СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
12 січня 2026 року м. Харків Справа № 922/2627/25
Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Гребенюк Н.В., суддя Мартюхіна Н.О.,
розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду без повідомлення учасників справи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕКТРО-МОТОРС» про ухвалення додаткового рішення у справі №922/2627/25
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дослідний завод зварювальних матеріалів Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона Національної академії наук України» на рішення Господарського суду Харківської області від 02.10.2025 та додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 13.10.2025 у справі №922/2627/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дослідний завод зварювальних матеріалів Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона Національної академії наук України», м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕКТРО-МОТОРС», м. Харків
про стягнення 198461,40 грн
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 23.12.2025 апеляційну скаргу ТОВ «Дослідний завод зварювальних матеріалів Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона Національної академії наук України» залишено без задоволення; рішення Господарського суду Харківської області від 02.10.2025 та додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 13.10.2025 у справі №922/2627/25 залишено без змін.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.12.2025 прийнято заяву ТОВ «ЕЛЕКТРО-МОТОРС» про ухвалення додаткового рішення у справі №922/2627/25 до розгляду у порядку письмового провадження без виклику та повідомлення учасників справи; встановлено позивачу строк для надання письмових пояснень або заперечень з приводу заяви з доказами надсилання їх копії заявнику до 02.01.2026.
05.01.2026 від позивача надійшли заперечення стосовно стягнення судових витрат, в яких він просить відмовити у стягненні з ТОВ «Дослідний завод зварювальних матеріалів Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона Національної академії наук України» будь яких витрат на отримання правової допомоги у справі №922/2627/25.
Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕКТРО-МОТОРС» про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів зазначає таке.
У статті 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно із частиною 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 цього Кодексу).
Частина 5 статті 129 ГПК України передбачає, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 ГПК України).
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції.
Отже, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
Колегія суддів також враховує, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статі 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.
Статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Як встановлено судом, інтереси відповідача в суді апеляційної інстанції представляв адвокат Максимов М.І. на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АН №1253627 від 24.11.2025.
Разом з заявою про ухвалення додаткового рішення відповідачем надано, зокрема, договір про надання правової допомоги від 24.11.2025, додаткову угоду №1 від 24.11.2025, акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 24.12.2025, звіт про надання правничої допомоги за договором б/н від 24.11.2025, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серія ДН №5194, прибутковий касовий ордер №24/11 від 24.11.2025,
З наданих доказів вбачається, що 24.11.2025 між Максимовим М.І. (адвокат) та ТОВ «ЕЛЕКТРО-МОТОРС» (клієнт) укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до умов якого адвокат бере на себе зобов`язання надавати клієнту необхідну правову допомогу, а клієнт в свою чергу зобов`язується прийняти таку правову допомогу та здійснити за неї передбачену договором оплату (п. 1.1 договору). Під правовою допомогою розуміється представництво та захист прав і законних інтересів клієнта в усіх підприємствах, установах та організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, органах державної влади та місцевого самоврядування, правоохоронних органах, в місцевих судах, апеляційних судах, Верховному Суді (п. 1.2 договору).
Відповідно до п. 1.3 договору адвокат бере на себе зобов`язання надати клієнту необхідну правову допомогу щодо представництва інтересів клієнта у Східному апеляційному господарському суді у рамках розгляду справи №922/2627/25 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дослідний завод зварювальних матеріалів Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона Національної академії наук України» на рішення Господарського суду Харківської області від 02.10.2025 та додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 13.10.2025 у даній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дослідний завод зварювальних матеріалів Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона Національної академії наук України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕКТРО-МОТОРС» про стягнення 198461,40 грн.
Згідно з пунктами 4.1 договору гонорар є формою винагороди адвоката та здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої допомоги клієнту.
Відповідно до пунктів 4.2 - 4.4 договору розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання), розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю на вимогу адвоката. Адвокат має право, окрім гонорару, вимагати від клієнта та/або особи, яка уклала договір в інтересах клієнта, кошти, необхідні для покриття витрат, пов`язаних з виконанням доручення. В додатковій угоді до договору можуть бути визначені види передбачуваних фактичних витрат, пов`язаних з виконанням доручення (оплата роботи фахівців, чиї висновки запитуються адвокатом, транспортні витрати, оплата друкарських, копіювальних та інших технічних робіт, перекладу та нотаріального посвідчення документів, телефонних розмов, тощо), порядок їх погашення (авансування, оплата по факту в певний строк, інше) та може бути визначений їх обсяг. Якщо необхідність несення фактичних витрат певних додаткових видів або збільшення їх орієнтовного обсягу, визначеного раніше, з`ясувалася після укладення договору, адвокат повинен повідомити про це клієнта та/або особу, яка уклала договір в інтересах клієнта, і отримати його згоду на погашення необумовлених раніше витрат. Розмір та порядок сплати гонорару і додаткових витрат визначається та узгоджується клієнтом та адвокатом у додатковій угоді.
Відповідно до акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 24.12.2025 в рамках договору б/н від 24.11.2025 під час надання правової допомоги у Східному апеляційному господарському суді по справі №922/2627/25 адвокатом Максимовим М.І. були надані ТОВ «ЕЛЕКТРО-МОТОРС» наступні послуги:
- ознайомлення та вивчення матеріалів справи для формування відзиву на апеляційну скаргу та правової позиції 2 год;
- підготовка відзиву на апеляційну скаргу 6 год;
- оформлення та відправка відзиву на апеляційну скаргу 1 год;
- слідкування за рухом справи загалом 4 год;
- участь у судових засіданнях по справі 3 год;
- підготовка заяви про ухвалення додаткового судового рішення 2 год;
- оформлення та відправка заяви про ухвалення додаткового судового рішення та додатків до неї 1 год;
- підготовка звіту про надання правничої допомоги 1 год.
Колегія суддів зазначає, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.
Суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю; суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. У той же час, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Вказаний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18.
При цьому, критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.
Колегія суддів також враховує висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 15.04.2021 у справі №910/7540/19, відповідно до яких від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.
Так, матеріалами справи підтверджується факт надання адвокатом Максимовим М.І. відповідачу у цій справі послуг з підготовки та подачі відзиву на апеляційну скаргу. Також адвокат Максимов М.І. прийняв участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції 23.12.2025, тривалість якого складала приблизно годину.
Отже, в ході розгляду апеляційної скарги ТОВ «Дослідний завод зварювальних матеріалів Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона Національної академії наук України» на рішення Господарського суду Харківської області від 02.10.2025 та додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 13.10.2025 у справі №922/2627/25 представник відповідача фактично виконав дії спрямовані на підготовку відзиву на апеляційну скаргу та участь у судовому засіданні.
Колегією суддів враховується, що предметом спору було стягнення коштів у загальній сумі 198461,40 грн.; дана справа не була складною за своїм характером, а її розгляд в суді апеляційної інстанції, з урахуванням сформованості правової позиції відповідача ще під час її розгляду у суді першої інстанції, не потребував витрат значного обсягу часу.
Встановлення судом тих обставин, що рівень складності справи не вимагав значного обсягу правничої допомоги, в тому числі такого обсягу, який зазначений адвокатом в акті виконаних робіт (надання послуг), є підставою для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з іншої сторони. Відповідний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 у справі № 550/936/18.
Згідно із висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 30.01.2023 у cправі № 910/7032/17, стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18, від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19, у додатковій постанові Верховного Суду від 15.11.2022 у справі № 873/29/22 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Водночас, у судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19, від 11.02.2021 у справі №920/39/20.
Колегія суддів не вбачає підстав для покладення на позивача витрат відповідача на оплату виконаних його адвокатом робіт з ознайомлення та вивчення матеріалів справи для формування відзиву на апеляційну скаргу та правової позиції, оформлення та відправки відзиву на апеляційну скаргу, слідкування за рухом справи, оскільки ці послуги є такими, що нерозривно пов`язані та охоплюються послугою з підготовки та складання відзиву на апеляційну скаргу позивача.
Крім того, відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 02.02.2024 у справі №910/9714/22 заява сторони про розподіл судових витрат фактично є дією спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною. Подання стороною заяви про розподіл судових витрат не може бути ототожнено з витратами на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи по суті спору. Заява сторони про розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню.
В даному випадку представником відповідача включено послуги (підготовка заяви про ухвалення додаткового судового рішення, оформлення та відправка заяви про ухвалення додаткового судового рішення та додатків до неї, підготовка звіту про надання правничої допомоги), які не підлягають відшкодуванню.
Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Керуючись статтями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України,
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕКТРО-МОТОРС» про ухвалення додаткового рішення у справі №922/2627/25 задовольнити частково.
В іншій частині заяви відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.О. Крестьянінов

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя Н.О. Мартюхіна