ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року

м. Київ

cправа № 904/5368/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кролевець О. А. - головуючий, Баранець О. М., Мамалуй О. О.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Барнат"

на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 05.11.2025 (головуючий - Чередко А. Є., судді Мороз В. Ф., Дармін М. О.)

у справі № 904/5368/24

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Новатек-Україна"

до: Товариство з обмеженою відповідальністю "Барнат"

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Новатек-Україна" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Барнат" з вимогами про стягнення заборгованості у розмірі 2 464 888,44 грн, що складається з 1 990 518,00 грн основної заборгованості, 279 836,22 грн пені, 160 812,31 грн інфляційних нарахувань, 33 721,91 грн 3% річних.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Біоіл" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Барнат" було укладено договір поставки № 28/06-24 від 28.06.2024. ТОВ "Барнат" частково сплатило грошові кошти ПП "Торговий дім "Біоіл" за поставлений товар, однак 1 990 518,00 грн залишились несплаченими.

3. В подальшому, 02.12.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Біоіл" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Новатек-Україна" було укладено Договір відступлення права вимоги № 1/12-24 від 02.12.2024. Відтак, у зв`язку із невиконанням відповідачем умов договору поставки, позивач звернувся о суду із зазначеним позовом.

4. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2025 позов задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Барнат" на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Новатек-Україна" основний борг у розмірі 1 990 518,00 грн, пеню у розмірі 279 836,22 грн, 3% річних у розмірі 33 721,91 грн, інфляційні втрати у розмірі 160 812,31 грн.

5. 30.07.2025, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Барнат", в якій просло скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2025 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі.

6. Разом із апеляційною скаргою скаржником було подано суд суду апеляційної інстанції клопотання про поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги.

7. В обґрунтування клопотання апелянт зазначив, що про оскаржуване рішення дізнався лише в липні місяці після того як надійшов поштою лист з викликом приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О. О. та 24.07.2025 директор ТОВ "Барпат" особисто отримав копію рішення в суді. Також апелянт додатково зазначив, що підприємство розташовує офісне устаткування та майно за адресою смт. Радушие, Криворізький район, б. 1Б (згідно Договору оренди копія якого в додатках), за якою в період з лютого на підприємстві не було світла (копії акту про відключення в додатках), у зв`язку з чим він не міг отримати рішення в Електронному кабінеті. Наведене, за твердженням апелянта, є поважною причиною для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2025 у цій справі.

8. Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.09.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Барнат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2025 залишено без руху. Надано скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги, зокрема на подання до суду заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин пропуску цього строку.

9. У вказаній ухвалі суд апеляційної інстанції, зокрема, визнав наведені апелянтом доводи щодо несвоєчасного оскарження рішення місцевого господарського суду неповажними.

10. В подальшому, 08.10.2025 до Центрального апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду, згідно з якою апелянт просив суд поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2025.

11. За змістом поданого клопотання апелянт акцентує увагу на тому, що відповідач взагалі не був повідомлений належним чином про розгляд справи, що порушило його права. Матеріали справи містять необхідний комплекс доказів обставин неможливості оскарження судово рішення, процесуальних порушень суду першої інстанції, зокрема ненадання можливості викласти свою позицію щодо позовних вимог з урахуванням неодноразових уточнень позовних вимог, а також звернення до суду апеляційної інстанції у максимально короткий строк з дня отримання оскаржуваного судового рішення. Тобто, суд першої інстанції розглянув справу за відсутності учасника справи, а саме відповідача, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, що є прямим порушенням та самостійною підставою для скасування рішення суду згідно п.3 ч.3 ст.277 ГПК України. Також апелянт, посилаючись на обставини справи, що склались під час розгляду справи у суді першої інстанції, порушення судом першої інстанції порядку розгляду справи, не з`ясування підстав поважності неприбуття у судове засідання, розгляд справи по суті під час повітряної тривоги і прийняття рішення по суті в одному судовому засіданні, незважаючи про наявність інформації про належне повідомлення про розгляд справи, отримання відповідачем оскаржуваного судового рішення в паперовому примірнику і вжиття активних невідкладних дій щодо його оскарження є обставинами що доводять намір відповідача оскаржити судове рішення, а також свідчать про поважність підстав для поновлення судом процесуальних строків на апеляційне оскарження судового рішення, просить поновити пропущений процесуальний строк на оскарження рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2025 як такий, що пропущений з поважних підстав та забезпечити апелянту доступ до правосуддя шляхом здійснення апеляційного перегляду оскаржуваного рішення суду.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

12. Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.11.2025 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Барнат" у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2025. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Барнат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2025 повернуто заявникові.

13. Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що з матеріалів справи вбачається, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2025 надіслано та доставлено до зареєстрованого Електронного кабінету Товариства з обмеженою відповідальністю "Барнат" у підсистемі "Електронний суд" в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі 10.03.2025 о 22:30, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. Також, матеріалами справи підтверджується виконання судом вимог Господарського процесуального кодексу України щодо надсилання інших процесуальних документів Товариству з обмеженою відповідальністю "Барнат" до його зареєстрованого Електронного кабінету, зокрема, ухвал про відкриття провадження у справі, призначення підготовчого засідання ще у грудні 2024 року, а апелянтом не спростована правомірність дій суду щодо інформування його про розгляд справи, в тому числі про прийняття оскаржуваного рішення у справі. Окрім того, судом апеляційної інстанції досліджено, що електронна копія рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2025 у справі № 904/5368/24 відправлена до Єдиного державного реєстру судових рішень для оприлюднення 10.03.2025 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/125808096), забезпечено надання загального доступу 11.03.2025, а тому, за висновками колегії суддів, скаржник не був позбавлений можливості ознайомитись із оскаржуваним судовим рішенням в електронній формі раніше.

14. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржником не наведено належного обґрунтування поважності причин пропуску встановленого законом двадцятиденного строку на подання апеляційної скарги, враховуючи надіслання та доставку копії позовної заяви з додатками до зареєстрованого Електронного кабінету Товариства з обмеженою відповідальністю "Барнат" у підсистемі "Електронний суд" в ЄСІТС ще у грудні 2024 року, вчасне надіслання та доставку рішення до зареєстрованого Електронного кабінету Товариства з обмеженою відповідальністю "Барнат", а саме 10.03.2025. Однак скаржник звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою лише 30.07.2025, тоді як останнім днем процесуального строку на апеляційне оскарження рішення у даному випадку є 31.03.2025, тобто поза межами встановленого статтею 256 Господарського процесуального кодексу України строку з дня вручення йому повного рішення суду.

15. Отже, за висновками колегії суддів суду апеляційної інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Барнат" як особа, що пройшла процедуру реєстрації в підсистемі "Електронний кабінет" (Електронний кабінет ЄСІТС) та якій надано доступ до підсистем ЄСІТС, мав змогу скористатись всіма актуальними сервісами ЄСІТС та бути обізнаним про наявність судових проваджень/рішень згідно реєстраційної інформації відносно останнього, у зв`язку з чим його посилання на дізнання про рух справи та про наявність оскаржуваного рішення лише в липні 2025 року є безпідставним. Скаржник, який є учасником справи, мав бути обізнаним про прийняття оскаржуваного рішення у справі, та, з урахуванням покладених на нього процесуальних прав та обов`язків передбачених статтею 42 Господарського процесуального кодексу України, якими він як сторона по справі повинен користуватися добросовісно на рівні з іншими сторонами, мав вчасно скористатися своїм правом на його оскарження в апеляційному порядку.

16. Окрім цього, суд апеляційної інстанції зауважив, що апелянт фактично наводить ті ж самі обставини, що і в попередньому клопотанні, які вплинули на неможливість вчасного подання апеляційної скарги, втім які не можуть бути віднесені судом до особливих чи непереборних, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного оскарження рішення суду першої інстанції та не могли бути усунуті скаржником, не надано доказів на їх підтвердження, а відносяться до професійно-організаційних аспектів діяльності юридичної особи, і не свідчать про існування об`єктивно непереборних причин неподання належним чином оформленої апеляційної скарги у встановлений законом строк. Окрім того, доповнюючи первісне клопотання, апелянт переважно наводить обставини розгляду справи судом першої інстанції замість належного обґрунтування поважності пропуску строку подання апеляційної скарги, адже обов`язок доводити свою позицію та наводити обґрунтування відповідних обставин, що зумовили пропуск цього строку, лежить на стороні, спираючись на докази, а не на незгоду з процесуальним рішенням суду, а суд у такому випадку надає оцінку наведеним апелянтом причинам пропуску строку апеляційного оскарження на предмет їх поважності.

17. Відтак, з огляду на доводи апелянта, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення у даній справі є необґрунтованими, пов`язаними з обставинами суб`єктивного характеру, а не об`єктивними обставинами, у зв`язку з чим визнаються судом неповажними, адже процесуальна бездіяльність апелянта не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

18. Товариство з обмеженою відповідальністю "Барнат" звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 05.11.2025 та направити справу № 904/5368/24 до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

19. У касаційній скарзі скаржник не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, при цьому, зазначає, що апеляційний господарський суд при постановленні оскаржуваної ухвали порушив норми процесуального права, зокрема положення статті 2, часин першої, шостої статті 119, частини першої статті 254, статей 256, 174 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Позиція інших учасників справи

20. Позивач подав відзив на касаційну скаргу, у якому заперечив проти доводів скаржника та просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Розгляд справи Верховним Судом

21. Ухвалою Верховного Суду від 11.12.2025 у справі № 904/5368/24 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Барнат" на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 05.11.2025 та витребувано з Господарського суду Дніпропетровської області і Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 904/5368/24.

22. 12.01.2026 матеріали справи № 904/5368/24 надійшли до Верховного Суду згідно з супровідним листом Господарського суду Дніпропетровської області від 06.01.2026 № 904/5368/24/288/26.

23. Відповідно до положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

24. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

25. З огляду на надходження матеріалів справи до Верховного Суду 12.01.2026, колегія суддів розглядає справу в розумний строк, тобто такий, що є необхідним для виконання всіх процесуальних дій і дотримання прав та інтересів учасників справи.

Позиція Верховного Суду

26. Перевіривши повноту встановлення судом апеляційної інстанції обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та відзиві, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Барнат" не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

27. Предметом касаційного перегляду є ухвала апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження та повернення апеляційної скарги у зв`язку з визнанням судом наведених скаржником причин для поновлення строку неповажними.

28. Так, стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини першої цієї статті).

29. Право на апеляційне та, у визначених законом випадках, на касаційне оскарження є складовою права на справедливий суд, яке гарантується в статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При цьому Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачені статтею 6 Конвенції, а врахуванню підлягають особливості провадження, що розглядається, та сукупність проваджень, що здійснювались у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них.

30. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац 3 підпункту 3 пункту 3.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11.12.2007 № 11-рп/2007).

31. Відповідно до частини першої статті 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

32. Згідно зі частиною першою статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

33. Відповідно до частини першої статті 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

34. Частинами першою та четвертою статті 116 ГПК України передбачено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

35. Згідно з частиною третьою статті 260 ГПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

36. Частинами першою та другою статті 174 ГПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

37. Відповідно до частин другої - третьої статті 256 ГПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

38. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

39. Наведене кореспондується з положеннями частини першої статті 119 ГПК України, згідно з якою суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

40. Положення Господарського процесуального кодексу України не визначають вичерпного переліку обставин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

41. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку, встановити, чи є такий строк значним та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з врахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.

42. При цьому з огляду на вимоги статей 13, 74 ГПК України заявник повинен довести обставини, на які він посилається як на поважні причини пропуску встановленого законом строку, шляхом подання відповідних доказів. Без доведення заявником таких обставин підстави для поновлення пропущеного строку та розгляду відповідної заяви у суду відсутні.

Аналогічні висновки Верховного Суду викладені у постанові від 30.09.2022 у справі № 910/21285/21.

43. Верховний Суд у постановах від 18.08.2023 у справі № 32/257-10 та від 03.04.2023 у справі № 906/1357/20 також дійшов висновку про те, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є по суті пільгою, яка може застосовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків.

44. Виходячи зі змісту наведених норм законодавства, обмеженням права на доступ до суду, зокрема, є визначена в Господарському процесуальному кодексі України вимога саме до заявника при зверненні до суду дотримуватися строку подання апеляційної скарги, незважаючи на те, чи є заявник стороною у справі. При цьому законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк.

45. У разі пропуску строку на апеляційне оскарження заявник повинен: 1) порушити питання про поновлення цього строку шляхом заявлення відповідного клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги; 2) клопотання повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску цього строку.

46. При цьому, поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. У кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

47. Як вбачається з матеріалів справи, що розглядається, Центральний апеляційний господарський суд ухвалою від 25.09.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Барнат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2025 залишив без руху, надавши скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги, зокрема на подання до суду заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших поважних причин пропуску цього строку.

48. Підставою для постановлення такої ухвали стали обставини того, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено місцевим господарським судом 04.03.2025, дата складання повного тексту 10.03.2025, а отже, строк подання апеляційної скарги згідно вимог частини першої статті 256 ГПК України був визначений до 31.03.2025. Водночас, апеляційну скаргу було подано 30.07.2025, тобто із пропуском строку на апеляційне оскарження понад 3 місяці.

49. В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження скаржник посилався на те, що про оскаржуване рішення дізнався лише в липні після того як надійшов поштою лист з викликом приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О. О. та 24.07.2025 директор ТОВ "Барнат" особисто отримав копію рішення в суді. Також апелянт додатково зазначив, що підприємство розташовує офісне устаткування та майно за адресою смт. Радушие, Криворізький район, б. 1Б (згідно Договору оренди копія якого в додатках), за якою в період з лютого на підприємстві не було світла (копії акту про відключення в додатках), у зв`язку з чим він не міг отримати рішення в Електронному кабінеті. Наведене, за твердженням апелянта, є поважною причиною для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2025 у цій справі.

50. Також скаржник доводив, що останній взагалі не був повідомлений належним чином про розгляд справи, що порушило його права. Матеріали справи містять необхідний комплекс доказів обставин неможливості оскарження судово рішення, процесуальних порушень суду першої інстанції, зокрема ненадання можливості викласти свою позицію щодо позовних вимог з урахуванням неодноразових уточнень позовних вимог, а також звернення до суду апеляційної інстанції у максимально короткий строк з дня отримання оскаржуваного судового рішення. Тобто, суд першої інстанції розглянув справу за відсутності учасника справи, а саме відповідача, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, що є прямим порушенням та самостійною підставою для скасування рішення суду згідно п.3 ч.3 ст.277 ГПК України. Також апелянт, посилаючись на обставини справи, що склались під час розгляду справи у суді першої інстанції, порушення судом першої інстанції порядку розгляду справи, не з`ясування підстав поважності неприбуття у судове засідання, розгляд справи по суті під час повітряної тривоги і прийняття рішення по суті в одному судовому засіданні, незважаючи про наявність інформації про належне повідомлення про розгляд справи, отримання відповідачем оскаржуваного судового рішення в паперовому примірнику і вжиття активних невідкладних дій щодо його оскарження є обставинами що доводять намір відповідача оскаржити судове рішення, а також свідчать про поважність підстав для поновлення судом процесуальних строків на апеляційне оскарження судового рішення, просить поновити пропущений процесуальний строк на оскарження рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2025 як такий, що пропущений з поважних підстав та забезпечити апелянту доступ до правосуддя шляхом здійснення апеляційного перегляду оскаржуваного рішення суду

51. Судом апеляційної інстанції встановлено, що Господарським судом Дніпропетровської області ще у грудні 2024 року (з часу відкриття провадження у справі) направлялися процесуальні документи, зокрема, ухвала про відкриття провадження у справі, призначення підготовчого засідання до зареєстрованого Електронного кабінету ТОВ "Барнат" у підсистемі "Електронний суд" в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2025 у справі № 904/5368/24 надіслано та доставлено до зареєстрованого Електронного кабінету ТОВ "Барнат" у підсистемі "Електронний суд" в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі 10.03.2025 о 22:30, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. Також судом апеляційної інстанції встановлено надіслання та доставку копії позовної заяви з додатками до зареєстрованого Електронного кабінету ТОВ "Барнат" у підсистемі "Електронний суд" в ЄСІТС ще у грудні 2024 року.

52. Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами" (опублікований 11.08.2023) цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через 90 днів з дня його опублікування, крім підпункту 1 пункту 2 та підпункту 1 пункту 3 розділу I цього Закону в частині обов`язкової реєстрації юридичними особами (приватної форми власності) електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, які вводяться в дію через сім місяців з дня опублікування цього Закону.

53. Відповідно до частини п`ятої статті 6 ГПК України (в редакції, чинній з 18.10.2023) суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

54. Електронний кабінет - це персональний кабінет (веб-сервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.

55. Згідно з абзацом 1 частини шостої статті 6 ГПК України (в редакції, чинній з 18.10.2023) адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

56. Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 30.08.2024 у справі № 908/3731/23 дійшов висновку, що з 04.11.2023 у всіх юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України, виник обов`язок зареєструвати електронний кабінет.

57. Лише фізичні особи (громадяни України, іноземці чи особи без громадянства), які є учасниками справи, не відносяться до вичерпного переліку суб`єктів, які зобов`язані реєструвати свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі (постанова Верховного Суду від 29.05.2025 у справі № 910/5189/24).

58. Так, однією із підстав для поновлення строку скаржник зазначав, що з лютого на підприємстві останнього не було світла (на підтвердження чого скаржником надано копію акту про відключення), у зв`язку з чим він не міг отримати рішення в Електронному кабінеті.

59. Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Барнат" як особа, що пройшла процедуру реєстрації в підсистемі "Електронний кабінет" (Електронний кабінет ЄСІТС) та якій надано доступ до підсистем ЄСІТС, мав змогу скористатись всіма актуальними сервісами ЄСІТС та бути обізнаним про наявність судових проваджень/рішень згідно реєстраційної інформації відносно останнього, у зв`язку з чим його посилання на дізнання про рух справи та про наявність оскаржуваного рішення лише в липні 2025 року є безпідставним, а неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з боку скаржника є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

60. Відповідно до пункту 17 глави 1 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС особам, які зареєстрували Електронний кабінет в ЄСІТС, суд вручає будь-які документи у справах, у яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення в паперовій формі за окремою заявою.

61. Чинним процесуальним законодавством передбачено два способи надсилання судового рішення: шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та в електронній формі - через "Електронний кабінет", у тому числі шляхом направлення листа на офіційну електронну пошту засобами підсистем ЄСІТС у випадках, передбачених пунктом 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС.

Подібні висновки викладено в постановах Верховного Суду від 29.06.2022 у справі № 906/184/21, від 02.11.2022 у справі № 910/14088/21, від 29.11.2022 у справі № 916/1716/20, від 25.05.2023 у справі № 916/3164/16.

62. Відповідно до частини п`ятої статті 176 ГПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

63. Згідно із частиною четвертою статті 120 ГПК України ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

64. Частиною сьомою статті 120 ГПК України визначено, що у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

65. Відповідно до частини п`ятої статті 242 ГПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

66. Згідно з частиною одинадцятою статті 242 ГПК України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою ЄСІКС чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

67. Скаржник у касаційній скарзі не заперечує факту реєстрації в підсистемі "Електронний кабінет" на час подання позовної заяви та відкриття провадження у цій справі, що між іншим є його обов`язком в силу приписів чинного процесуального законодавства, куди судом першої інстанції направлялися судові рішення у цій справі, отже суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що місцевий господарський суд виконав всі необхідні дії для повідомлення відповідача про розгляд спору за його участю.

68. Також судом апеляційної інстанції встановлено, що у поданій 08.10.2025 до Центрального апеляційного господарського суду скаржником заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду скаржник акцентує увагу на тому, що відповідач взагалі не був повідомлений належним чином про розгляд справи, що порушило його права. Матеріали справи містять необхідний комплекс доказів обставин неможливості оскарження судово рішення, процесуальних порушень суду першої інстанції, зокрема ненадання можливості викласти свою позицію щодо позовних вимог з урахуванням неодноразових уточнень позовних вимог, а також звернення до суду апеляційної інстанції у максимально короткий строк з дня отримання оскаржуваного судового рішення. Тобто, суд першої інстанції розглянув справу за відсутності учасника справи, а саме відповідача, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, що є прямим порушенням та самостійною підставою для скасування рішення суду згідно п.3 ч.3 ст.277 ГПК України. Також апелянт, посилаючись на обставини справи, що склались під час розгляду справи у суді першої інстанції, порушення судом першої інстанції порядку розгляду справи, не з`ясування підстав поважності неприбуття у судове засідання, розгляд справи по суті під час повітряної тривоги і прийняття рішення по суті в одному судовому засіданні, незважаючи про наявність інформації про належне повідомлення про розгляд справи, отримання відповідачем оскаржуваного судового рішення в паперовому примірнику і вжиття активних невідкладних дій щодо його оскарження є обставинами що доводять намір відповідача оскаржити судове рішення, а також свідчать про поважність підстав для поновлення судом процесуальних строків на апеляційне оскарження судового рішення, просить поновити пропущений процесуальний строк на оскарження рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2025 як такий, що пропущений з поважних підстав та забезпечити апелянту доступ до правосуддя шляхом здійснення апеляційного перегляду оскаржуваного рішення суду.

69. Дослідивши обставини, наведені відповідачем в обґрунтування поважності причин пропуску ним строку на подання апеляційної скарги у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що викладені у заяві про поновлення строку доводи, за своїм характером є суб`єктивними та такими, що залежать лише від його волі, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такими обставинами, є ризиками неналежного виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

70. Так, Верховний Суд у постановах від 03.11.2022 у справі № 560/15534/21, від 28.11.2022 у справі № 560/10645/21, від 03.11.2025 у справі № 917/2317/24 зазначив про те, що неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з боку відповідальних осіб, виникнення організаційних складнощів у підприємстві для своєчасного подання апеляційної скарги є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настають у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Відповідач не може та не повинен намагатись отримати вигоду від організаційних складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо вчасного подання апеляційної скарги.

Подібний висновок також міститься у постанові Верховного Суду від 03.11.2025 у справі № 917/2317/24.

71. З огляду на викладене, Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції стосовно суб`єктивної, тобто такої, що залежало виключно від поведінки скаржника, а не об`єктивної причини пропуску встановленого законом процесуального строку, та не можуть вважатися поважними причинами пропуску відповідачем на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки скаржник не проявив особистої старанності при захисті власних інтересів та при прийнятті рішення про ініціювання процедури апеляційного оскарження судового рішення.

72. Таким чином, зважаючи на встановлені у справі обставини та доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що суд апеляційної інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу, діяв відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України та у межах повноважень, передбачених процесуальним законом.

73. З огляду на викладене, Суд вважає, що доводи касаційної скарги є необґрунтованими та такими, що не спростовують висновків суду апеляційної інстанції.

74. Доводи скаржника по суті зводяться до ініціювання повторної оцінки обставин та доводів, які вже були належним чином досліджені судом апеляційної інстанції та визнані необґрунтованими. Такі дії виходять за межі компетенції суду касаційної інстанції, завданням якого є перевірка правильності застосування норм матеріального та процесуального права, а не переоцінка фактичних обставин справи чи доказів, які вже отримали належну правову оцінку судами нижчих інстанцій. Зазначене узгоджується з положеннями статті 300 ГПК України.

75. Таким чином, перевіривши застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та в межах наведених у касаційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість скарги та про відсутність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

76. Відповідно статті 300 ГПК України до якої переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

77. Відповідно до частини третьої статті 304 ГПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

78. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

79. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 309 ГПК України).

80. Таким чином, перевіривши ухвалу суду апеляційної інстанції в межах вимог та доводів касаційної скарги, встановивши, що доводи касаційної скарги про порушення і неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального законодавства при прийнятті оскаржуваного судового рішення не знайшли свого підтвердження, Верховний Суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для її задоволення.

Розподіл судових витрат

81. Враховуючи викладене, судовий збір за розгляд касаційної скарги на підставі статті 129 ГПК України покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Барнат" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 05.11.2025 у справі № 904/5368/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. А. Кролевець

Судді О. М. Баранець

О. О. Мамалуй