ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"05" січня 2026 р. м. Київ Справа № 911/425/19

Господарський суд Київської області у складі судді Мальованої Л. Я., розглянув звіт Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" про виконання рішення Господарського суду Київської області від 25.04.2019 року

За позовом Державного підприємства Енергоринок, м. Київ

до Державного підприємства Регіональні електричні мережі, м. Київ

про стягнення 1 795 206 394, 48 грн.

установив:

У провадженні Господарського суду Київської області перебуває справа за позовом Державного підприємства Енергоринок до Державного підприємства Регіональні електричні мережі про стягнення ,99 грн. боргу, 195164599,50 грн. пені, 1375510,11 грн. штрафу, 58942910,24 грн. інфляційних втрат та 22899205,64 грн. 3% річних, всього ,48 грн.

Рішенням Господарського суду Київської області від 25.04.2019 року позовні вимоги задоволенно повністю, про що видано наказ від 27.05.2019 р.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.11.2025 року задоволено заяву Державного підприємства «Енергоринок» про зобов`язання Державного підприємства Регіональні електричні мережі подати звіт про виконання судового рішення та зобов`язано керівника Державного підприємства Регіональні електричні мережі подати звіт про виконання рішення Господарського суду Київської області від 25.04.2019 р. у справі № 911/425/19 у строк до 30 календарних днів з дня отримання ухвали суду.

25.12.2025 року через систему "Електронний суд" боржник подав звіт про виконання судового рішення, у якому зазначає, що станом на дату подання звіту рішення Господарського суду Київської області від 25.04.2019 у справі № 911/425/19 не виконано з причин, що не залежать від волі підприємства, а саме у зв`язку з дією пункту 15 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», яким до 01.01.2026 зупинено вчинення виконавчих дій.

Виконавче провадження № 59503784 з примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 27.05.2019 у справі № 911/425/19 наразі зупинено, що унеможливлює здійснення будь-яких дій щодо погашення заборгованості у примусовому порядку.

Крім того, підприємство перебуває у критичному фінансовому стані через системні неплатежі державних вугледобувних підприємств, мораторій на примусове стягнення з таких підприємств, накопичені борги на ринку електричної енергії та арешт рахунків у зведеному виконавчому провадженні № 62337196. Це об`єктивно ускладнює можливість виконання судового рішення у добровільному порядку.

Ухвалою суду від 29.12.2025 прийнято до розгляду звіт про виконання судового рішення та призначено судове засідання на 05.01.2026 о 11:30.

29.12.2025 року через систему "Електронний суд" стягувач подав заперечення на поданий звіт про виконання судового рішення, в яких вказує, що звіт не містить інформації про фактично вжиті боржником заходи щодо виконання рішення суду, не визначає реальних строків його виконання та не підтверджений жодними доказами, зокрема фінансовими документами чи даними про здійснені дії. На думку стягувача, посилання боржника на зупинення виконавчого провадження № 59503784 не може вважатися обставиною, що унеможливлює добровільне виконання рішення суду, оскільки зупинення виконавчих дій не звільняє боржника від обов`язку його виконання.

Крім того, зазначені у звіті пояснення, на думку стягувача, є формальними та не підтверджують наявність об`єктивних перешкод для виконання судового рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін суд зазначає наступне:

Відповідно до ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 339 ГПК України судовий контроль за виконанням судових рішень у господарських справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому цим розділом.

Згідно з частиною четвертою статті 345-1 ГПК України якщо боржником, який не виконує судове рішення, є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, суб`єкт господарювання державного або комунального сектору економіки, суд за письмовою заявою стягувача та за умови відкриття виконавчого провадження зобов`язує такого боржника подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення незалежно від характеру спору.

Відповідно до частини другої статті 345-4 ГПК України суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо боржником не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються боржником для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 345-3 цього Кодексу.

Зокрема, згідно з пунктом 6 частини другої статті 345-3 ГПК України звіт боржника про виконання судового рішення має містити: у разі невиконання судового рішення: орієнтовні строки виконання такого рішення та їх обґрунтування; відомості про те, чи існують обставини, які ускладнюють виконання судового рішення боржником, які заходи вжито та вживаються боржником для їх усунення.

Судом встановлено, що звіт боржника - Державного підприємства Регіональні електричні мережі не містить орієнтовних строків виконання рішення господарського суду Київської області від 25.04.2019 р. у справі № 911/425/19 та відповідно обґрунтувань цих строків.

Посилання боржника у звіті на погашення боргу в межах відкритого виконавчого провадження, яке на даний час зупинено, порушує баланс інтересів сторін та ставить сторону стягувача у невизначеність щодо часу отримання грошових коштів, не супроводжується строками виконання рішень. Таке твердження боржника не може бути розцінене судом як вказівка на орієнтовний строк виконання судових рішень.

Боржник посилається на фінансові труднощі, арешт коштів на рахунках, значний обсяг дебіторської заборгованості та гострий дефіцит ліквідності. Однак ці аргументи не супроводжуються конкретним планом дій для усунення перешкод виконання судових рішень у даній справі, наприклад: пропозиціями щодо переговорів зі стягувачем про реструктуризацію боргу; джерелами фінансування для погашення саме цього зобов`язання (наприклад, з планових надходжень від діяльності) або альтернативними заходами, такими як укладення мирової угоди.

Крім того, процесуальне законодавство України не пов`язує можливість затвердження звіту про виконання судового рішення із зупиненням виконавчого провадження або встановленням мораторію на виконання судових рішень боржником.

Звіт про виконання судового рішення є інструментом судового контролю за добровільним виконанням остаточних судових рішень органами державної влади, суб`єктами господарювання державного чи комунального сектору економіки, і подається незалежно від стадії виконавчого провадження чи наявності підстав для його зупинення.

Зупинення виконавчих дій виконавцем на підставі пункту 15 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» не звільняє боржника від обов`язку надати суду повний та обґрунтований звіт, включаючи орієнтовні строки виконання чи добровільних заходів погашення боргу.

Таким чином, посилання боржника на зупинення виконавчих проваджень, не є підставою для уникнення виконання вимог статті 345-3 ГПК України.

Отже, оскільки звіт був поданий боржником без додержання вимог статті 345-3 ГПК України (боржник не надав відомостей про орієнтовні строки виконання рішення та їх обґрунтування) та вимог статті 345-4 ГПК України (боржником не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення; заходи, які вживаються боржником для виконання судового рішення), суд дійшов висновку про відмову у його прийнятті.

Крім того суд звертає увагу боржника на те, що починаючи з 2019 року та по 2025 рік пройшло 6 років рішення суду не виконано за цей строк не сплачено жодної копійки на погашення боргу.

Відповідно до частини першої статті 345-4 ГПК України за наслідками розгляду звіту боржника суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 345-2 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду не зупиняє її виконання.

Частиною 3 ст. 345-4 ГПК України визначено, що у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд застосовує до боржника захід процесуального примусу у виді штрафу, а також може додатково встановити новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 345-2 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 345-4 ГПК України суд застосовує до боржника захід процесуального примусу у виді штрафу за правилами статті 135 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 135 ГПК України під час здійснення судового контролю за виконанням судового рішення суд може стягнути в дохід державного бюджету з відповідача, боржника чи їх керівників (якщо відповідачем, боржником є юридична особа) штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи передбачене ч. 1 ст. 135 ГПК України право, а не обов`язок суду стягнути в дохід державного бюджету штраф з керівника боржника, суд не вбачає підстав для застосування заходів процесуального примусу.

Натомість, враховуючи постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту боржника, суд вважає за доцільне додатково встановити новий строк для подання звіту.

Керуючись ст. ст. 135, 234, 345-3, 345-4 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у прийнятті звіту Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" про виконання судових рішень у справі № 911/425/19.

2. Зобов`язати керівника Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" подати звіт про виконання рішення господарського суду Київської області від 25.04.2019 р., у справі № 911/425/19 у строк протягом 30 календарних днів з дня отримання ухвали суду.

3. Ухвалу направити учасникам провадження.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 09.01.2026 р.

Суддя Л.Я. Мальована