ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"15" січня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/3139/25
Господарський суд Одеської області у складі судді Гута С.Ф.,

секретар судового засіданні Борисова Н.В.,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Синько О.А., Козубенко В.О.,

від відповідача: Хомич М.М.,

від прокуратури: Ленченко О.О.,

розглянувши зареєстровану 09.01.2026 за вх. № 619/26

заяву Заступник керівника Одеської обласної прокуратури

про вступ Одеської обласної прокуратури на стороні відповідача

у справі № 916/3139/25

за позовом Сільськогосподарського кооперативу МИКОЛАЇВКА (67794, Україна, Білгород-Дністровський р-н, Одеська обл., с, Миколаївка, вул. Перемоги, буд. 20, Код )

до відповідача: Сергіївської селищної ради Білгород-дністровського району Одеської області (67780, Україна, Білгород-Дністровський р-н, Одеська обл., с. Сергіївка, вул. Незламності, буд. 3, Код )

про витребування земельних ділянок,

встановив:

Сільськогосподарський кооператив МИКОЛАЇВКА звернувся до Господарського суду Одеської області із позовною заявою, в якій просить витребувати від Сергіївської селищної ради Білгород-дністровського району Одеської області земельні ділянки, що розташовані за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, Миколаївська сільська рада з кадастровими номерами: :01:002:0546 площею 2,3705 га; :01:002:0547 площею 0,3187 га; :01:002:0548 площею 3,2893 га; :01:002:0541 площею 3,6092 га; :01:002:0542 площею 0,9613 га; :01:002:0543 площею 1,2546 га; :01:002:0544 площею 1,3002 га; :01:002:0545 площею 12,1748 га; :01:002:0553 площею 0,1175 га; :01:002:0558 площею 0,9627 га; :01:002:0554 площею 0,1621 га; :01:002:0559 площею 0,0441 га; :01:002:0555 площею 1,9903 га; :01:002:0560 площею 6,1687 га; :01:002:0556 площею 0,6646 га; :01:002:0557 площею 0,9806 га; :01:002:0134 площею 7,57 га; :01:002:0495 площею 11,2770 га; :01:002:0496 площею 22,4603 га; :01:002:0499 площею 19,3001 га.

Обґрунтовуючи підстави звернення із позовом до суду посилається на те, що на підставі Державних актів на право колективної власності на землю Серії ОД-05-24а та Серія ОД-05-30а, виданих 29 лютого 1996 року, є постійним землекористувачем спірних земельних ділянок.

Втім, Сергіївською селищною радою Білгород-дністровського району Одеської області всупереч приписам законодавства прийнято рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок комунальної власності (спірних земельних ділянок), не наданих у власність або користування іншим особам, що надає право постійному землекористувачу вимагати їх витребування на свою користь.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Одеської області від 07.08.2025 позовній заяві Сільськогосподарського кооперативу МИКОЛАЇВКА присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 916/3139/25 та визначено суддю Гута С.Ф. для її розгляду.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.08.2025 прийнято позовну заяву Сільськогосподарського кооперативу МИКОЛАЇВКА до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/3139/25, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.12.2025 відкладено підготовче засідання на 15 січня 2026 року.

В процесі підготовчого провадження у справі, а саме 09.01.2026 заступником керівника Одеської обласної прокуратури представлено заяву про вступ у справу № 916/3139/25.

Як зазначає заявник, спір у справі стосується земельних ділянок, котрі перебувають у комунальній власності, однак у власність, розпорядження та/або користування Сільськогосподарського кооперативу МИКОЛАЇВКА не передавались.

Заявником наголошується на тому, що пред`явлення позову про витребування земельних ділянок сільськогосподарського призначення із комунальної власності Сергіївської селищної ради, може свідчити про порушення інтересів держави, оскільки це зачіпає інтереси Українського народу та може призвести до безпідставного вибуття земель, у тому числі тих, які розташовані у межах прибережної захисної смуги Чорного моря.

Захист від порушень права власності Українського народу безперечно належить до сфери державного інтересу й повинен забезпечуватись усіма передбаченими Конституцією України правовими механізмами, у тому числі через представництво інтересів держави в суді органами прокуратури.

Відтак, з метою захисту інтересів держави щодо земель сільськогосподарського призначення, а також у зв`язку з необхідністю додержання послідовної позиції щодо захисту прокурором інтересів держави стосовно спірних земельних ділянок просить допустити Одеську обласну прокуратуру до участі у справі.

15 січня 2026 року Сільськогосподарським кооперативом МИКОЛАЇВКА представлено заперечення проти вступу прокуратури у справу.

Розглянувши заяву заступника керівника Одеської обласної прокуратури господарський суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Частиною 3 статті 53 ГПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як на обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі Ф. В. проти Франції (F. W. v. France) від 31.03.2005, заява № 61517/00, пункт 27).

Водночас, є категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі Менчинська проти Російської Федерації (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави.

Ураховуючи викладене, зважаючи на роль прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Отже, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України).

Положення пункту 3 частини 1статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України Про прокуратуру.

Так, відповідно до абзаців 1, 2 частини 4 статті 23 Закону України Про прокуратуру наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Аналіз наведених законодавчих приписів дає підстави для висновку, що прокурор має право звернутися до господарського суду з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або в інтересах держави з позовом, в якому зазначено про відсутність органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або з позовом в інтересах держави, зазначивши про відсутність у відповідного органу повноважень щодо звернення до господарського суду. При цьому у будь-якому разі наявність підстав для представництва інтересів держави має бути обґрунтована прокурором у позовній заяві відповідно до приписів наведених норм.

В силу положень частини 6 статті 23 названого Закону під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження, зокрема, вступати у справу, порушену за позовом (заявою, поданням) іншої особи, на будь-якому етапі судового провадження.

Господарський суд зауважує, що прокурор не брав участі у судовому процесі та не пред`являв позовної заяви в інтересах Сергіївської селищної ради Білгород-дністровського району Одеської області до Сільськогосподарського кооперативу МИКОЛАЇВКА, у той же час прокурором представлено заяву про вступ у справу.

Як зазначалось вище, частиною 3 статті 53 ГПК України унормовано, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Відтак, вступ прокурора у справу за позовом іншої особи та ініціювання перегляду судових рішень у справі, розглянутій без його участі, є окремими процесуальними діями, які не залежать одна від одної і не є взаємопов`язаними.

Близький за змістом правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24.04.2019 у справі № 911/1292/18.

У цьому разі суд має перевірити дотримання прокурором вимог частини 4 статті 53 ГПК України та статті 23 Закону України Про прокуратуру.

Відповідно до частини 4 статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У пунктах 27 та 76 постанови від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відповідно до частини третьої статті 23 Закону України Про прокуратуру прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу. При цьому поняття компетентний орган вживається в значенні органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

Перший виключний випадок передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно різняться.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює його неналежно.

Нездійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

Здійснення захисту неналежним чином має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, яка проте є неналежною.

Неналежність захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Таким чином, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України).

Враховуючи зазначене, наявність інтересів держави повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом.

Аналогічна правова позиція об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладена в постанові від 15.05.2019 у справі № 911/1497/18.

У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття інтереси держави висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. З урахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Наведене Конституційним Судом України розуміння поняття інтереси держави має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у статті 131-1 Конституції України та статті 23 Закону України Про прокуратуру.

Таким чином, інтереси держави охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом.

Як зазначає прокурор у поданій заяві, захист від порушень права власності Українського народу безперечно належить до сфери державного інтересу й повинен забезпечуватись усіма передбаченими Конституцією України правовими механізмами, у тому числі через представництво інтересів держави в суді органами прокуратури.

Відтак, з метою захисту інтересів держави щодо земель сільськогосподарського призначення, а також у зв`язку з необхідністю додержання послідовної позиції щодо захисту прокурором інтересів держави стосовно спірних земельних ділянок просить допустити до участі у справі.

У частинах 1 та 4 статті 13 Конституції України закріплено, що земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

За статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. У зв`язку з цим, уповноважені державні та інші органи зобов`язані вживати (реалізувати) комплекс організаційно-правових та інших заходів, спрямованих на створення умов для такого захисту прав.

Статтею 140 Конституції України визначено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно із частиною 1 статті 142 Конституції України та статтею 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

За частиною 1 статті 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 60 вказаного Закону територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності. Право комунальної власності територіальної громади захищається законами на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів.

З аналізу вказаних норм законодавства вбачається, що державою гарантується належне функціонування місцевого самоврядування, матеріальною основою якого є, у тому числі, земля, правомочності власника щодо якої від імені та виключно в інтересах територіальної громади виконує відповідна рада

У сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті 14, 19 Конституції України).

ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 02.11.2004 категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес».

«Суспільний», «публічний» інтерес полягає у відновленні правового порядку в частині визначення меж компетенції органів влади, відновленні становища, яке існувало до порушення права власності Українського народу на землю або уникнення відповідного порушення.

З урахуванням вказаного, господарський суд вважає за необхідне допустити Одеську обласну прокуратуру до розгляду даної справи.

У зв`язку із допуском Одеської обласної прокуратури до розгляду даної справи та неможливістю вирішення питань, визначених частиною 2 статті 182 ГПК України у даному підготовчому засіданні, підготовче засідання відкладається господарським судом.

Керуючись ст. ст.53, п. 3 ч. 2 ст. 183, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

постановив:

1. Допустити Одеську обласну прокуратуру (65026, м. Одеса, вул. Італійська, буд. 3, Код ЄРПОУ 03528552) до розгляду справи № 916/3139/25.

2. Відкласти підготовче засідання на "27" січня 2026 р. о 14:30. Засідання відбудеться у приміщенні господарського суду Одеської області за адресою: м. Одеса, пр-т Шевченка, 29, в залі судових засідань № 13 (5 поверх), тел. 0(482)307-970.

3. Викликати представників учасників справи у підготовче засідання.

4. Забезпечити участь представника відповідача Сергіївської селищної ради Білгород-дністровського району Одеської області Багно Вадима Валерійовича та/або Хомича Михайла Миколайовича у підготовчому засіданні, призначеному на "27" січня 2026 р. о 14:30, у справі № 916/3139/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів відповідно до Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

5. Повідомити учасників справи, що інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://od.arbitr.gov.ua.

Ухвала набрала законної сили 15.01.2026 року та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 16 січня 2026 року.

Суддя С.Ф. Гут