За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Між-Буд"
про ухвалення додаткового рішення
за позовом Виконуючого обов`язки керівника Косівської окружної прокуратури
до 1) Державної служби геології та надр України
2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Між-Буд"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-1 Міністерство економіки, довкілля та сільського господарства
про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсними результатів аукціону, договору купівлі-продажу спеціального дозволу на користування надрами
Суддя Удалова О.Г.
Без виклику представників сторін
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Рішенням Господарського суду м. Києва від 15.12.2025 у задоволенні позову відмовлено повністю.

22.12.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Між-Буд" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просить стягнути з Державного бюджету України на користь відповідача-2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 49 895,68 грн.

Ухвалою від 30.12.2025 постановлено прийняти до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Між-Буд" про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/10893/25, а також встановлено учасникам справи строк для подання письмових пояснень чи заперечень стосовно клопотання про ухвалення додаткового рішення до 09.01.2026 (включно).

Копія вказаної ухвали суду доставлена до електронних кабінетів учасників справи 30.12.2025.

Крім того, ухвала від 30.12.2025 опублікована в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

12.01.2025 від прокуратури надійшли заперечення на заяву ТОВ "Між-Буд" про ухвалення додаткового рішення, в яких вказується, що на рішення Господарського суду міста Києва від 15.12.2025 про відмову в задоволенні позову прокуратурою 07.01.2026 подано апеляційну скаргу. Оскільки результат розгляду справи може бути змінений або скасований судом апеляційної інстанції, відсутні правові підстави для визначення сторони, на яку мають бути покладені судові витрати, у тому числі витрати на правничу допомогу.

Іншими учасниками справи письмових пояснень чи заперечень стосовно заяви про ухвалення додаткового рішення у строк, встановлений ухвалою суду від 30.12.2025, не подано.

Розглянувши заяву представника відповідача (ТОВ "Між-Буд"), суд зазначає про наступне.

Згідно з ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст.244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Приймаючи додаткове рішення у справі № 910/10893/25, суд виходив з наступного.

Так, у відзиві на позов відповідачем не наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат.

Поряд з цим, 17.11.2025 відповідачем-2 подано заяву з проханням визнати поважними причини неподання заяви про відшкодування судових витрат разом із першою заявою по суті; поновити строк на подання доказів судових витрат; долучити до матеріалів справи копії документів, що підтверджують понесені витрати на професійну правничу допомогу; вирішити питання розподілу судових витрат після розгляду справи по суті.

Крім того, в заяві про ухвалення додаткового рішення відповідач-2 просив стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЖ-БУД» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 49 895,68 грн, вказуючи при цьому на те, що оскільки у даній справі позивачем виступав виконуючий обов`язки керівника Косівської прокуратури як орган, що діє в інтересах держави, судові витрати підлягають відшкодуванню за рахунок Державного бюджету України, а не за рахунок органу прокуратури.

На підтвердження понесення таких витрат відповідачем-2 надані:

- договір № 5/10/2025 від 16.10.2025, укладений між відповічаем-2 (клієнт) та адвокатом Ренькас Світланою Володимирівною;

- рахунок № 1/11 від 17.11.2025 на суму 34 895,95 грн;

- акт приймання-передачі від 17.11.2025 на суму 34 895,95 грн та додаток до нього, яким визначено перелік наданих послуг;

- платіжну інструкцію № 5201 від 17.11.2025 на суму 34 895,95 грн;

- рахунок від 15.12.2025 на суму 14 999,73 грн;

- акт від 15.12.2025 на суму 14 999,73 грн та додаток до нього, яким визначено перелік наданих послуг;

- платіжну інструкцію № 1130 від 16.12.2025 на суму 14 999,73 грн;

- ордер серії АІ № 2026148 від 16.10.2025.

Розглянувши надані відповідачем-2 докази, суд вказує наступне.

Частиною 1 статті 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Дослідивши надані суду докази, суд вказує про наступне.

Згідно з положеннями ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, як вказано судом вище, разом з першою заявою по суті відповідачем-2 не вказано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат.

Посилаючись на поважність причин неподання разом з відзивом такого розрахунку, відповідач-2 вказує (в заяві від 17.11.2025) про те, що на момент подання першої заяви по суті справи (відзиву) відповідні акти приймання-передачі правничих послуг та платіжні документи ще не були отримані. Крім того, у процесі підготовки електронного пакета документів у системі ЄСІТС сталася технічна помилка, внаслідок якої файл із заявою не було прикріплено до подання. Вказана обставина має технічний характер і не свідчить про зловживання процесуальними правами.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

При цьому, як встановлено судом під час розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, правова допомога відповідачу-2 надавалась згідно з договором № 5/10/2025 від 16.10.2025, на підставі якого виписано ордер серії АІ № 2026148.

За умовами вказаного договору клієнт доручає, а адвокат протягом дії даного договору приймає на себе зобов`язання надати клієнтові правову (правничу) допомогу, зокрема, здійснити захист, представництво або надавати інші види правової допомоги з питань, що цікавлять клієнта, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової (правничої) допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього доручення в порядку та на умовах, визначених даним договором (п. 1.1 договору).

Розділом третім вказаного договору сторонами погоджено розмір винагороди (гонорару), порядок розрахунків та прийому наданої правничої допомоги, зокрема, в п. 3.1 погоджено, що розмір винагороди (гонорару) адвоката за надання правничої (правової) допомоги згідно з умовами даного договору, визначається у додатках до цього договору та розраховується відповідно до години надання правничої допомоги. Вартість однієї години правничої допомоги становить 2 500,00 грн.

Оплата наданої правничої (правової) допомоги проводиться шляхом перерахування клієнтом коштів на рахунок адвоката (п. 3.4 договору).

Відповідно до п. 3.6 договору підставою для оплати наданої правничої (правової) допомоги є схвалений в порядку, передбаченому п. 3.7 даного договору рахунок, наданий клієнтові адвокатом, який одночасно є актом наданих послуг. Клієнт зобов`язаний оплатити наданий адвокатом рахунок, не пізніше 3 робочих днів з моменту надання рахунку.

Згідно з п. 7.1 договору останній вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2025 або до його дострокового розірвання в порядку, передбаченому даним договором.

Водночас, суд не погоджується з наведеними відповідачем-2 причинами поважності неподання разом з відзивом розрахунку суми судових витрат, а саме з посиланнями відповідача-2 на те, що:

- на момент подання першої заяви по суті справи (відзиву) відповідні акти приймання-передачі правничих послуг та платіжні документи ще не були отримані;

- у процесі підготовки електронного пакета документів у системі ЄСІТС сталася технічна помилка, внаслідок якої файл із заявою не було прикріплено до подання. Вказана обставина має технічний характер і не свідчить про зловживання процесуальними правами.

У даному випадку у першій заяві по суті (відзиві на позов) відповідачем-2 мав бути наведений саме попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат.

При цьому ухвалами суду від 06.10.2025 та 20.10.2025 відповідачу-2 продовжувався строк для подання додаткових письмових доказів, висновків експертів, клопотань, заяв та пояснень до 31.10.2025 (включно) (ухвала від 20.10.2025).

Між тим, заява про долучення до матеріалів справи копії документів, що підтверджують понесені витрати на професійну правничу допомогу подана відповідачем поза межами такого строку, а саме 17.11.2025.

Водночас, сам договір № 5/10/2025 від 16.10.2025 був укладений між відповідачем-2 та адвокатом Ренькас С.В. до закінчення такого строку, а також містив умови про погодинну оплату послуг, що, у свою чергу, дозволяло визначити принаймні попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат.

Як визначено ч. 2 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем-2 не подано попереднього розрахунку суми судових витрат ані з першою заявою по суті, ані в строки продовжені для подання додаткових письмових доказів, висновків експертів, клопотань, заяв та пояснень, а отже не виконані норми процесуального законодавства якими врегульовано питання розподілу судових витрат, суд не вбачає підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Між-Буд" про ухвалення додаткового рішення у даній справі.

Керуючись ст.ст. 123, 124, 126, 129, 221, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Між-Буд" про ухвалення додаткового рішення відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення (ухвала), якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено 12.01.2026.

Суддя О.Г. Удалова