ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"14" січня 2026 р. м.Черкаси справа № 925/54/26

Господарський суд Черкаської області у складі судді Г.М.Скиби, розглянувши заяву заступника керівника Черкаської обласної прокуратури від 12.01.2026 (вх.суду №500/26 від 12.01.2026) про забезпечення позову у справі

за позовом заступника керівника Черкаської обласної прокуратури в інтересах держави у особі Будищенської сільської ради, Черкаська область, Черкаський район, с.Будище, вул.30-річчя Перемоги,42

до Обслуговуючого кооперативу "Дачний-2016", м.Черкаси, вул.Момота генерала,17/1, кв.301

про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою водного фонду шляхом припинення володіння нерухомим майном,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Черкаської обласної прокуратури звернувся в Господарський суд Черкаської області в інтересах держави у особі Будищенської сільської ради до Обслуговуючого кооперативу "Дачний-2016", з вимогами про:

усунення перешкод державі в особі Будищенської сільської ради, яка представляє територіальну громаду с.Свидівок, у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою водного фонду, шляхом припинення володіння Обслуговуючим кооперативом Дачний-2016" об`єктом нерухомого майна берегоукріплювальною спорудою з допоміжною будівлею в Обслуговуючому кооперативі "Дачний-2016" в адмінмежах Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області (за межами населеного пункту), опис об`єкта: берегоукріплювальна споруда з допоміжною будівлею літ."В-2", навіс "№г", огорожа №№1, 2, 6, малі очисні споруди №3, підпірна стінка №4, басейн №5, берегоукріплювальна споруда (незавершене будівництво 62%) протяжністю 180,7 м (реєстраційний номер 249);

усунення перешкод державі в особі Будищенської сільської ради, яка представляє територіальну громаду с.Свидівок, у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою водного фонду, шляхом скасування державної реєстрації права приватної власності Обслуговуючого кооперативу "Дачний-2016" на об`єкт нерухомого майна берегоукріплювальну споруду з допоміжною будівлею в Обслуговуючому кооперативі "Дачний-2016" в адмінмежах Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області (за межами населеного пункту), опис об`єкта: берегоукріплювальна споруда з допоміжною будівлею літ."В-2", навіс "№г", огорожа №№1, 2, 6, малі очисні споруди №3, підпірна стінка №4, басейн №5, берегоукріплювальна споруда (незавершене будівництво 62%) протяжністю 180,7 м (реєстраційний номер 249) із закриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрацію справи об`єкта нерухомого майна (реєстраційний номер 249);

стягнення з відповідача на користь Черкаської обласної прокуратури (18015, м.Черкаси, бул.Шевченка,286, , розрахунковий рахунок UA0003751 в Державній казначейській службі України у м.Київ) понесених витрат зі сплати судового збору в сумі 6656,00 грн.

Одночасно з позовом прокурором подано заяву від 12.01.2026 (вх.суду №500/26 від 12.01.2026) про забезпечення позову у вигляді заборони Обслуговуючому кооперативу "Дачний-2016" (вул.Момота генерала,17/1 кв.301, м.Черкаси, 18006, ) відчужувати об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 249 берегоукріплювальну споруду з допоміжною будівлею в Обслуговуючому кооперативі "Дачний-2016" в адмінмежах Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області (за межами населеного пункту), опис об`єкта: берегоукріплювальна споруда з допоміжною будівлею літ."В-2", навіс "Г", огорожа №№1, 2, 6, малі очисні споруди №3, підпірна стінка №4, басейн №5, берегоукріплювальна споруда (незавершене будівництво 62%) протяжністю 180,7 м.

Обґрунтовуючи необхідність застосування заходів забезпечення позову, прокурор вказав, що:

рішенням Господарського суду Черкаської області від 12.01.2021 року у справі №925/1031/20: визнано незаконним та скасовано розпорядження Черкаської районної державної адміністрації від 07.06.2017 №182 "Про затвердження проекту відведення земельної ділянки" в частині затвердження проекту землеустрою та передачі Обслуговуючому кооперативу "Дачний-2016" земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0043 площею 2,7607 га терміном на 10 років для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, розташованої в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району, за межами населеного пункту; визнано недійсним на майбутнє, з моменту набрання рішенням законної сили, договір оренди землі від 19.08.2017, укладений терміном на 10 років між Черкаською районною державною адміністрацією та Обслуговуючим кооперативом "Дачний-2016"; скасовано державну реєстрацію права оренди від 31.08.2017 №22169091 з одночасним припиненням відповідного речового права Обслуговуючого кооперативу "Дачний 2016" на земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:0043 площею 2,7607 га, передану йому в оренду терміном на 10 років для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, що розташована в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району, за межами населеного пункту;

вказане судове рішення від 12.01.2021 року у справі №925/1031/20 є виконаним, однак прокурором установлено, що Обслуговуючим кооперативом "Дачний-2016" на спірній земельній ділянці розміщено та зареєстровано 14.01.2021 на праві приватної власності об`єкт нерухомого майна берегоукріплювальну споруду з допоміжною будівлею в Обслуговуючому кооперативі "Дачний-2016" в адмінмежах Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області (за межами населеного пункту), опис об`єкта: берегоукріплювальна споруда з допоміжною будівлею літ."В-2", навіс "Г", огорожа №№1, 2, 6, малі очисні споруди №3, підпірна стінка №4, басейн №5, берегоукріплювальна споруда (незавершене будівництво 62%) протяжністю 180,7 м;

предметом спору у справі №925/54/26 є усунення перешкод територіальній громаді с.Свидівок в особі Будищенської сільської ради в користуванні та розпорядженні земельною ділянкою водного фонду шляхом припинення володіння відповідача на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:0043 площею 2,7607 га, оскільки відповідач відповідно до вимог водного та земельного законодавства не може бути власником вказаного об`єкту та речове право щодо нього виникнути не може державна реєстрація права власності здійснена на приналежність до головної речі (гідротехнічну споруду), яка нерозривно пов`язана із земельною ділянкою водного фонду, право приватної власності на яку не може виникнути за будь-яких умов;

вказані обставини вже обґрунтовують недобросовісність поведінки відповідача щодо державної реєстрації права приватної власності на об`єкт, невід`ємний від земельної ділянки комунальної власності, право приватної власності на яку не може виникнути за жодних умов. Така недобросовісність відповідача з великою вірогідністю свідчить про можливість вчинення ним поділу, об`єднання, відчуження предмету спору, що призведе до неефективності заявленої прокурором вимоги й необхідності звернення до суду із новим позовом поза межами цього судового провадження, або й до унеможливлення відновлення порушеного права Будищенської сільської ради;

відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 11.12.2023 у справі №904/1934/23, можливість відповідача в будь-який момент відчужити майно, яке перебуває у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування завищеного або, навіть, заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін;

такий захід забезпечення позову, як заборона відповідачу відчужувати берегоукріплювальну споруду з допоміжною будівлею, розташовану на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:0043, є адекватним відносно заявленої прокурором позовної вимоги, між зазначеним заходом забезпечення позову і предметом позову є зв`язок, і такий захід спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення у даній справі у разі задоволення позову.

Суд, розглянувши заяву прокурора від 12.01.2026 (вх.суду №500/26 від 12.01.2026), зазначає таке.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, у разі задоволення позову (правовий висновок, викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18).

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Згідно з частиною 1 та 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та. як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити (правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватись з предметом та підставами позову, можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати права інших осіб.

Предметом позову у цій справі є вимога прокурора про усунення перешкод територіальній громаді с.Свидівок в особі Будищенської сільської ради в користуванні та розпорядженні земельною ділянкою водного фонду шляхом припинення володіння відповідача на об`єкт нерухомого майна, що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:0043 площею 2,7607 га.

Метою забезпечення позову (за змістом заяви прокурора) є можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при його виконанні у випадку задоволення позову.

Згідно із Господарським процесуальним кодексом України:

ст.136. 1. Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. 2. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом;

ч.1 ст.137. Позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову (аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №910/9498/19, від 17.09.2020 у справі №910/72/20, від 15.01.2021 у справі №914/1939/20, від 16.02.2021 у справі №910/16866/20, від 15.04.2021 у справі №910/16370/20, від 24.06.2022 у справі №904/3783/21, від 26.09.2022 у справі №911/3208/21).

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню, у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (п.п.1, 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову").

Водночас особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Звертаючись до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, прокурор запропонував застосувати вид забезпечення позову, що передбачений приписами ст.137 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до Цивільного кодексу України:

ч.1 ст.317. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном;

ч.1, 2 ст.321. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень":

п.1 ст.2. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

п.4 ч.4 ст.4. Державній реєстрації прав підлягають обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості: заборона відчуження та/або користування; /.../;

п.1 ч.1 ст.25. Проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили.

Отже, державна реєстрація права власності на спірне майно за відповідачем, у разі відсутності забезпечення позову, дає право відповідачу здійснювати заходи щодо поділу, об`єднання, виділення частини вказаного нерухомого майна та вчиняти інші дії, а саме вільно відчужувати його третім особам (як фізичним так і юридичним).

Таким чином, враховуючи правомочності власника, які визначені у ч.1 ст.317 Цивільного кодексу України, обґрунтованим є припущення про високу ймовірність відчуження відповідачем спірного майна, що в подальшому може призвести до ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених прав або інтересів позивача в межах даної справи.

Прокурор просить забезпечити позовні вимоги шляхом накладення заборони відповідачу вчиняти дії, пов`язані з відчуженням належного останньому спірного нерухомого майна, що відповідає змісту п.2, 4 ч.1 ст.137 ГПК України, оскільки фактично є забороною відповідачу розпоряджатися своїм майном шляхом його відчуження, обтяження чи іншого припинення права власності. Заборона відчуження або арешт майна не призводить до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки фактично обмежується лише можливість відчужувати власне нерухоме майно, тоді як володіння і користування зберігаються.

Прокурором надані належні докази на підтвердження того, що відповідач володіє об`єктом нерухомого майна з реєстраційним номером 249 (берегоукріплювальна споруда з допоміжною будівлею в Обслуговуючому кооперативі "Дачний-2016" в адмінмежах Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області (за межами населеного пункту), опис об`єкта: берегоукріплювальна споруда з допоміжною будівлею літ."В-2", навіс "Г", огорожа №№1, 2, 6, малі очисні споруди №3, підпірна стінка №4, басейн №5, берегоукріплювальна споруда (незавершене будівництво 62%) протяжністю 180,7 м), який може бути відчужений або обтяжений до моменту вирішення спору, що унеможливить реальне виконання майбутнього судового рішення.

Згідно з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 09.06.2023 у справі №37з-23 можливість відповідача в будь-який момент відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін. Вказана правова позиція викладена також у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 у справі №905/448/22.

З урахуванням того, що відповідач, маючи зареєстроване право власності на нерухоме майно не обмежений в розпорядженні таким майном, відсутність заборони здійснювати дії по відчуженню об`єкту нерухомого майна з реєстраційним номером 249 (берегоукріплювальна споруда з допоміжною будівлею в Обслуговуючому кооперативі "Дачний-2016" в адмінмежах Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області (за межами населеного пункту), опис об`єкта: берегоукріплювальна споруда з допоміжною будівлею літ."В-2", навіс "Г", огорожа №№1, 2, 6, малі очисні споруди №3, підпірна стінка №4, басейн №5, берегоукріплювальна споруда (незавершене будівництво 62%) протяжністю 180,7 м), може призвести до відчуження цього майна з метою утруднення чи унеможливлення виконання рішення Господарського суду Черкаської області у справі за позовом прокурора, що в свою чергу свідчить про наявність підстав, визначених ст.ст.136, 138 ГПК України для забезпечення позову прокурора.

Таким чином, в умовах вільного володіння відповідач має достатні можливості для розпорядження спірним об`єктом нерухомості, в тому числі шляхом подальшого укладення правочинів, спрямованих на відчуження майна, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову прокурора.

Водночас обраний прокурором спосіб забезпечення позову не завдасть шкоди відповідачу чи іншим особам, адже не позбавить їх прав на володіння та користування майном, здійснення господарської діяльності, отримання доходів тощо, а лише тимчасово обмежить право розпорядитися спірним майном, відчужити його третім особам.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки воно є предметом перевірки судом під час розгляду справи по суті. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.12.2018 у справі №914/970/18, від 10.11.2020 у справі №910/1200/20, від 09.06.2022 року у справі №369/16176/20.

З огляду на викладене, врахувавши предмет і підстави позову у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для вжиття визначених прокурором заходів забезпечення позову, адже вони відповідають вимогам процесуального законодавства щодо розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку з предметом позовних вимог та можуть забезпечити ефективний захист прав або інтересів позивача в разі ухвалення рішення про задоволення позову.

Частиною 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

У частині 1 статті 141 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

У даному випадку суд не вбачає підстав задля застосовування зустрічного забезпечення з огляду на те, що відповідні заходи не призведуть до негативних наслідків для відповідача чи інших осіб, та спрямовані на те, щоб не допустити перехід права власності до третіх осіб, що унеможливить виконання можливого рішення у даній справі та призведе до необхідності звернення до суду з іншими позовами, більше того, такі заходи носять тимчасовий характер, що є адекватною мірою та балансом інтересів сторін у такій ситуації.

Аналогічні правові позиції щодо такого питання викладені у постановах Верховного Суду у справі №916/870/18 від 15.01.2019 та №916/73/19 від 27.06.2019.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає заявлені прокурором заходи забезпечення позову обґрунтованими, адекватними та співмірними із позовними вимогами та такими, що забезпечують збалансованість інтересів сторін.

Таким чином, заява про забезпечення позову підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.136-140, 141, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву заступника керівника Черкаської обласної прокуратури від 12.01.2026 (вх.суду №500/26 від 12.01.2026) про забезпечення позову задовольнити.

Заборони Обслуговуючому кооперативу "Дачний-2016" (вул.Момота генерала,17/1 кв.301, м.Черкаси, 18006, ) відчужувати об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 249 берегоукріплювальну споруду з допоміжною будівлею в Обслуговуючому кооперативі "Дачний-2016" в адмінмежах Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області (за межами населеного пункту), опис об`єкта: берегоукріплювальна споруда з допоміжною будівлею літ."В-2", навіс "Г", огорожа №№1, 2, 6, малі очисні споруди №3, підпірна стінка №4, басейн №5, берегоукріплювальна споруда (незавершене будівництво 62%) протяжністю 180,7 м, - до набрання рішенням у цій справі законної сили.

Стягувачем є: Будищенська сільська рада (Черкаська область, Черкаський район, с.Будище, вул.30-річчя Перемоги,42, ).

Боржником є: Обслуговуючий кооператив "Дачний-2016" (вул.Момота генерала,17/1 кв.301, м.Черкаси, 18006, ).

Ухвала є виконавчим документом, набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення, в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Ухвала про забезпечення позову може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання ухвалою законної сили відповідно до вимог статті 12 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвала суду набрала законної сили 14.01.2026. Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду в порядку та у строки, встановлені статтями 254-257 та п.17.5 розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Направити цю ухвалу заявнику для організації виконання.

Суддя Г.М.Скиба