ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2026 Справа № 917/1975/25

м. Полтава

Господарський суд Полтавської області у складі судді Пушка І.І., розглянувши матеріали за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРТ ІНЖИНІРИНГ» (, вул. Транспортна, 3, м. Чорноморськ, Одеська область, 68000)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ПИРЯТИНСЬКИЙ ДЕЛІКАТЕС» (, адреса: вул. Наглого Марка, 46, село Дейманівка, Лубенський район, Полтавська область, 37050)

про стягнення 228 966,71 грн

Представники сторін в судове засідання не викликались, справа розглядається за наявними в ній матеріалами в порядку спрощеного провадження відповідно до cт. 247 ГПК України.

В зв`язку з перебуванням судді в період з 26.12.2025 по 09.01.2026 у відпустці, рішення ухвалюється в перший робочий день після виходу судді з відпустки.

Суть справи. Розглядається позовна заява про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПИРЯТИНСЬКИЙ ДЕЛІКАТЕС» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРТ ІНЖИНІРИНГ» 228 966,71 грн, з яких: 51310,72 грн інфляційних нарахувань; 16 119,68 грн 3% річних, 161 536,31 грн пені, які нараховані на заборгованість за транспортно-експедиторське обслуговування № 33-05/23 від 31.05.2023 року, стягнуту за рішенням Господарського суду Одеської області від 17.04.2025 у справі № 916/273/25.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що:

- Рішенням Господарського суду Одеської області від 17.04.2025 по справі № 916/273/25 було задоволено як первісний, так і зустрічний позови, та проведено зустрічне зарахування грошових сум, що підлягали стягненню за первісним і зустрічним позовами, а відтак: стягнуто з Пирятинського Делікатесу на користь Порт Інжинірінг заборгованість у розмірі 820 710 грн 07 коп.;

- вказане рішення набрало законної сили 01.07.2025;

- відповідач відмовлявся виконати судове рішення добровільно. Стягнення коштів відбувалось у виконавчому провадженні;

- 15.08.2025 від приватного виконавця на банківський рахунок ТОВ «Порт Інжинірінг» було перераховано повну суму заборгованості у розмірі 820 710 грн 07 коп. та суму судового збору у розмірі 9 848 грн 52 коп.;

- позивач вважає, що оскільки відповідач добровільно не здійснив оплати на виконання судового рішення у справі № 916/273/25, є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання, наявні підстави для стягнення пені, інфляційних нарахувань та 3 процентів річних від простроченої суми за період фактичного невиконання судового рішення.

Процесуальні дії суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2025 для розгляду даної справи визначено суддю Пушка І.І.

Згідно з ухвалою від 28.10.2025 позовна заява була залишена без руху відповідно до ч. 1 ст. 174 ГПК України. Позивачеві надано строк для усунення недоліків позовної заяви не пізніше трьох днів з моменту вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

28.10.2025 суд отримав від позивача заяву про усунення недоліків (вх. №13833).

Згідно з ухвалою від 31.10.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 917/1975/25, вирішив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

В ухвалі від 31.10.2025 суд запропонував відповідачу не пізніше 15 днів з дня вручення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі надати суду відзив на позов.

Як встановлено судом, позивач і відповідач мають зареєстровані електронні кабінети у Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі відповідно ухвала суду від 31.10.2025 про відкриття провадження у справі в електронному вигляді була доставлена до електронних кабінетів сторін, що підтверджується повідомленнями про доставку електронного листа, залученими до матеріалів справи (31.10.2025 о 17:21).

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи вважається днем вручення судового рішення. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

З огляду на приписи ч. 6 ст. 242 ГПК України вважається, що відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження у справі 01.11.2025.

Отже, строк на подання відзиву на позовну заяву відповідно закінчився 18.11.2025.

У встановлений судом строк відповідач відзиву на позов не подав.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У частині 8 статті 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 233 ГПК України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Рішення та постанови ухвалюються, складаються і підписуються складом суду, який розглянув справу.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У відповідності з приписами ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає дану справу за наявними в ній на час ухвалення рішення матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази та оцінивши їх в сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини.

Господарським судом Одеської області була розглянута справа № 916/273/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Пирятинський Делікатес» (до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порт Інжинірінг» про стягнення грошових коштів у розмірі 421 292,71 грн. та за зустрічним позовом від Порт Інжинірінг до Пирятинського Делікатесу щодо стягнення заборгованості у розмірі 1 242 002,78 грн., шляхом зарахування із вимогою за первісним позовом у частині 421 292, 71 грн та безпосереднього стягнення іншої частини у сумі 820 710, 07 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 17.04.2025 по справі № 916/273/25 було задоволено як первісний так і зустрічний позови та проведено зустрічне зарахування грошових сум, що підлягали стягненню за первісним і зустрічним позовами, а відтак: стягнуто з Пирятинського Делікатесу на користь Порт Інжинірінг заборгованість у розмірі 820 710 грн 07 коп.

Згідно частини 5 статті 75 ГПК України обставини встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Преюдиційність - це обов`язковість обставин, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі, для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені обставини не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акту, який вступив у законну силу. Cуть преюдиції полягає у неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Рішенням господарського суду Одеської області від 17.04.2025 року у справі № 916/273/25, встановлено, зокрема, наступне.

31 травня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Порт Інжиніринг" (експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Пирятинський Делікатес" (замовник) укладено договір транспортно-експедиторського обслуговування № 33-05/23, відповідно до п. 1.1 якого експедитор зобов`язується надати замовнику комплекс транспортно-експедиторських послуг при перевалці експортних навалювальних вантажів в Державне підприємство "Морський торговельний порт "Чорноморськ" та/або Державне підприємство "Ізмаїльський Морський Торгівельний Порт", та/або склади експедитора, а замовник зобов`язується прийняти дані послуги і оплатити на умовах, передбачених нижче.

В п. 4.1 договору від 31.05.2023 р. сторони погодили обов`язки замовника, зокрема: замовник зобов`язаний сплачувати рахунки експедитора за виконані роботи і надані послуги з транспортно-експедиторського обслуговування вантажів замовника (п.п. 4.1.9); за результатами наданих послуг експедитор направляє замовнику підписаний експедитором акт наданих послуг (акт виконаних робіт). Замовник зобов`язується підписати акт і один з його примірників повернути експедитору в 10-денний термін. У разі, якщо в зазначений термін клієнт не повертає експедитору на підпис обґрунтовану відмову від підписання акту, такий акт буде вважатися прийнятим клієнтом без застережень і в повному обсязі (п.п. 4.1.11).

Пунктом 5.1 договору від 31.05.2023 р. визначено, що вартість послуг експедитора, робіт і послуг третіх осіб, залучених до виконання даного договору, розміру зборів (обов`язкових платежів) обумовлюються сторонами в додатках до даного договору. Додатки підписуються обома сторонами даного договору і є його невід`ємною частиною. В процесі виконання договору додатки можуть змінюватися і доповнюватися.

Положеннями п. 5.4 договору від 31.05.2023 р. передбачено, що остаточний розрахунок замовник проводить протягом 2 (двох) банківських днів від дати двостороннього підписання акту приймання-передачі виконаних робіт, відповідно до ваги, зазначеної в коносаментах.

Відповідно до п. 5.5 договору від 31.05.2023 р. датою отримання рахунку замовником є дата відправки рахунку засобами електронного зв`язку. У разі несплати замовником платежів в порядку та строки, зазначені в цьому пункті, експедитор звільняється від обов`язку надання послуг до моменту отримання попередньої оплати При цьому, експедитор звільняється від відповідальності за будь-які збитки, упущену вигоду, інші негативні наслідки для замовника.

Як було встановлено у рішенні, рахунок-фактура № 122 від 10.12.2024 року та акт виконання робіт (наданих послуг) № 122 від 10.12.2024 року були направлені ТОВ "Пирятинський Делікатес" 12.12.2024 засобами електронної пошти. При цьому вказане товариством не спростовано належними та допустимими доказами. Крім того, відповідні акт та рахунок разом із підтверджуючими документами від залученого підрядника були направлені ТОВ "Пирятинський Делікатес" 18.02.2025 із листом-пропозицією зарахування вимог.

У рішенні від 17.04.2025 у справі № 916/273/25 Господарський суд Одеської області дійшов висновку, що у будь-якому випадку строк виконання відповідної вимоги ТОВ "Порт Інжиніринг" до ТОВ "Пирятинський Делікатес" про компенсацію понесених за договором додаткових витрат у розмірі 1242002,78 грн є таким, що настав.

Господарський суд Одеської області задовольнив первісні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Пирятинський Делікатес" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Порт Інжиніринг" про стягнення грошових коштів у розмірі 421292,71 грн.; а також зустрічні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Порт Інжиніринг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пирятинський Делікатес" про стягнення заборгованості у розмірі 1242002,78 грн.

Також господарський суд прийшов до висновку про проведення зустрічного зарахування позовних вимог та стягнення різниці між первісним та зустрічними позовними вимогами, стягнувши з ТОВ "Пирятинський Делікатес" на користь ТОВ "Порт Інжиніринг" заборгованість у розмірі 820710,07 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 9848,52 грн.

Отже, зазначені вище фактичні обставини були встановлені рішенням Господарського суду Одеської області від 17.04.2025 року у справі № 916/273/25, яке набрало законної сили 01.07.2025, та не потребують доказуванню згідно з приписами ч. 4 ст. 75 ГПК України.

ТОВ "Пирятинський Делікатес" відмовився самостійно виконувати рішення суду, тому ТОВ "Порт Інжиніринг" звернулося до Приватної виконавчої служби.

14.08.2025 Приватним виконавцем Виконавчого округу Полтавської області Лавріненко Яніною Вікторівною відкрито виконавче провадження ВП № 78866753.

15.08.2025 від приватного виконавця на банківський рахунок Порт Інжинірінг було перераховано повну суму заборгованості у розмірі 820 710 грн 07 коп. та суму судового збору у розмірі 9 848 грн 52 коп.

Позивач вважає, що оскільки через тривале невиконання Відповідачем обов`язку щодо погашення наявної перед Позивачем заборгованості у розмірі 820 710 грн 07 коп. Позивачу було завдано збитки, він має право на отримання відповідної компенсації, передбаченої законом.

Вирішуючи спір суд виходив із наступного.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

В межах справи № 916/273/25 суд встановив факт порушення відповідачем як замовником Договору транспортно-експедиторського обслуговування №33-05/23 від 31.05.2023 року в частині добровільної сплати відповідного рахунку, що призвело до звернення до суду із зустрічним позовом, який був задоволений рішенням суду від 17.04.2025.

Рішенням господарського суду Одеської області від 17.04.2025 у справі № 916/273/25 стягнуто з Пирятинського Делікатесу на користь Порт Інжинірінг заборгованість у розмірі 820 710 грн 07 коп.

Отже, суд погоджується з посиланням позивача що зазначена сума заборгованості є доведеною та не потребує доказування.

В подальшому, заборгованість за рішенням суду від 17.04.2025 у справі № 916/273/25, відповідачем була погашена в повному розмірі, а саме - 15.08.2025 від приватного виконавця на банківський рахунок ТОВ «Порт Інжинірінг» було перераховано повну суму заборгованості у розмірі 820 710 грн 07 коп. та суму судового збору у розмірі 9 848 грн 52 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № 6290 від 15.08.2025.

В зв`язку з простроченням грошового зобов`язання позивачем у позовній заяві у справі № 917/1975/25 заявлено до стягнення з відповідача інфляційних втрат за період з січня 2025 по липень 2025 в розмірі 51 310,72 грн, нарахованих на 820 710,07 грн заборгованості; 3% річних у розмірі 16 119,68 грн за загальний період з 20.12.2024 по 15.08.2025, нарахованих на 820 710,07 грн заборгованості; 160 839,27 грн пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за загальний період прострочення з 20.12.2024 по 15.08.2025, нарахованої на 820 710,07 грн заборгованості.

При прийнятті рішення суд враховує, що частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Порушення відповідачем умов договору, є підставою для нарахування визначених ст. 625 Цивільного кодексу України платежів.

Суд приймає до уваги, що рішенням суду від 17.04.2025 у справі № 916/273/25 пеня, річні та інфляційні не стягувались.

Щодо початку прострочення зобов`язання відповідачем суд враховує таке. Рішенням Господарського суду Одеської області від 17.04.2025 у справі № 916/273/25 було встановлено, що рахунок-фактура № 122 від 10.12.2024 року та акт виконання робіт (наданих послуг) № 122 від 10.12.2024 року були направлені ТОВ "Пирятинський Делікатес" 12.12.2024 засобами електронної пошти.

Договір не передбачав умов щодо строків оплати додаткових робіт Відповідачем.

Ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином, останнім днем виконання зобов`язання з оплати рахунку, отриманого 12.12.2024 відповідачем, було 19.12.2024 року, а з 20.12.2024 відповідач вважається таким, що прострочив грошове зобов`язання.

Отже, початок відліку строку нарахування 3% річних та пені позивачем встановлено правильно.

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних та пені дійшов висновку, що Позивачем неправильно визначено дату кінця періоду прострочення Відповідача - 15.08.2025 року, оскільки від приватного виконавця на банківський рахунок ТОВ «Порт Інжинірінг» було перераховано повну суму заборгованості у розмірі 820 710 грн 07 коп. саме 15.08.2025, що підтверджується платіжною інструкцією № 6290 від 15.08.2025.

З приводу цього, варто зазначити, що договором та законом не передбачено право позивача на нарахування відповідачу пеню чи 3% річних за кілька годин прострочення платежу, тобто, - менше однієї доби (календарного дня).

День фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється нарахування пені та 3% річних.

Аналогічна правова позиція була викладена в Постанові Верховного Суду від 10.07.2018 у справі № 927/1091/17.

З огляду на вказані обставини, судом було здійснено власний розрахунок пені, 3% річних з урахуванням умов договору та норм чинного законодавства та встановлено, що позовні вимоги про стягнення з відповідача пені та 3 % річних підлягають частковому задоволенню, а саме: 3% річних у розмірі 16 052,23 грн за загальний період з 20.12.2024 по 14.08.2025 на 820 710,07 грн заборгованості; 160 839,27 грн пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за загальний період прострочення з 20.12.2024 по 14.08.2025 на 820 710,07 грн заборгованості.

Також судом враховується, що пунктом 6.8. Договору про транспортно-експедиторське обслуговування № 33-05/23 від 31.05.2023, укладеного між сторонами, передбачено пеню у розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Оскільки встановлений Сторонами у Договорі розмір пені за прострочення перевищує встановлений на законодавчому рівні ліміт у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, Позивачем було нараховано пеню з урахуванням вимог ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», що визнається судом обґрунтованим.

Окрім цього, сторони погодили, що нарахування пені припиняється через рік з дня, коли зобов`язання було виконано (п.6.8), тобто, відступили від приписів ч. 6 ст.232 ГПК України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) та визначили термін нарахування пені з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 252 Цивільного кодексу України), що не заборонено чинним законодавством.

Відповідна правова позиція викладена, зокрема, в п. 91 постанови Великої палати Верховного Суду від 16.10.2024 у справі № 911/952/22.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку, в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 51 310,72 грн за період з січня 2025 по липень 2025 на 820 710,07 грн заборгованості, суд дійшов висновку, що період їх нарахування є обґрунтованим, відповідає нормам чинного законодавства України, тому інфляційні підлягають задоволенню в межах заявленої суми.

Перевірка правильності розрахунків пені, інфляційних витрат та 3 % річних проводилась за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій системи «ЛІГА 360».

Згідно з ч. 3, 4 ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Ч. 1 ст. 79 ГПК України передбачає, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В процесі розгляду справи судом було прийнято, досліджено та надано оцінку всім наявним в матеріалах справи доказам, надано можливість сторонам обґрунтувати свої правові позиції щодо позову.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Розмір сплати судового збору за подання позовів майнового характеру визначено підп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Так, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З 1 січня 2025 року прожитковий мінімум в Україні встановлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» у розмірі 3 028,00 грн для працездатних осіб.

За ч.3 ст. 4 Закону України Про судовий збір при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні з позовною заявою до суду, позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 3434,50 грн. Позовна заява була подана через систему «Електронний суд».

Приймаючи до уваги, що у даній справі за заявленими позовними вимогами судовий збір становив 2747,60 грн, проте позивачем при поданні позову було сплачено 3434,50 грн. (без врахування коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору), що підтверджується наявною в матеріалах справи платіжною інструкцією, тобто внесено судовий збір в більшому розмірі ніж встановлено законом, після звернення позивача з відповідним клопотанням до суду, в порядку приписів ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», судом буде вирішено питання про повернення надлишково сплаченої суми судового збору (686,90 грн).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при укладенні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Витрати зі сплати судового збору за розгляд позову, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, покладаються на обидві сторони (згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» застосовано коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору).

Керуючись ст. 129, 232-233, 237-238 ГПК України

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПИРЯТИНСЬКИЙ ДЕЛІКАТЕС» (, адреса: вул. Наглого Марка, 46, село Дейманівка, Лубенський район, Полтавська область, 37050) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРТ ІНЖИНІРИНГ» (, вул. Транспортна, 3, м. Чорноморськ, Одеська область, 68000) 51 310,72 грн інфляційних нарахувань, 16 052,23 грн 3% річних; 160 839,27 грн пені; 2 738,44 грн витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині вимог в задоволенні позову відмовити.

4. Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. (ч.1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Суддя І.І. Пушко