УХВАЛА

15 січня 2026 року

м. Київ

cправа № 914/1733/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мамалуй О.О. - головуючий, Баранець О.М., Кролевець О.А.,

розглянувши матеріали касаційної скарги об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Ялівець 31"

на постанову Західного апеляційного господарського суду від 04.12.2025

у складі колегії суддів: Галушко Н.А. - головуючий, Кравчук Н.М, Орищин Г.В.

та на рішення господарського суду Львівської області від 19.08.2025

суддя: Бортник О.Ю.

у справі № 914/1733/25

за позовом Львівської міської ради

до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Ялівець 31"

про стягнення 167 655,70 грн,

ВСТАНОВИВ:

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Ялівець 31" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Західного апеляційного господарського суду від 04.12.2025 та на рішення господарського суду Львівської області від 19.08.2025 у справі № 914/1733/25.

При перевірці матеріалів касаційної скарги Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в)справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

За змістом частини сьомої статті 12 ГПК України розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Позов у цій справі подано у 2025 році.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2025 установлено у розмірі 3 028,00 грн.

Предметом позову у цій справі є стягнення 167655,70 грн, отже, відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 12 ГПК України справа № 914/1733/25 є малозначною, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Звертаючись до суду касаційної інстанції, скаржник зазначає, що скарга стосується питання права, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки відсутня сформована та усталена судова практика щодо застосування підпункту 8 пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №132-ІХ в частині визначення юридичного змісту поняття "пошкодження об`єкта" як підстави звільнення від пайової участі, критеріїв оцінки причинно-наслідкового зв`язку між пошкодженням та надзвичайними ситуаціями природного характеру, меж дослідження судом усіх передбачених законом підстав звільнення. Тому, на думку скаржника, зміст зазначеної норми залишається дискусійним, що унеможливлює передбачуваність судового правозастосування.

Разом з тим, скаржник зазначає, що типові правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, стають поширеними в Україні, зокрема серед замовників будівництва, що здійснюють будівництво замість пошкоджених або зруйнованих об`єктів, а також облаштовують об`єкти соціальної інфраструктури, а отже, вирішення цієї справи матиме значення не лише для відповідача, а й для значної кількості потенційних учасників подібних правовідносин. Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Ялівець 31" вказує, що справа має також і виняткове значення для нього, оскільки, у випадку примусового виконання рішення виникне реальна загроза його неплатоспроможності та банкрутства, а воно є невеликим об`єднанням, членами якого є всього лиш три фізичні особи.

Водночас, з огляду на зміст касаційної скарги, наведені скаржником доводи в контексті прийнятих у цій справі судових рішень не дають підстав для висновку, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Зміст касаційної скарги зводиться до висловлення незгоди з прийнятими судовими рішеннями, викладення власного бачення у питанні застосування правових норм. Однак Верховний Суд не може ставити під сумнів законність рішення суду тільки через те, що таке рішення скаржник вважає незаконним.

Разом з тим посилання скаржника на те, що справа № 914/1733/25 має для нього виняткове значення та становить суспільний інтерес належним чином не обґрунтоване, оскільки є лише власним припущенням скаржника, не підтверджене жодними доказами та зводиться лише до незгоди з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, власного викладення обставин справи, до переоцінки доказів, які були здійсненні судами попередніх інстанцій під час розгляду справи по суті і в цілому до заперечення результату розгляду справи, що не може свідчити про винятковість справи для скаржника.

Верховний Суд звертає увагу, що вжите законодавцем словосполучення "значний суспільний інтерес" необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства.

Касаційна скарга не містить доводів, які б свідчили про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи й вказували на те, що предмет даного спору стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства в контексті наведених вище критеріїв.

Касаційний господарський суд також враховує, що переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

Наявність вичерпного переліку судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" у праві на звернення до касаційного суду зумовлено виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким має на меті забезпечити сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду", що повністю узгоджується з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, положеннями Конституції України, завданнями і принципами господарського судочинства.

Верховний Суд зазначає, що визначені підпунктами "а", "б", "в", "г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки є винятками із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку принцип "правової визначеності" буде порушено.

Подана касаційна скарга не містить обґрунтувань, які могли б бути визнані такими, що підпадають під дію підпунктів "а", "б", "в", "г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Ялівець 31" на постанову Західного апеляційного господарського суду від 04.12.2025 та на рішення господарського суду Львівської області від 19.08.2025 у справі № 914/1733/25, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 233, 234, 235, пунктом 2 частини третьої статті 287, пунктом 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку "Ялівець 31" у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Західного апеляційного господарського суду від 04.12.2025 та на рішення господарського суду Львівської області від 19.08.2025 у справі № 914/1733/25.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. О. Мамалуй

Судді О. М. Баранець

О. А. Кролевець