УХВАЛА

12 січня 2026 року

м. Київ

cправа № 925/176/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Губенко Н. М. - головуючий, Вронська Г. О., Кондратова І. Д.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Актакор"

на рішення Господарського суду Черкаської області

у складі судді Спаських Н.М.

від 28.05.2025 та

на постанову Північного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Сибіга О.М. - головуючий, Гончаров С.А., Тищенко О.В.

від 04.09.2025

за позовом Приватного акціонерного товариства "Нафтогазвидобування"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Актакор"

про стягнення 2 611 381,44 грн,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Нафтогазвидобування" звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Актакор" про стягнення 2 611 381,44 грн, з яких: 1 087 440,00 грн - попередня оплата, 952 597,44 грн - пеня за порушення строків одержання товару, 76 120,80 грн - 7% штрафу за порушення строків одержання товару, 232 469,83 грн - пеня за порушення строків оплати з 07.05.2024 по 24.02.2025, 108 744,00 грн - штраф за односторонню необґрунтовану відмову від виконання зобов`язань, 26 218,95 грн - 3% річних за період з 07.05.2024 по 24.02.2025, 127 790,42 грн - інфляційні збитки за період з 07.05.2024 по 24.02.2025.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням зобов`язань за договором поставки газового конденсату № 12-НГВ-РВ від 22.02.2024.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 28.05.2025 у справі № 925/176/25 позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Актакор" на користь Приватного акціонерного товариства "Нафтогазвидобування" 1 087 440,00 грн 100% попередньої оплати, 603 529,20 грн пені за порушення строків одержання товару, 76 120,80 грн штрафу в розмірі 7%, 230 865,41 грн пені за порушення строків оплати, 108 744,00 грн штрафу за односторонню необґрунтовану відмову від виконання зобов`язань, 26 040,68 грн 3% річних, 127 790,42 грн інфляційних збитків та 31 336,58 грн судового збору. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Постановою від 04.09.2025 Північний апеляційний господарський суд залишив без змін рішення Господарського суду Черкаської області від 28.05.2025 у справі № 925/176/25.

29 вересня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Актакор" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Черкаської області від 28.05.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2025 у справі № 925/176/25, а також із клопотаннями про зупинення виконання рішення у справі № 925/176/25 та про продовження строку касаційного оскарження.

Ухвалою від 20.10.2025 Верховний Суд залишив без руху касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Актакор" на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, із наданням скаржнику строку, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали, для усунення недоліків шляхом:

- наведення та викладення належного обґрунтування виключного/виключних випадку/випадків касаційного оскарження, передбачених частиною 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, за наявністю якого/яких оскаржуються рішення Господарського суду Черкаської області від 28.05.2025 та постанова Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2025 у справі № 925/176/25 з урахуванням вказівок, наведених в цій ухвалі;

- надання Суду документів, що підтверджують сплату судового збору за подання касаційної скарги на рішення Господарського суду Черкаської області від 28.05.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2025 у справі № 925/176/25 у сумі 62 673,15 грн.

Скаржнику роз`яснено, що у разі неусунення недоліків касаційної скарги у встановлений судом строк така касаційна скарга вважається неподаною і підлягає поверненню особі, що звернулася із касаційною скаргою.

Ухвалою від 13.11.2025 Верховний Суд повернув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Актакор" на рішення Господарського суду Черкаської області від 28.05.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2025 у справі № 925/176/25 на підставі частини 4 статті 174 та частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, оскільки судовий збір був сплачений скаржником лише в сумі 39 171,00 грн, а інші вимоги ухвали Верховного Суду від 20.10.2025 взагалі не були виконані.

У зв`язку із поверненням касаційної скарги, Суд не розглядав клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Актакор" про зупинення виконання рішення у справі № 925/176/25 та про продовження строку касаційного оскарження.

18 листопада 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Актакор" повторно звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Черкаської області від 28.05.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2025 у справі № 925/176/25, а також із клопотаннями про поновлення строків касаційного оскарження та про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень.

У якості підстави касаційного оскарження вказаних вище судових рішень скаржник зазначив наявність виключного випадку, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, та зауважив, що суди першої та апеляційної інстанцій не врахували постанову Верховного Суду у справі № 920/845/22 з викладенням змісту її окремих речень, проте без зазначення дати ухваленої в цій справі постанови (тоді як у справі № 920/845/22 Верховний Суд ухвалив дві постанови) та без вказівки щодо застосування якої конкретно норми права (норм права) в ній викладено висновки, які не враховані судами. Крім того, скаржник зазначив, що судом не було враховано пункт 79 постанови Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.08.2023 у справі № 927/211/22 та процитував вказаний пункт, в якому міститься посилання на декілька норм права, без логічного та послідовного обґрунтування процитованого у взаємозв`язку із оскаржуваними судовими рішеннями.

У клопотанні про поновлення строків касаційного оскарження Товариство з обмеженою відповідальністю "Актакор" зазначило, що, на його думку, у тексті первісно поданої касаційної скарги було викладено належне обґрунтування підстав касаційного оскарження рішення Господарського суду Черкаської області від 28.05.2025 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2025 у справі № 925/176/25, а недоплата судового збору була зумовлена тим, що поточні рахунки скаржника заарештовані і сплатити судовий збір шляхом безготівкового переказу було неможливо. За наведених обставин Товариство з обмеженою відповідальністю "Актакор" просило поновити строк на касаційне оскарження.

Ухвалою від 09.12.2025 Верховний Суд визнав неповажними причини пропуску строку на касаційне оскарження рішення Господарського суду Черкаської області від 28.05.2025 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2025 у справі № 925/176/25, наведені Товариством з обмеженою відповідальністю "Актакор"; касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Актакор" залишив без руху на підставі частин 2 та 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, із наданням скаржнику строку, що не перевищує десять днів з дня вручення цієї ухвали, для усунення недоліків, шляхом:

- викладення належного обґрунтування виключного випадку, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, а саме: навести дату постанови Верховного Суду у справі № 920/845/22, норму права, яку неправильно застосували/не застосували/порушили суди першої та/або апеляційної інстанції, висновок щодо застосування якої викладений саме у постанові у справі № 920/845/22; уточнити яку саме норму права неправильно застосували/не застосували/порушили суди першої та/або апеляційної інстанції, висновок щодо застосування якої викладений у постанові Верховного Суду від 18.08.2023 у справі № 927/211/22;

- наведення інших поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження рішення Господарського суду Черкаської області від 28.05.2025 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2025 у справі № 925/176/25.

У вказаній ухвалі Суд зауважив, що первісно подана касаційна скарга була повернута у зв`язку із тим, що скаржник не виконав вимоги пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України, хоча в ухвалі від 20.10.2025 Суд ретельно роз`яснив що саме має містити касаційна скарга у разі визначення підставою/підставами касаційного оскарження наявність виключних випадків, передбачених пунктами 1 та/або 2 та/або 3 та/або 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. Суд також звернув увагу скаржника, що повторно подана касаційна скарга також не містить належного обґрунтування виключного випадку, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, який наведений скаржником у якості підстави касаційного оскарження рішення Господарського суду Черкаської області від 28.05.2025 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2025 у справі № 925/176/25. Стосовно обставин щодо неможливості сплатити судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду у повному обсязі, Суд зауважив, що згідно із частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Проте Товариство з обмеженою відповідальністю "Актакор" не зверталося до Суду із клопотанням про продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги.

Скаржника попереджено про наслідки невиконання вимог ухвали Верховного Суду від 09.12.2025, передбачені частиною 4 статті 174, частиною 2 статті 292, абзацом 2 частини 3 статті 292, пунктом 4 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України.

22 грудня 2025 року на адресу Суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Актакор" надійшло "клопотання про поновлення строків касаційного оскарження по справі № 925/176/25 та виконання ухвали КГС від 09.12.2025", з якого вбачається, що у постанові Верховного Суду від 22.08.2023 у справі № 920/845/22 та у пункті 79 постанови Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.08.2023 у справі № 927/211/22 містяться схожі, на думку скаржника, висновки щодо системного тлумачення статті 538, частини 2 статті 625, частини 1 статті 655, статті 692, частини 1 статті 697 Цивільного кодексу України, які не враховані судами при ухваленні оскаржуваних судових рішень у справі № 925/176/25. Щодо наведення інших поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження рішення Господарського суду Черкаської області від 28.05.2025 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2025 у справі № 925/176/25, Товариство з обмеженою відповідальністю "Актакор", з посиланням на статті 2, 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, практику Європейського суду з прав людини, наголосило, що:

- первісне звернення до суду касаційної інстанції зі скаргою відбулось у межах передбачених процесуальним законом строків на касаційне оскарження;

- повторне подання касаційної скарги відбулось упродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги;

- скаржником продемонстровано добросовісне ставлення до реалізації ним права на касаційне оскарження й вжито усіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги;

- на даний момент у скаржника арештовані всі рахунки, всі працівники звільнились, діяльність підприємства фактично заблокована і не ведеться, тощо.

Розглянувши наведені обґрунтування причин пропуску процесуального строку на касаційне оскарження, Суд дійшов висновку, що підстави, зазначені скаржником, не можуть вважитися поважними з огляду на таке.

Згідно із пунктом 6 частини 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до частини 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню із відповідною заявою, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чітко встановлених законом або судом процесуальних строків.

При цьому Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду визнати поважною причину пропуску процесуального строку з вичерпним колом обставин, що його спричинили.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку в розумінні статті 86 Господарського процесуального кодексу України вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних доказів.

Вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який за заявою сторони, прокурора чи зі своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк. Отже, вирішуючи це питання, суд з урахуванням конкретних обставин справи має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку, і залежно від встановленого - вирішити питання про поновлення або відмову у поновленні цього строку (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 910/22695/13).

Згідно з частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Звернення з касаційною скаргою є суб`єктивною дією скаржника, який зацікавлений у касаційному перегляді судового рішення та залежить від його волевиявлення.

З урахуванням викладеного, Суд дійшов висновку, що у даному випадку причини пропуску строку на касаційне оскарження рішення Господарського суду Черкаської області від 28.05.2025 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2025 у справі № 925/176/25, наведені скаржником на виконання ухвали Верховного Суду від 09.12.2025, не є поважними та об`єктивно непереборними і не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, оскільки залежали від бездіяльності самого скаржника. Товариство з обмеженою відповідальністю "Актакор" так і не зазначило що саме йому завадило виконати вимоги ухвали Верховного Суду від 20.10.2025 щодо викладення належного обґрунтування підстав касаційного оскарження, якою первісно подана касаційна скарга була залишена без руху, та задля сплати судового збору у повному обсязі звернутися до Суду з клопотанням про продовження строку на усунення недоліків первісно поданої касаційної скарги. Доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Актакор" про арешт рахунків, звільнення працівників, заблоковану підприємницьку діяльність, тощо, Судом не приймаються, оскільки наведені обставини не підтверджені жодним доказами і є суб`єктивними та такими, що пов`язані суто із внутрішньою організацією роботи самого скаржника. Процесуальним законодавством не передбачено, що після повернення вчасно поданої первісної касаційної скарги перебіг строку на касаційне оскарження розпочинається заново, як і не передбачено, що при повторному поданні касаційної скарги скаржник має безумовне право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження. Водночас негативні наслідки, які настають у зв`язку з неналежною організацією процесу із оскарження судового рішення, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи є рівними.

З огляду на наведене, Суд не встановив наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права щодо оскарження судових рішень в касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, які можуть бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

Суд вважає за доцільне звернути увагу на практику Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує на те, що "при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (див. рішення у справі "Walchli v. France", заява № 35787/03, п. 29, 26.07.2007; "ТОВ "Фріда" проти України", заява № 24003/07, п. 33, 08.12.2016).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі "Станков проти Болгарії" від 12.07.2007).

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини 1 статті 293 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 4 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі № 925/176/25 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Актакор" на рішення Господарського суду Черкаської області від 28.05.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2025.

У зв`язку із відмовою у відкритті касаційного провадження, Суд не розглядає клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-словенське підприємство "Актакор" про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень.

Керуючись статтями 234, 292, 293 Господарського процесуального кодексу України, Суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Актакор" у задоволенні клопотання про поновлення строків касаційного оскарження.

2. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 925/176/25 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Актакор" на рішення Господарського суду Черкаської області від 28.05.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2025.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Н. М. Губенко

Судді Г. О. Вронська

І. Д. Кондратова