ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"15" січня 2026 р. м. Ужгород Справа № 907/1408/25

Суддя Господарського суду Закарпатської області Мірошниченко Д. Є.,

розглянувши матеріали

за позовом Закритого акціонерного товариства "Котнар", с. Мужієво Берегівського району Закарпатської області

до відповідача Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, м.Ужгород

та до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпат-Вин Еталон", с. Мужієво Берегівського району Закарпатської області

про визнання права оренди земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне товариство "Котнар" звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпат-Вин Еталон" про визнання права оренди земельної ділянки.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 907/1408/25 визначено головуючого суддю Мірошниченка Д.Є., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.01.2026.

Вирішуючи питання про прийняття справи до розгляду, судом встановлено наявність підстав для її передачі за підсудністю, виходячи з наступного.

Постановою господарського суду Закарпатської області від 30.03.11 у справі № 5/58 Закрите акціонерне товариство "Котнар" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2024, справу № 5/58 передано на розгляд судді Лучко Р.М.

Відповідно до частини 1 статті 3 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із частинами 1, 6 статті 12 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження та позовного провадження (загального або спрощеного). Господарські суди розглядають справи про банкрутство (неплатоспроможність) у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.

Положеннями пункту 8 частини 1 статті 20 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство (неплатоспроможність) та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника.

Відповідно до частини 1 статті 7 Кодексом України з процедур банкрутства (далі також КУзПБ) спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника (частина 2 статті 7 КУзПБ).

Згідно із частиною 3 статті 7 КУзПБ матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо спорів, зазначених у частині другій цієї статті, провадження в якій відкрито до або після відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), за ініціативою учасника справи або суду невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів, надсилаються до господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Суд зазначає, що із набранням чинності Кодексом України з процедур банкрутства, була змінена як юрисдикція, так і територіальна підсудність відповідних спорів, стороною в яких є боржник. Особливість вирішення таких спорів полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, з метою судового контролю у межах цього провадження. Тобто спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, що, у свою чергу, узгоджується із загальною спрямованістю Кодексу України з процедур банкрутства, який передбачає концентрацію всіх спорів, стороною в яких є боржник, у межах справи про банкрутство. Принцип концентрації спорів у межах справи про банкрутство може бути витлумачений як такий, що передбачає розгляд у межах справи про банкрутство всіх майнових та пов`язаних з ними немайнових спорів, що суттєвим чином впливають на структуру кредиторів, суму кредиторських вимог, підстави їх виникнення, зміни, припинення, склад майнових активів боржника.

Водночас суд наголошує, що вказана стаття оперує поняттям боржник саме в розумінні Кодексу України з процедур банкрутства.

Так, згідно з абзацом 4 частини 1 статті 1 КУзПБ боржник це юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав.

Системний аналіз положень Кодексу України з процедур банкрутства дає підстави для висновку про те, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону про банкрутство мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Водночас за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливість вирішення таких спорів полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, без порушення нових справ з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів. Аналогічної позиції притримується Верховний Суд у постановах від 13.03.2018 у справі № 922/928/17, від 06.04.2018 у справі №925/1874/13, від 15.01.2019 у справі № 910/3860/18, а також Велика Палата Верховного Суду в постанові від 31.08.2023 у справі № 640/26320/20.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.06.2021 у справі № 916/585/18 (916/1051/20) з питання застосування приписів статті 7 КУзПБ щодо розгляду спорів, стороною в яких є боржник, немайнового характеру в межах справи про банкрутство, звернула увагу на те, що якщо наслідком задоволення вимоги, заявленої у справі, стороною якої є особа, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, може бути зміна розміру або складу ліквідаційної маси боржника, таку справу слід розглядати у межах справи про банкрутство на підставі статті 7 КУзПБ, а спір є майновим у розумінні положень цього Кодексу.

Верховний Суд у своїх судових рішеннях неодноразово вказував на те, що процедура банкрутства являє собою складний механізм, що відповідно до спеціального законодавства, поєднує в собі як розгляд процедурних питань, пов`язаних саме з здійсненням провадження у справі про банкрутство, так і вирішення спорів, стороною в яких є боржник, які розглядаються за позовом сторони, тобто в позовному провадженні, тим судом, який відкрив провадження у справі про банкрутство, оскільки наслідком задоволення вимоги, заявленої у справі, стороною якої є особа, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, може бути зміна розміру або складу ліквідаційної маси боржника.

За правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, наведеною в постанові від 18.02.2020 у справі № 918/335/17, судові рішення у процедурі банкрутства можна поділити на дві групи:

Одна з них стосується не вирішення спорів, а розв`язання специфічних питань, притаманних саме процедурам банкрутства, тобто непозовному провадженню: про відкриття провадження у справі про банкрутство, про припинення дії мораторію щодо майна боржника, про закриття провадження у справі про банкрутство, про затвердження плану санації, про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, про призначення керуючого санацією, ліквідатора тощо.

Друга група стосується виключно вирішення спорів. До неї належать судові рішення щодо розгляду спорів, стороною в яких є боржник. Такі спори розглядаються за позовом сторони, тобто в позовному провадженні. Хоча вони вирішуються тим судом, який відкрив провадження у справі про банкрутство, ці спори не стосуються непозовного провадження, яке врегульоване Кодексом України з процедур банкрутства, а тому регламентуються правилами про позовне провадження, встановленими у Господарському процесуальному кодексі України.

Як вбачається із відомостей із Єдиного державного реєстру судових рішень та Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 14.01.2026, постановою Господарського суду Закарпатської області від 30.03.2011 у справі № 5/58 Закрите акціонерне товариство "Котнар" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру щодо нього.

Відтак, суд констатує, що позивач у даній справі є боржник, стосовно якого порушено справу про банкрутство.

Таким чином, із огляду на те, що з моменту порушення справи про банкрутство Закрите акціонерне товариство "Котнар" перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Кодексу України з процедур банкрутства мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, суд дійшов висновку про те, що даний спір підлягає вирішенню Господарським судом Закарпатської області в межах провадження у справі №5/58 про банкрутство Закритого акціонерного товариства "Котнар" за правилами виключної підсудності та в порядку, встановленому Кодексом України з процедур банкрутства.

На підставі частини 13 статті 30 ГПК України справи, передбачені пунктами 8 та 9 частини 1 статті 20 цього Кодексу розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника (тобто банкрута).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Аналізуючи вищезазначені обставини та положення Кодексу України з процедур банкрутства, з метою концентрації усіх справ у тому суді, в якому перебуває справа про банкрутство Закритого акціонерного товариства "Котнар", суд дійшов висновку про необхідність передачі справи № 907/1408/25 для розгляду в межах справи Господарського суду Закарпатської області № 5/58 про банкрутство Закритого акціонерного товариства "Котнар".

Керуючись статтями 12, 20, 30, 31, 234 Господарського процесуального кодексу України та статтею 7 Кодексу України з питань банкрутства, суд

ПОСТАНОВИВ:

Передати матеріали справи № 907/1408/25 (за вх.№ 02.3.1-05/1524/25 від 19.12.2024) за позовом Закритого акціонерне товариство "Котнар" до відповідача-1 Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області та до відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпат-Вин Еталон" про визнання права оренди земельної ділянки для розгляду в межах справи Господарського суду Закарпатської області № 5/58 про банкрутство Закритого акціонерного товариства "Котнар".

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Д. Є. Мірошниченко