощення VIII, АГЗП IX, резервуарний парк X, очисні споруди зливних вод XI.

На підтвердження викладеному прокурором надана Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (номер інформаційної довідки № 458909932, дата формування 30.12.2025) згідно з якою: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 110; номер об`єкта в РПВН: 17447791; дата реєстрації: 26.07.2017; номер відомостей про речове право: 21641308; власник: Товариство з обмеженою відповідальністю "НК Газсервіс" ().

Прокурор вважає, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, який належить відповідачу на праві власності без обмеження/позбавлення права користування ним, є співмірним, не призведе до невиправданого обмеження його майнових прав, мінімально впливатиме на повсякденну роботу відповідача, не ускладнюватиме його господарську діяльність та є належним видом забезпечення позову про стягнення грошових коштів.

Прокурор також указав на те, що вжиття заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне відповідачу нерухоме майно сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді та в разі задоволення позову - забезпечить можливість виконання рішення суду. Навпаки, невжиття зазначеного заходу забезпечення позову зробить неможливим виконання рішення господарського суду у разі задоволення позовних вимог прокурора, чим фактично буде нівельована функція судового рішення як механізму дійсного поновлення порушених прав та інтересів. Забезпечення позову направлено на охорону матеріально-правових інтересів від можливих недобросовісних дій відповідача.

Правовою підставою заяви про забезпечення позову прокурор зазначає статті 136, 137 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), численну практику Верховного Суду.

За загальним правилом, унормованим частиною першою статті 140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

ВИСНОВКИ СУДУ, НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД ТА МОТИВИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Співмірність передбачає врахування господарським судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Правова позиція Верховного Суду в питаннях забезпечення позову зводиться до того, що господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості й адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.10.2018 у справі № 913/257/18).

У постанові від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22 Велика Палата Верховного Суду констатувала, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову (п. 46).

Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами (п. 47).

Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії (п. 48).

За змістом статей 2, 13 ГПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суть якої зводиться до того, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною першою статті 170 ГПК України встановлено, що будь-яка письмова заява з процесуальних питань повинна містити, окрім іншого, перелік доказів (за наявності), що додаються до заяви.

За змістом частин першої, другої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Оцінюючи наведені заявником обставини в обгрунтування заяви про забезпечення позову та надані докази, суд доходить висновку про наявність правових підстав для її часткового задоволення.

Згідно з приписами статті 3, 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) добросовісність є основою господарських взаємовідносин сторін як на етапі його укладення, так і на етапі подальших змін до нього чи припинення.

Частиною третьою статті 13 ЦК України визначено, що не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Формулювання "зловживання правом" необхідно розуміти як суперечність, оскільки якщо особа користується власним правом, то його дія дозволена, а якщо вона не дозволена, то саме тому відбувається вихід за межі свого права та дію без права. Сутність зловживання правом полягає у вчиненні уповноваженою особою дій, які складають зміст відповідного суб`єктивного цивільного права, недобросовісно, в тому числі всупереч меті такого права.

Отже, учасники цивільних/господарських відносин при здійсненні своїх прав зобов`язані діяти добросовісно, утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб; не допускаються дії, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Зважаючи на викладені прокурором обгрунтування заяви про забезпечення позову, суд вважає їх такими, що заслуговують на увагу.

Враховуючи загальний обсяг право- та дієздатності юридичної особи-відповідача, а відтак і можливість вільного розпорядження ним майном чи майновими правами, що не потребує доведенню, неприйняття заходів забезпечення позову може у подальшому ускладнити/унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист права в межах заявленого предмета позову.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11 грудня 2023 року у справі № 904/1934/23 (право відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном), згідно з якою Верховний Суд звернув увагу на те, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Отже, суд не може покладатися на ймовірність добросовісної поведінки учасників справи за наявності між ними спору.

Можливість забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно у справах, де предметом позову є стягнення грошових коштів , підтверджена Великою Палатою Верховного Суду у її постанові від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18.

За вказаних обставин подана прокурором заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 232 - 235 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Заяву виконувача обов`язків керівника Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області про забезпечення позову - задовольнити повністю.

Накласти арешт на належне Товариству з обмеженою відповідальністю "НК Газсервіс" () на праві власності нерухоме майно: будівлі та споруди під підприємство з обслуговування автомобілів з газовим обладнанням та АГНКС за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Конституційна, 7в (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 110) у межах позовних вимог виконувача обов`язків керівника Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Криворізької міської ради про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "НК Газсервіс" 776 130,81 грн.

Стягувач: Криворізька північна окружна прокуратура Дніпропетровської області (Код ЄДРПОУ/умовний код: 02909938; місцезнаходження: 50029, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Захисників Азовсталі, буд. 3).

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "НК Газсервіс" (; місцезнаходження: 50037, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Конституційна, буд. 7в).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 02.01.2026.

Ухвала, як виконавчий документ, може бути пред`явлена до примусового виконання до 03.04.2026 включно.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України.

Суддя І.І. Колісник