ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2026 року м. ХарківСправа № 922/2809/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

при секретарі судового засідання Шаповаловій Д.С.

розглянувши справу та заяву (вх. № 30613/25 від 31.12.2025 року) Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про ухвалення додаткового рішення

за позовом Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, 61003, м. Харків, м-н. Конституції, буд. 16 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - КП "Житлокомсервіс", 61052, Харківська обл., місто Харків, вул. Конторська, будинок 35
до фізичної особи ОСОБА_1
простягнення 11 457,48 грн., розірвання договору
за участю представників сторін:

заявника (позивача): не з`явився;

відповідача: не з`явився;

3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - КП "Житлокомсервіс": не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради звернулось до Господарського суду Харківської області із позовом до фізичної особи Магда Вікторії Віталіївни про:

- розірвання договору оренди № 570 від 05 квітня 2019 року;

- зобов`язання відповідача звільнити та повернути позивачу нежитлові приміщення 1-го поверху № 108-5, 108-5в, 108-5б, площею 34,5 кв.м та 18/100 часток приміщень спільного користування № 108-1, 108-2 площею 3,0 кв.м загальною площею 37,5 кв.м, в житловому будинку літ. А-4, що розташовані за адресою: м. Харків, вул. Біблика, будинок 18, протягом трьох робочих днів з дня набрання рішенням законної сили;

- стягнути з відповідача на користь позивача 11 457,48 грн. за договором оренди № 570 від 05.04.2019 року, з яких: - 10 470,01 грн. - орендна плата за період з жовтня 2022 року по квітень 2023 року; 987,47 грн. - пеня за період з листопада 2022 року по квітень 2023 року.

Також до стягнення заявлені судові витрати та витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 19.11.2025 року, заяву позивача (вх. № 24230/25 від 20.10.2025 року) про закриття провадження у справі задоволено. Закрито провадження у справі № 922/2809/25 в частині позовних вимог Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про зобов`язання відповідача звільнити та повернути позивачу нежитлові приміщення 1-го поверху № 108-5, 108-5в, 108-5б, площею 34,5 кв.м та 18/100 часток приміщень спільного користування № 108-1, 108-2 площею 3,0 кв.м загальною площею 37,5 кв.м, в житловому будинку літ. А-4, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , протягом трьох робочих днів з дня набрання рішенням законної сили, на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України. Задоволено заяву позивача викладену у 2 пункті прохальної частини заяви (вх. № 24230/25 від 20.10.2025 року) про повернення судового збору. Повернуто Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради з Державного бюджету 2 422,40 грн. судового збору, сплаченого останнім до суду, на підставі пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України Про судовий збір, про що постановити відповідну ухвалу.

Рішенням від 26.12.2025 року у клопотанні позивача (вх. № 30362/25 від 26.12.2025 року) про відкладення розгляду справи відмовлено. У позові відмовлено частково. Стягнуто з фізичної особи ОСОБА_1 на користь Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради заборгованості у розмір 11 457,48 грн. за договором оренди № 570 від 05.04.2019 року, з яких: 10 470,01 грн. орендна плата за період з жовтня 2022 року до квітня 2023 року; 987,47 грн. пеня за період з листопада 2022 року до квітня 2023 року та 2 422,40 грн. судового збору. В частині позовних вимог про розірвання договору оренди № 570 від 05 квітня 2019 року відмовлено.

31.12.2025 року від Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 30613/25 від 31.12.2025 року) про ухвалення додаткового рішення, у якій останній, просить суд, стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14 000,00 грн.

Ухвалою суду від 01.01.2026 року прийнято заяву (вх. № 30613/25 від 31.12.2025 року) позивача про ухвалення додаткового рішення та призначено її до розгляду у судовому засіданні на "09" січня 2026 р. о(б) 12:30 год. Доведено до відома учасників справи, що явка їх представників в судове засідання є не обов`язковою. Запропоновано учасникам справи надати письмові пояснення (заперечення) щодо заяви (вх. № 30613/25 від 31.12.2025 року) позивача про ухвалення додаткового рішення у строк по 09.01.2026 року до 12:00 год.

Уповноважені представники сторін у призначене судове засідання з розгляду заяви (вх. № 30613/25 від 31.12.2025 року) позивача про ухвалення додаткового рішення не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить направлення на адресу останніх копії ухвали суду від 01.01.2026 року, та про що свідчить довідка про доставку електронного листа, а саме:

- «Документ в електронному вигляді "Ухвала" від 01.01.2026 року у справі № 922/2809/25 (суддя Ємельянова О.О.) було надіслано одержувачу Комунальне підприємство "Житлокомсервіс" в його Електронний кабінет. Документ доставлено до Електронного кабінету: 01.01.2026 року о(б) 14:32 год.»;

- «Документ в електронному вигляді "Ухвала" від 01.01.2026 року у справі № 922/2809/25 (суддя Ємельянова О.О.) було надіслано одержувачу Мамалуй Марія Олександрівна в його Електронний кабінет. Документ доставлено до Електронного кабінету: 01.01.2026 року о(б) 14:32 год.»;

- «Документ в електронному вигляді "Ухвала" від 01.01.2026 року у справі № 922/2809/25 (суддя Ємельянова О.О.) було надіслано одержувачу Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради в його Електронний кабінет. Документ доставлено до Електронного кабінету: 01.01.2026 року о(б) 14:34 год.».

Частиною 4 статті 244 Господарського процесуального кодексу України визначено, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання не перешкоджає розгляду заяви.

Суд у судовому засіданні 09.01.2026 року перейшов до стадії ухвалення судового рішення, при цьому, оскільки у судове засіданні 09.01.2026 року уповноважені представники позивача та відповідача не з`явились, судом у відповідності до вимог Господарського процесуального кодексу України було підписано додаткове рішення скорочене (вступну та резолютивну) його частини без його проголошення.

Розглянувши заяву позивача (вх. № 30613/25 від 31.12.2025 року) про ухвалення додаткового рішення, суд виходить з наступного.

В обґрунтування наданої до суду заяви, заявник (позивач) зокрема зазначає, що у позовній заяві позивач зазначив, зокрема, що очікує понести судові витрати, в тому числі, на професійну правничу допомогу, докази понесення яких будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. 26 грудня 2025 року Господарським судом Харківської області було ухвалено рішення у даній справі, однак не вирішено всі питання про судові витрати, а саме витрати позивача на професійну правничу допомогу. У зв`язку із чим, останній, керуючись статтями 80, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, вбачає за необхідне подати заяву про ухвалення додаткового рішення разом з доказами понесення витрат на професійну правничу допомогу.

Також, позивач зазначає, що між позивачем та Адвокатським бюро «Антона Новакова» укладено договір на надання послуг з адвокатської діяльності № 47 від 31.12.2024 року.

Згідно з пунктом 3.1 договору ставка за годину наданих послуг, яка визначена в рішенні Ради адвокатів Харківської області від 21.07.2021 року № 13/1/7 в розмірі 0,25 мінімальної заробітної плати на день оплати, що дорівнює 2 000,00 грн. без ПДВ.

Позивачем надано Адвокатському бюро «Антона Новакова» заявку № 5936 від 24.07.2025 року, згідно з якою позивач просить Адвокатське бюро «Антона Новакова» здійснити заходи щодо стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі та пені, розірвання договору та повернення орендованого приміщення в судовому порядку. На підставі вищевикладеного, в межах договору, Адвокатським бюро «Антона Новакова» було надано позивачу правничу допомогу (послуги з адвокатської діяльності), а саме підготовлено для подання до суду позовну заяву та відповідні матеріали (додатки), взято участь у судових засіданнях 03.09.2025 року, 01.10.2025 року, 15.10.2025 року, 05.11.2025 року, 19.11.2025 року у справі загальною вартістю 14 000,00 грн., що підтверджується актами здавання-приймання наданих послуг (наданої правничої допомоги) № 22 від 18.08.2025 року, № 24 від 29.09.2025 року, № 26 від 24.11.2025 року.

Враховуючи вищевикладене, за розрахунком позивача, розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з Відповідача на користь позивача, становить 14 000,00 грн.

У зв`язку із чим, заявник (позивач) звернувся із відповідною заявою до суду, про стягнення із відповідача 14 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до вимог статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, як зазначено у частині 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно вимог частин 2, 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 3 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом із тим, в частині 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви, позивачем у позовній заяві, позивачем було зазначено, що керуючись частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, позивач зазначив, що докази, які підтверджують фактичний розмір понесених позивачем судових витрат, зокрема витрат, пов`язаних з правничою допомогою, будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Суд має оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі Баришевський проти України (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі Двойних проти України (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі Меріт проти України (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим, суд із урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Відповідно до частини 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На виконання вищевказаних вимог, заявником (позивачем) 31.12.2025 року через канцелярію суду надано заяву (вх. № 30613/25 від 31.12.2025 року) про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 14 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, разом із доказами у підтвердження заявленої до стягнення суми, а саме копії:

- ордеру серія АХ № 1255989 від 28.04.2025 року на адвоката Мамалуй М.О.;

- акту № 22 здавання приймання наданих послуг (надання правничої допомоги) від 18.08.2025 року за договором про надання послуг адвокатської діяльності № 47 від 31.12.2024 року;

- акту № 24 здавання приймання наданих послуг (надання правничої допомоги) від 29.09.2025 року за договором про надання послуг адвокатської діяльності № 47 від 31.12.2024 року;

- акту № 26 здавання приймання наданих послуг (надання правничої допомоги) від 24.11.2025 року за договором про надання послуг адвокатської діяльності № 47 від 31.12.2024 року.

Крім того, позивачем до матеріалів позовної заяви було додано:

- договір на надання послуг з адвокатської діяльності № 47 від 31.12.2024 року укладеного між позивачем та Адвокатським бюро «Антона Новакова»;

- додаток № 1 до договору, протокол про згоду на договірну ціну;

- лист позивача від 24.07.2025 року № 5936.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Зазначена позиція знайшла своє відображення в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18.

Судом, здійснено перевірку заявленої позивачем до стягнення із відповідача суми витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 14 000,00 грн., та встановлено наступне.

Як вбачається із пункту 1.1. договору на надання послуг з адвокатської діяльності № 47 від 31.12.2024 року сторони погодили, що виконавець зобов`язується протягом терміну дії цього договору надати замовнику послуги, зазначені у пункті 1.2, 1.3. договору, а замовник прийняти і оплатити ці послуги.

Згідно пункту 3.1. загальна ціна договору становить: 1 950 000,00 грн. без ПДВ. Ставка за годину наданих послуг, яка визначено в рішенні Ради адвокатів Харківської області від 21.07.2021 року № 13/1/7 у розмірі 0,25 мінімальної заробітної плати на день оплати: - дорівнює на 01.01.2025 року 2 000,00 грн. без ПДВ.

Відповідно до пункту 3.2. договору, сторони погодили, що ціна договору, визначено в пункті 3.1. цього договору, складається із гонорару виконавця та понесених ним витрат на залучення співвиконавців.

В погодинні ставки виконавця включено усі понесені витрати, такі як кур`єрські послуги, канцелярські витрати, телефонні переговори, Інтернет, послуги пошти, фотокопіювання, витрати на відрядження, переклад та інші. У ціну договору входять усі витрати, податки та збори, які виконавець може понести або повинен буде сплатити під час виконання договору, у тому числі витрати виконавця, пов`язані із залучення співвиконавців. У ціну договору не входять і оплачуються замовником окремо витрати по сплаті судового збору, інші витрати, які є передумовою вчинення нотаріальних дій, дій щодо реєстрації права власності, державної реєстрації угод, процесуальних дій, прийняття процесуальних та інших рішень органами виконавчої влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями (пункти 3.3., 3.4., 3.5. договору).

Строк надання послуг з 01 січня 2025 року до 31 грудня 2025 року. Конкретний строк виконання завдання за заявкою (у випадку необхідності) встановлюється замовником за погодженням з виконавцем у заявці. Обсяг надання послуг 975 годин (пункти 5.1., 5.3. договору).

Також, із наданого до матеріалів справи копій актів, а саме:

- акту № 22 здавання приймання наданих послуг (надання правничої допомоги) від 18.08.2025 року за договором про надання послуг адвокатської діяльності № 47 від 31.12.2024 року вбачається, що адвокатом було надано наступні послуги, а саме: підготовка для подання до суду позовної заяви та відповідних документів матеріалів (додатків) відносно Магди В.В. згідно заявки замовника № 5936 від 24.07.2025 року, витрати робочого часу на надання правничої допомоги 5,5 години, розмір гонорару виконавця без ПДВ 11 000,00 грн.;

- акту № 24 здавання приймання наданих послуг (надання правничої допомоги) від 29.09.2025 року за договором про надання послуг адвокатської діяльності № 47 від 31.12.2024 року, вбачається, що адвокатом було надано наступні послуги, а саме: участь 03.09.2025 року у судовому засіданні у справі № 922/2809/25 відносно ФОП Магди В.В. згідно заявки замовника № 5936 від 24.07.2025 року, витрати робочого часу на надання правничої допомоги 0,25 години, розмір гонорару виконавця без ПДВ 500,00 грн.;

- акту № 26 здавання приймання наданих послуг (надання правничої допомоги) від 24.11.2025 року за договором про надання послуг адвокатської діяльності № 47 від 31.12.2024 року, вбачається, що адвокатом було надано наступні послуги, а саме: участь 01.10.2025 року у судовому засіданні у справі № 922/2809/25 відносно ФОП Магди В.В. згідно заявки замовника № 5936 від 24.07.2025 року, витрати робочого часу на надання правничої допомоги 0,25 години, розмір гонорару виконавця без ПДВ 500,00 грн., участь15.10.2025 року у судовому засіданні у справі № 922/2809/25 відносно ФОП Магди В.В. згідно заявки замовника № 5936 від 24.07.2025 року, витрати робочого часу на надання правничої допомоги 0,25 години, розмір гонорару виконавця без ПДВ 500,00 грн. та участь 19.11.2025 року у судовому засіданні у справі № 922/2809/25 відносно ФОП Магди В.В. згідно заявки замовника № 5936 від 24.07.2025 року, витрати робочого часу на надання правничої допомоги 0,5 години, розмір гонорару виконавця без ПДВ 1000,00 грн.

З вищенаведених актів виконаних робіт вбачається, що адвокатом надано послуги на загальну суму 13 500,00 грн.

Судом здійснено перевірку розрахунків позивача зазначених у наданих до суду актах № 22 від 18.08.2025 року, № 24 від 29.09.2025 року, № 26 від 24.11.2025 року здавання приймання наданих послуг (надання правничої допомоги) за договором про надання послуг з адвокатської діяльності № 47 від 31.12.2024 року, та встановлено, що адвокатом у межах справи № 922/2809/25 надано послуги на загальну суму 13 500,00 грн.

З вищевикладеного слідує, що адвокатом не надано доказів надання послуг на суму 500,00 грн., у зв`язку із чим, такі витрати було включено до загальної суми надання послуг на професійну правничу допомогу безпідставно, та останні не можуть бути стягнуті із відповідача.

Згідно статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

З аналізу вищевикладеного слідує, що для включення всієї суми гонорару до відшкодування за рахунок іншої сторони, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені до відшкодування, з урахуванням того, чи були такі витрати здійснені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час і неспівмірність порівняно з ринковими цінами. Здійснюючи розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу між сторонами спору, господарський суд має враховувати результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні як клієнту послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта (постанова Касаційного господарського суду Верховного Суду від 20.11.2018 року у справі № 910/23210/17).

При цьому, частиною 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Тому, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного Господарського суду Верховного Суду від 10.10.2018 року у справі № 910/21570/17, від 14.11.2018 року у справі № 921/2/18, 07.08.2018 року у справі № 916/1283/17, від 30.07.2019 року у справі № 902/519/18, додаткова постанова Касаційного Господарського суду Верховного Суду від 11.12.2018 року у справі № 910/2170/18, від 10.10.2019 року у справі № 909/116/19, від 18.03.2021 року у справі № 910/15621/19, постанова Велика Палата Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

Частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

За змістом частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із вищевикладеного, судом у позові відмовлено частково, а саме: стягнуто з фізичної особи ОСОБА_1 на користь Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради заборгованості у розмір 11 457,48 грн. за договором оренди № 570 від 05.04.2019 року, з яких: 10 470,01 грн. орендна плата за період з жовтня 2022 року до квітня 2023 року; 987,47 грн. пеня за період з листопада 2022 року до квітня 2023 року та 2 422,40 грн. судового збору. В частині позовних вимог про розірвання договору оренди № 570 від 05 квітня 2019 року відмовлено.

Частинами 1, 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог частини 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, за його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 року у справі № 905/1795/18.

Враховуючи вищевикладене, суд здійснивши перевірку заявленої до стягнення позивачем із відповідача суми витрат на професійну правничу допомогу адвоката, дійшов висновку, дійшов висновку, що встановлена судом загальна вартість послуг на професійну правничу допомогу у розмірі 13 500,00 грн., а саме в частині щодо підготовки для подання до суду позовної заяви та відповідних документів матеріалів (додатків) відносно ОСОБА_1 згідно заявки замовника № 5936 від 24.07.2025 року, витрати робочого часу на надання правничої допомоги 5,5 години, розмір гонорару виконавця без ПДВ 11 000,00 грн., не відповідає критерію розумності їхнього розміру, виходячи з того що дана позовна заява є шаблонною у порівняно із іншими позовами позивача, а додані до позовної заяви документи складаються з одного чи декількох аркушів, та є типовими для договорів оренди, у переважній своїй більшості однотипними (листи, акти приймання-передачі тощо) та не потребують значної за обсягом роботи із їх вивчення, аналізу, а також підготовки для подання до суду разом із позовом в обґрунтування правової позиції у справі. При цьому, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин докорінно не змінилось, а тому цитування великої кількості норм права, законів та іншої нормативно-правової бази, яка підлягає дослідженню і застосуванню, спірні правовідносини у даному разі також не передбачають.

Також, суд враховує, що як вбачається із доданого позивачем до позовної заяви розрахунку суми позовних вимог, останній було сформовано та складено не адвокатом чи адвокатським об`єднанням, а за підписом начальника відділу бухгалтерського обліку і звітності - головного бухгалтера - Дубенко О.Б.

З аналізу вищевикладеного слідує, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, з огляду на розумну необхідність витрат саме для цієї справи, витраченим ним часом на надання таких послуг, що не узгоджується із принципом розподілу таких витрат, та не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та необхідності, та не можуть бути у повному обсязі покладені на відповідача.

У постановах від 18.06.2019 року у справі № 922/3787/17, від 01.08.2019 року у справі № 915/237/18 Верховний Суд зазначив, що під час визначення розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги і на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг (виконаних робіт) та їх вартості, що сплачена чи підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Суд бере до уваги правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 року у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 року у справі №922/2685/19, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У постанові від 12.05.2020 року Великою Палатою Верховного Суду у справі №904/4507/18 зазначено, що: не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність..

При цьому, вирішуючи питання щодо розміру відшкодування витрат на правничу допомогу, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з практикою ЄСПЛ скаржник має право на відшкодування витрат у випадку, якщо такі витрати були дійсними, необхідними а також були розумними у своєму розмірі (у рішення від 18.02.2022 у справі "Чоліч проти Хорватії" ЄСПЛ зазначив (п. 77)).

З огляду на наведене, керуючись критеріями, що визначені частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, виходячи із загальних засад судочинства - справедливості, добросовісності та розумності, з метою забезпечення балансу інтересів сторін, дослідивши заяву позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а також надані ним документи, та із урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, про часткове задоволення заяви позивача (вх. № 30613/25 від 31.12.2025 року) про ухвалення додаткового рішення.

Суд, також враховує, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.

У зв`язку з цим, суд із урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Із урахуванням вищевикладеного, часткового задоволення позовних вимог, та те, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу не відповідає критерію розумності їхнього розміру, що не узгоджується із принципом розподілу таких витрат, та не відповідає критерію реальності таких витрат та їх необхідності, враховуючи, що розрахунок суми позовних вимог було сформовано та складено не адвокатом чи адвокатським об`єднанням, а за підписом начальника відділу бухгалтерського обліку і звітності - головного бухгалтера - Дубенко О.Б., та враховуючи що дана позовна заява є шаблонною у порівняно із іншими позовами позивача, а додані до позовної заяви документи складаються з одного чи декількох аркушів, та є типовими для договорів оренди, у переважній своїй більшості однотипними (листи, акти приймання-передачі тощо) та не потребують значної за обсягом роботи із їх вивчення, аналізу, а також підготовки для подання до суду разом із позовом в обґрунтування правової позиції у справі та враховуючи дійсність таких витрат адвоката, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, із урахуванням складності та значення справи для сторін, з метою забезпечення балансу інтересів сторін, суд дійшов висновку, що до стягнення із відповідача підлягає сума витрат на професійну правничу допомогу, а саме у загальному розмірі 5 000,00 грн.

При цьому, за висновком суду, таке обмеження щодо стягнення витрат позивача на професійну правничу допомогу, відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру і ці витрати є співрозмірні з виконаною роботою у суді першої інстанції, та керуючись принципами справедливості та верховенства права, за висновком суду, такий розмір витрат забезпечить баланс сторін.

У зв`язку із чим, заява позивача (вх. № 30613/25 від 31.12.2025 року) про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню, а саме у розмірі 5 000,00 грн.

В частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн. відмовити.

Керуючись статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238, 241, Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача (вх. № 30613/25 від 31.12.2025 року) про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н. Конституції, буд. 16, ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням (додатковим) законної сили.

В частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн. - відмовити.

Рішення (додаткове) господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення (додаткове) може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу, протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Інформацію щодо роботи суду та щодо розгляду конкретних судових справ можна отримати на сайті суду, а також за допомогою Телеграм-бота Господарського суду Харківської області https://t.me/GospSud_kh_bot.

Реквізити сторін:

позивач: Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н. Конституції, буд. 16, );

відповідач: фізична особа ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 );

3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - КП "Житлокомсервіс" (61052, Харківська обл., місто Харків, вул. Конторська, будинок 35, ).

Повне рішення додаткове складено "09" січня 2026 року

Суддя О.О. Ємельянова