ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року Справа № 902/828/24

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Крейбух О.Г. , суддя Петухов М.Г.

секретарі судового засідання Кужель Є. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фермерського господарства "Він-Сад" на рішення Господарського суду Вінницької області від 26 вересня 2025 року по справі №902/828/24 (суддя Шамшуріна М.В.)

час та місце постановлення рішення: 26 вересня 2025 року; м. Вінниця, вул. Пирогова, 29; повний текст виготовлено 7 жовтня 2025 року

за позовом Фермерського господарства "Золотий Лев"

до Фермерського господарства "Він-Сад"

про розірвання договорів суборенди земельних ділянок та припинення права суборенди на вказані земельні ділянки

а участю представників сторін:

від Позивача - Путілін Є.В.;

від Відповідача - Якименко К.В..

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство "Золотий Лев" (надалі - Позивач) звернулося в Господарський суд Вінницької з позовом до Фермерського господарства "Він-Сад" (надалі - Відповідач) в якому просив суд:

· розірвати договір суборенди земельної ділянки кадастровий номер :06:001:0014 площею 3,5500 Га, яка знаходяться на території Коростівецької сільської ради Жмеринського району з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва від 12 вересня 2012 року, укладений між Позивачем та Відповідачем зареєстрований 14 грудня 2012 року у відділі Держкомзему у Жмеринському районі Вінницької області;

· припинити Відповідачу право суборенди на вказану земельну ділянку;

· розірвати договір суборенди земельної ділянки кадастровий номер :06:001:0012 площею 3,0000 Га, яка знаходяться на території Коростівецької сільської ради Жмеринського району з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва від 12 вересня 2012 року, укладений між Позивачем та Відповідачем зареєстрований 14 грудня 2012 року у відділі Держкомзему у Жмеринському районі Вінницької області;

· припинити Відповідачу право суборенди на вказану земельну ділянку;

· розірвати договір суборенди земельної ділянки кадастровий номер :06:001:0008 площею 1,0001 Га, яка знаходяться на території Коростівецької сільської ради Жмеринського району з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва від 12 вересня 2012 року, укладений між Позивачем та Відповідачем зареєстрований 14 грудня 2012 року в відділі Держкомзему у Жмеринському районі Вінницької області;

· припинити Відповідачу право суборенди на вказану земельну ділянку;

· розірвати договір суборенди земельної ділянки кадастровий номер :06:001:0009 площею 2,5100 Га, яка знаходяться на території Коростівецької сільської ради Жмеринського району з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва від 12 вересня 2012 року, укладений між Позивачем та Відповідачем зареєстрований 14 грудня 2012 року у відділі Держкомзему у Жмеринському районі Вінницької області;

· припинити Відповідачу право суборенди на вказану земельну ділянку;

· розірвати договір суборенди земельної ділянки кадастровий номер :06:001:0013 площею 3,1600 Га, яка знаходяться на території Коростівецької сільської ради Жмеринського району з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва від 12 вересня 2012 року, укладений між Позивачем та Відповідачем зареєстрований 14 грудня 2012 року у відділі Держкомзему у Жмеринському районі Вінницької області;

· припинити Відповідачу право суборенди на вказану земельну ділянку;

· розірвати договір суборенди земельної ділянки кадастровий номер :06:001:0010 площею 2,9300 Га, яка знаходяться на території Коростівецької сільської ради Жмеринського району з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва від 12 вересня 2012 року, укладений між Позивачем та Відповідачем зареєстрований 14 грудня 2012 року у відділі Держкомзему у Жмеринському районі Вінницької області;

· припинити Відповідачу право суборенди на вказану земельну ділянку.

В обгрунування позовних вимог Позивач покликається на те, що 5 січня 2012 року між Позивачем та ОСОБА_1 , а також ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено строком на 25 років договори оренди земельних ділянок з кадастровими номерами відповідно: №:06:001:0014 площею 3,5500 Га; №:06:001:0012 площею 3,0000 Га, №:06:001:0008 площею 1,0001 Га, №:06:001:0009 площею 2,5100 Га, №:06:001:0013 площею 3,1600 Га, №:06:001:0010 площею 2,9300 Га, які знаходяться на території Коростівецької сільської ради Жмеринського району з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, права оренди зареєстровано 25 травня 2012 року у відділі Держкомзему у Жмеринському районі Вінницької області (том 1, а.с. 84-135).

У свою чергу 12 вересня 2012 року між Позивачем та Відповідачем укладено договори суборенди земельних ділянок: кадастровий номер :06:001:0014 площею 3,5500 Га; кадастрові номери №:06:001:0012 площею 3,0000 Га, №:06:001:0008 площею 1,0001 Га, №:06:001:0009 площею 2,5100 Га, №:06:001:0013 площею 3,1600 Га, №:06:001:0010 площею 2,9300 Га. За умовами даних договорів Позивач передав земельні ділянки в суборенду строком до 5 січня 2037 року. Вказані договори суборенди зареєстровані 14 грудня 2012 року у відділі Держкомзему у Жмеринському районі Вінницької області (надалі Договором суборенди; том 1, а.с. 215-218).

Позивач вказуючи про несплату суборендарем суборендної плати протягом 2019-2023 років зазначив, що оскільки Відповідач не сплачує орендну плату за користування земельними ділянками є підстави вважати таку несплату орендної плати систематичною з огляду на що просить розірвати спірні Договори оренди.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 26 вересня 2025 року в справі №902/282/24 позов задоволено частково.

Розірвано Договір суборенди № 4 щодо суборенди земельної ділянки з кадастровим номером :06:001:0014 площею 3,55 Га, яка знаходяться на території Коростівецької сільської ради Жмеринського району з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Розірвано Договір суборенди земельної ділянки № 2 з кадастровим номером :06:001:0012 площею 3,00 Га, яка знаходяться на території Коростівецької сільської ради Жмеринського району з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Розірвано Договір суборенди земельної ділянки № 5 з кадастровим номером :06:001:0008 площею 1,01 Га, яка знаходяться на території Коростівецької сільської ради Жмеринського району з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Розірвано Договір суборенди земельної ділянки № 6 з кадастровим номером :06:001:0009 площею 2,51 Га, яка знаходяться на території Коростівецької сільської ради Жмеринського району з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Розірвано Договір суборенди з кадастровим номером :06:001:0013 площею 3,16 Га, яка знаходяться на території Коростівецької сільської ради Жмеринського району з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Розірвано Договір суборенди земельної ділянки № 1 з кадастровим номером :06:001:0010 площею 2,93 Га, яка знаходяться на території Коростівецької сільської ради Жмеринського району з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Також даним судовим рішенням стягнуто з Відповідача на користь Позивача 7350 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Приймаючи відповідні рішення, суд першої інстанції зазначив, що Відповідачем оригіналів документів на підтвердження обставини належного виконання зобов`язань зі сплати орендної плати за спірними Договорами суборенди, щодо яких між сторонами існує суперечлива позиція про їх підписання від імені Позивача керівником Журжою В.П. суду не надано та судова експертиза призначена ухвалою суду для встановлення обставини підписання цих документів головою Позивача Журжою Валерієм Петровичем чи іншою особою та відтиску печаткою Позивача експериментальні та вільні зразки відтисків якої надані для порівняльного дослідження не була проведена з підстави не надання Відповідачем оригіналів досліджуваних документів.

Враховуючи вищевикладені обставини, судом першої інстанції констатовано, що обставина надіслання Відповідачем оригіналів документів суду та їх втрата оператором поштового зв`язку не звільняє від доказування обставин, що входять до предмету доказування у цій справі.

Приймаючи до уваги, що Позивач заперечував підписання головою Позивача документів наданих Відповідачем на підтвердження обставини сплати Відповідачем орендної плати за період 2019-2023 роки та для встановлення цієї обставини судом за клопотанням Позивача було призначено судову експертизу, враховуючи, що ненадання Відповідачем оригіналів досліджуваних документів перешкодило проведенню судової експертизи, що стало підставою для повернення експертною установою ухвали суду без виконання, суд першої інстанції виснував, що Відповідачем не доведено належними доказами підписання головою або іншою уповноваженою особою Позивача документів щодо сплати орендної плати за період з 2019-2023 роки та відповідно не доведено обставини передачі Відповідачем та отримання Позивачем орендної плати за період 2019-2023 років у розмірі та у спосіб визначений цими документами.

Також судом першої інстанції зазначено, що станом на дату складення та підписання з боку Позивача актів розрахунку та передачі суборендної плати у натуральній формі, на які Відповідач посилається як на доказ сплати орендної плати у 2022 та 2023 роках, голова Позивача Журжа Валерій Петрович відповідно до наданої Адміністрацією Держприкордонслужби інформації перебував поза межами України.

Зважаючи на встановлені судом обставини, з урахуванням принципу вірогідності доказів, суд першої інстанції виснував, що вважає більш вірогідними докази подані Позивачем щодо наявності обставини систематичної несплати Відповідачем суборендної плати за Договорами суборенди, ніж докази та пояснення надані з боку Відповідача на їх спростування з огляду на таке: оригіналів доказів, копії яких Відповідачем долучено до відзиву на підтвердження сплати орендних платежів Відповідачем до суду не надано; надані Відповідачем копії видаткових касових ордерів складені з порушенням вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку; не надання Відповідачем оригіналів документів унеможливило проведення судової почеркознавчої та технічної експертиз щодо встановлення обставини підписання головою Позивача Журжою В.Л. документів наданих Відповідачем на підтвердження сплати орендної плати.

На підставі вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що Відповідачем не доведено належними доказами обставину сплати орендної плати Позивачу у період 2019-2023 років.

Що ж до позовної вимоги про припиненням права оренди земельних ділянок, то судом першої інстанції зазначено, що приписами пункту 9 частини 1 статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. Суд при цьому наголосив, що рішення суду про розірвання договорів суборенди землі є підставою для проведення державної реєстрації припинення речового права суборенди в силу Закону.

Суд першої інстанції зауважив, що враховуючи задоволення судом позовних вимог про розірвання Договорів суборенди, позовні вимоги про припинення права суборенди в контексті спірних правовідносин є неефективним способом захисту, що є підставою для відмови в їх задоволенні.

Окрім того, судом констатовано, що Позивачем також було заявлено заяву про стягнення витрат на правничу допомогу, розглянувши котру, суд першої інстанції дійшов висновку, що Позивачем доведено, документально обґрунтовано обсяг та розмір витрат на професійну правничу допомогу, що пов`язані з розглядом справи № 902/828/24 у сумі 14 700 грн, розмір яких відповідає критерію реальності, співмірності та розумної необхідності таких витрат. Відтак, здійснивши оцінку поданих Позивачем доказів на підтвердження понесених ним витрат, з огляду на критерії розподілу правничих витрат та обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що витрати Позивача на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом цієї справи підлягають розподілу у сумі 14 700 грн.

Водночас, місцевий господарський суд вказав, що враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, судові витрати Позивача на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог покладаються на Відповідача у сумі 7 350 грн та на Позивача у сумі 7 350 грн..

Не погоджуючись з ухваленим судовим рішенням Відповідач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 26 вересня 2025 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі Відповідач зазначає, що на протязі дії Договорів суборенди Відповідач сумлінно виконував умови Договорів суборенди та жодного разу не прострочив виплату суборендної плати. Виплата суборендної плати здійснювалась Відповідачем щорічно, як то визначено в Договорах суборенди. Апелянт при цьому наголосив, що жодних претензій ні по кількості, ні по якості отриманої суборендної плати Позивачем не пред`являлись та докази такого в матеріалах справи відсутні. Крім того, скаржник звертає увагу суду і на те, що між Позивачем та Відповідачем відсутні будь-які (в тому числі і судові) спори щодо виплати суборендної плати, що на його переконання свідчить про суперечливу поведінку Позивача.

Відповідач зауважує, що з матеріалів справи №902/828/24 вбачається, що Позивачем не надано жодних належних, допустимих, а також достатніх доказів на підтвердження обставин «систематичної несплати Відповідачем суборендної плати за період з 2019 по 2023 роки». Констатує, що усі позовні матеріали даної справи, заяви по суті справи та інші заяви і клопотання у межах розгляду справи №902/828/24 підписані адвокатом Позивача Путіліним Є.. З позиції скаржника на підтвердження позовних вимог Позивач надає лише інформацію, надану Адміністрацією Держприкордонслужби про перетин державного кордону України Валерієм Журжою, у період з 1 липня 2022 року по 9 липня 2022 року та у період з 22 жовтня 2022 року по 21 жовтня 2024 року, згідно якої останній перебував поза межами України, через що голова Позивача Журжа Валерій Петрович не мав фізичну можливість підписати акти розрахунку та передачі суборендної плати у натуральній формі за період з 2019 по 2023 роки у визначеному місці (село Коростівці). В той же час, апелянт звертає увагу на те, що Позивач не надає будь-яких інших доказів на підтвердження того, що голова Позивача не міг підписати відповідні документи будь-яким іншим способом (до прикладу, шляхом передання документів транспортним засобом, поштою тощо).

Відповідач в апеляційній скарзі зауважив, що проведеним аналізом податкової звітності встановлено, що підприємством за період з 2019 року по 2022 рік задекларовано доходи від іншої діяльності, тобто, від суборендної плати. Згідно пункту 4 НП(С)БО 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Мінфіну довгострокова заборгованість це зобов`язання підприємства або його дебіторів, строк погашення яких перевищує один рік (або операційний цикл, якщо він довший за рік), або це всі зобов`язання, які не є поточними зобов`язаннями. Апелянт при цьому зазначає, що Відповідач під час судового розгляду справи №902/828/24 звертав увагу суду на те, що Позивачем не надано доказів на підтвердження відображення заборгованості Відповідача у бухгалтерській звітності Позивача.

Також скаржник в апеляційній скарзі зазначив, що суд першої інстанції порушив принцип змагальності сторін та принцип повного, всебічного, об`єктивного розгляду справи, чим позбавив Відповідача права суборенди земельних ділянок лише з тієї підстави, що оригінали витребуваних судом актів розрахунку та передачі суборендної плати в натуральній формі загублені АТ «Укрпошта», а не з вини Відповідача.

Окрім того, з метою повного та всебічного розгляду даної справи, Відповідач вважав за необхідне долучити до матеріалів справи №902/828/24 додаткові докази, які не були подані в суд першої інстанції у зв`язку із своєчасним ненаданням ГУ ДПС у Вінницькій області відповіді на заяву голови Позивача про яку заявлялось під час розгляду справи безпосередньо в суді першої інстанції, а саме: лист ГУ ДПС у Вінницькій області на заяву вих.№7 від 21 березня 2023 року про декларування Позивачем доходів від іншої діяльності у період з 2019 по 2022 роки.

Також, Відповідач подав клопотання про призначення судово-економічної експертизи.

Відповідач просив на вирішення експерта поставити такі питання: Чи відображено у бухгалтерських документах та фінансовій звітності Позивача кредиторську заборгованість Відповідача за несплату суборендної плати по договорах суборенди земельних ділянок у період з 2019 по 2023 роки? Чи відображену зазначену заборгованість у податковій звітності Позивача (зокрема, у деклараціях з податку на прибуток, ПДВ та інших обов`язкових звітах)? Якщо так, то у якому розмірі та за який період зазначено цю заборгованість у бухгалтерському та податковому обліку? Чи підтверджуються господарські операції Відповідача по проведенню розрахунків по суборендній платі на виконання Договорів суборенди.

Обгрунтовуючи клопотання Відповідач зазначає, що проведеним аналізом податкової звітності встановлено, що підприємством за період з 2019 року по 2022 рік задекларовано доходи від іншої діяльності, тобто, від суборендної плати. Вказує, що Відповідач під час судового розгляду справи №902/828/24 неодноразово звертав увагу суду на те, що Позивачем не надано доказів на підтвердження відображення заборгованості Відповідача у бухгалтерській звітності Позивача, і що судом першої інстанції дана обставина не взята до уваги. У зв`язку із зазначеним та з метою забезпечення повного, всебічного та об`єктивного вирішення справи №902/828/24,з позиції апелянта в справі, виникла необхідність у з`ясуванні обставин, що потребують спеціальних знань у сфері бухгалтерського обліку, фінансів та оподаткування, а саме: встановлення факту відображення у бухгалтерських документах та податковій звітності сторін спірної кредиторської заборгованості за несплату суборендної плати.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 27 жовтня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скарго Відповідача на рішенням господарського суду від 26 вересня 2025 року по справі №902/828/24.

Через підсистему «Електронний суд» від Позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Позивач просив залишити рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Позивач вказав, що станом на дату складення та підписання з боку Позивача актів розрахунку та передачі суборендної плати у натуральній формі до Договорів суборенди, на які Відповідач посилається як на доказ сплати орендної плати у 2022 та 2023 роках, голова Позивача Журжа Валерій Петрович відповідно до наданої Адміністрацією Держприкордонслужби інформації перебував поза межами України, що на його переконання виключає можливість їх підписання та прийняттю з боку Позивача.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 8 грудня 2025 року проведення підготовчих дій закінчено. Розгляд апеляційної скарги призначено на 18 грудня 2025 року об 14:30 год.

Витребувано у Головного управління ДПС у Вінницькій області у строк до 18 грудня 2025 року: інформацію щодо відображення Позивачем (код 37489432, що перебуває на загальній системі оподаткування) у податкових деклараціях з ПДВ за період з 2019 року по 2022 рік кредиторської заборгованості Відповідача за несплату суборендної плати по Договорам суборенди земельних ділянок у період з 2019 року по 2023 роки із зазначенням періоду, суми; копії податкових декларацій з ПДВ з додатками, які подані Позивачем за період з 2019 року по 2022 рік з відображенням кредиторської заборгованості Відповідача за несплату суборендної плати по Договорам суборенди земельних ділянок у період з 2019 року по 2023 роки з урахуванням подання відповідних уточнюючих декларацій (у разі їх подання); відомості щодо складення та реєстрації Позивача податкових накладних за період з 2019 року по 2023 роки по операціях зі сплати суборендної плати Відповідача по договорах суборенди з урахуванням коригування зареєстрованих податкових накладних у наступних звітних періодах (у разі їх коригування).

10 грудня 2025 року через підситему "Електронний суд" Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява від Позивача про відвід колегії суддів: головуючого судді Василишина А.Р., суддів Крейбух О.Г., Петухова М.Г. від участі у розгляді справи №902/828/24.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 10 грудня 2025 року, з підстав зазначених у цій ухвалі, визнати необґрунтованим заявлений представником Позивача від 10 грудня 2025 року відвід колегії суддів: головуючого судді Василишина А.Р., суддів Крейбух О.Г., Петухова М.Г. від участі у розгляді справи №902/828/24. Передано матеріали справи №902/828/24 для вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, у порядку, встановленому частиною першою статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 12 грудня 2025 року (суддя Філіпова Т.Л.) відмовлено у задоволенні заяви представника Позивача від 10 грудня 2025 року про відвід колегії суддів: головуючого судді Василишина А.Р., суддів Крейбух О.Г., Петухова М.Г. від участі у розгляді справи №902/828/24.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 18 грудня 2025 року, з підстав, наведених у даній ухвалі, оголошено перерву в судовому засіданні на 8 січня 2026 року об 15:00 год.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 24 грудня 2025 року задоволено заяву Позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 8 жовтня 2025 року задоволено заяву Відповідача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 5 січня 2026 року задоволено заяву Позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

В судовому засіданні від 18 грудня 2025 року та 8 січня 2026 року, яке проведено в режимі відеоконфренції, представник Відповідача підтримав подане ним клопотання про призначення економічної експертизи, та просив, з огляду на те, що проведеним аналізом податкової звітності встановлено, що підприємством за період з 2019 року по 2022 рік задекларовано доходи від іншої діяльності, тобто, від суборендної плати, та те, що Позивачем не надано доказів на підтвердження відображення заборгованості Відповідача у бухгалтерській звітності Позивача призначити по справі судову почеркознавчу експертизу.

В судовому засіданні від 18 грудня 2025 року та 8 січня 2026 року, представник Позивача заперечив проти задоволення клопотання та просив відмовити в задоволенні клопотання про призначення судової експертизи, вказавши, що за період з 2019 року по 2023 рік Позивача не зареєстровано платником ПДВ й відповідно податкові декларації з податку на додану вартість до ГУ ДПС у Вінницькій області не подавалися. Окрім того, такі докази не подавалися суду першої інстанції, а тому суд апеляційної інстанції неуповноважений приймати їх до уваги.

Колегія суду заслухавши пояснення сторін з приводу заявленого Відповідачем клопотання про призначення економічної експертизи, постановила ухвалу із занесенням її до протоколу про відмову в задоволенні клопотання про призначення експертизи з огляду на наступне.

Експертний висновок це письмове викладання експертом відомостей про обставини, що мають значення для справи, встановлені експертом на підставі його спеціальних знань і отриманих у результаті проведеного дослідження матеріалів справи, яке ґрунтується на сформульованому в ухвалі суду про призначення експертизи завданні.

За змістом статті 104 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Висновок експерта є рівноцінним з іншими видами доказів і не має заздалегідь установленої сили.

Таким чином, і долучення до справи експертного висновку і ініціювання питання проведення судової експертизи повинно відповідати загальним правилам встановленим процесуальним законодавством для пред`явлення доказів по справі.

Відповідно до статтей 98, 99 Господарського процесуального кодексу України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас, експертиза призначається для з`ясування питань, що потребують спеціальних знань. Як видно з зазначених норм права перед судовими експертами не ставляться правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

В той же час, недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Крім того, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Отже, призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду, вона здійснюється у разі встановлення судом недостатності доказів, наявних у матеріалах справи для можливості прийняття рішення за результатами розгляду справи.

Колегія суду при цьому констатує, що судом апеляційної інстанції під час підготовки справи до розгляду ухвалою від 8 грудня 2025 року витребувано у Головного управління ДПС у Вінницькій області у строк до 18 грудня 2025 року: інформацію щодо відображення Позивачем (код 37489432, що перебуває на загальній системі оподаткування) у податкових деклараціях з ПДВ за період з 2019 року по 2022 рік кредиторську заборгованість Відповідача за несплату суборендної плати по договору суборенди земельних ділянок у період з 2019 року по 2023 роки із зазначенням періоду, суми; копії податкових декларацій з ПДВ з додатками, які подані Позивачем за період з 2019 року по 2022 рік з відображенням кредиторської заборгованості Відповідача за несплату суборендної плати по договору суборенди земельних ділянок у період з 2019 року по 2023 роки з урахуванням подання відповідних уточнюючих декларацій (у разі їх подання); відомості щодо складення та реєстрації Позивача податкових накладних за період з 2019 року по 2023 роки по операціях зі сплати суборендної плати Відповідача по договорах суборенди з урахуванням коригування зареєстрованих податкових накладних у наступних звітних періодах (у разі їх коригування).

12 грудня 2025 року на адресу суду апеляційної інстанції на виконання вимог ухвали суду надійшла відповідь ДПС Головного управління ДПС у Вінницькій області відповідно якої зазначено, що Позивач за період з 2019 по 2023 рік не зареєстровано платником податку на додану вартість й відповідно податкові декларації з податку на додану вартість до ГУ ДПС у Вінницькій області не подавав та податкові накладні в єдиному реєстрі податкових накладних не реєстрував (том 3, а.с. 179).

При цьому колегія суду зауважує, що в даному випадку предметом позовних вимог є розірвання Договорів суборенди, підставою позову є несплата суборендних платежів впродовж 2019-2023 років, саме тому, предметом дослідження є обставини існування/відсутності заборгованості зі сплати суборендної плати за спірний період і саме за спірним Договором суборенди.

При цьому з відповідей податкового органу та інформації отриманої судом вбачається, що з огляду на не звітування Позивачем щодо податку на додану вартість в спірний період та не реєстрації ним в єдиному реєстрі податкових накладних відповідних операцій, судом по суті при призначенні експертизи про котру просить апелянт не будуть здобуті належні та допустимі докази чи висновки з приводу того чи сплачена суборенда за спірним Договором суборенди, а лише здобудеться ще один опосередкований доказ, котрий судом буде оцінюватися так само як і інші з точки зору вірогідності доказів та вірогідності факту такої оплати (адже встановлення факту існування інших операцій і не прив`язки їх до спірних Договорів суборенди, свідчить лише про існування таких операцій та не призведе до їх чіткої прив`язки до Договору суборенди). Відповідно колегія суду вважає, що призначення даної експертизи з ціллю отримання опосередкованого доказу не є розумним для вирішення спору, а лише призведе до затягування строку вирішення спору, що з огляду на принципи господарського судочинства, котрі закріплені в статті 2 ГПК України є неприпустимим.

При цьому суд апеляційної інстанції враховує і те, що в матеріали справи містяться первинні докази на підтвердження позовних вимог та докази у підтвердження заперечень апеляційної скарги, які є в своїй сукупності достатніми для встановлення підставності позовних вимог.

Відтак, з огляду на відповідь ГУ ДПС у Вінницькій області та перебування Позивача на загальній системі оподаткування, враховуючи вид експертизи (економічна) в даній категорії справи, мету такого дослідження (відображення заборгованості в податковій звітності), а також наявність первинних бухгалтерських документів колегія суддів доходить висновку про відсутність обгрунтваних підстав для призначення економічної експертизи в даній справі, з огляду на що відмовляє в задоволенні такого клопотання.

В судовому засіданні від 18 грудня 2025 року та 8 січня 2026 року, яке проведено в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, представник Відповідача підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі, та з підстав, висвітлених в ній, просив суд її задоволити, скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Представник Відповідача зауважив, що виплата суборендної плати здійснювалась Відповідачем щорічно, як то визначено в Договорах та що жодних претензій ні по кількості, ні по якості отриманої суборендної плати Позивачем не пред`являлись та докази такого в матеріалах справи відсутні. Представник Відповідача зауважив, що з матеріалів справи вбачається, що Відповідачем не надано жодних належних, допустимих, а головне достатніх доказів на підтвердження обставин систематичної несплати Відповідачем суборендної плати за період з 2019 року по 2023 рік. Констатував, що на підтвердження позовних вимог Позивач надає лише інформацію, надану Адміністрацією Держприкордонслужби про перетин державного кордону України Валерієм Журжою, у період з 1 липня 2022 року по 9 липня 2022 року та у період з 22 жовтня 2022 року по 21 жовтня 2024 року, згідно якої останній перебував поза межами України, через що голова Позивача Журжа Валерій Петрович не мав фізичну можливість підписати акти розрахунку та передачі суборендної плати у натуральній формі за період з 2019 по 2023 роки у визначеному місці. В той же час на переконання, Позивач не надав будь-яких інших доказів на підтвердження того, що голова Позивача не міг підписати відповідні документи будь-яким іншим способом шляхом передання документів транспортним засобом, поштою. Представник зауважив, що проведеним аналізом податкової звітності встановлено, що підприємством за період з 2019 року по 2022 рік задекларовано доходи від іншої діяльності, яку він вважає суборендною платою. Представник при цьому звертав увагу на покази свідків, що ним долучені.

В судовому засіданні від 18 грудня 2025 року та 8 січня 2026 року, яке проведено в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, представник Позивача заперечив проти доводів, наведених в апеляційній скарзі Відповідача, та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду без змін. Представник Позивача вказав, що станом на дату складення та підписання з боку Позивача актів розрахунку та передачі суборендної плати у натуральній формі до Договорів суборенди, на які Відповідач посилається як на доказ сплати орендної плати у 2022 та 2023 роках, голова Позивача Журжа Валерій Петрович відповідно до наданої Адміністрацією Держприкордонслужби інформації перебував поза межами України. Представник вказав, що акти приймання суборендної плати містять суттєві недоліки, і взагалі не відповідають умовам затвердженого сторонами акту, бланк якого долучено до матеріалів справи, а подані заяви свідків не містять доказів, що дані особи є працівниками Позивача. Також представник Позивача вказав, що не подавав позов про стягнення заборгованості із суборендної плати, оскільки не було можливості порахувати розмір заборгованості, з огляду на відсутність будь-яких докуменітів, які необхідно оформляти у відповідності до умов Договорів суборенди.

Заслухавши пояснення представників Позивача та Відповідача, дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду доходить висновку, що апеляційну скаргу Відповідача слід задоволити, при цьому оскаржуване рішення слід скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. При цьому суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

Під час дослідження матеріалів справи апеляційним судом встановлено, що 5 січня 2012 року між Позивачем (як орендарем) та Галайко Єфросинією Михайлівною (як орендодавцем) укладено договір оренди земельної ділянки № 1, пунктом 1.1 якого визначено, що орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне володіння та користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, визначену в частині 2 договору (земельну ділянку або об`єкт оренди) (том 1 а.с. 11; надалі - Договір оренди №1).

За змістом пункту 2.1 Договору оренди №1 частини 2 Об`єкт оренди вказаного договору об`єкт оренди земельна ділянка кадастровий номер :06:001:0010 знаходиться на території Коростівецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області.

Відповідно до пунктів 2.2, 2.3, 2.4, 3.1 Договору №1 оренди, земельна ділянка належить орендодавцю на основі Державного акту на право власності на землю: серія ЯД № 382381 від 13 березня 2007 року. В оренду передається земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 2,93 Га. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно оцінки станом на 01.01.2009 року складає 48531,57 гривень. Земельна ділянка передається в оренду строком на 25 років з моменту підписання відповідного акту приймання-передачі земельної ділянки в користування орендарю у відповідності до Договору оренди №1.

Згідно з підпунктом 7.1.5 Договору оренди №1, орендар має право передавати земельну ділянку або будь-яку її частину в суборенду без письмової згоди орендодавця, при умові дотримання суборендарем умов Договору оренди № 1 та без змін цільового призначення земельної ділянки.

5 січня 2012 року між Позивачем (як орендарем) та Бохенко Надією Михайлівною (як орендодавцем) укладено договір оренди земельної ділянки № 2, пунктом 1.1 якого визначено, що орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне володіння та користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, визначену в частині 2 договору (земельну ділянку або об`єкт оренди) (том 1 а.с. 20; надалі - Договір оренди №2).

За змістом пункту 2.1 Договору оренди частини 2 Об`єкт оренди вказаного договору об`єкт оренди земельна ділянка кадастровий номер :06:001:0012 знаходиться на території Коростівецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області.

Відповідно до пунктів 2.2, 2.3, 2.4, 3.1 Договору оренди, земельна ділянка належить орендодавцю на основі Державного акту на право власності на землю: серія ЯД № 382384 від 13 березня 2007 року. В оренду передається земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 3,00 га. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно оцінки станом на 1 січня 2009 року складає 48531 грн 57 коп.. Земельна ділянка передається в оренду строком на 25 років з моменту підписання відповідного акту приймання-передачі земельної ділянки в користування орендарю у відповідності до цього договору.

Згідно з підпунктом 7.1.5 Договору оренди №2, орендар має право передавати земельну ділянку або будь-яку її частину в суборенду без письмової згоди орендодавця, при умові дотримання суборендарем умов Договору оренди № 2 та без змін цільового призначення земельної ділянки.

5 січня 2012 року між Позивачем (як орендарем) та ОСОБА_5 (як орендодавцем) укладено Договір оренди земельної ділянки № 3, пунктом 1.1 якого визначено, що орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне володіння та користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, визначену в частині 2 договору (земельну ділянку або об`єкт оренди) (том 1 а.с. 29; надалі - Договір оренди №3).

За змістом пункту 2.1 частини 2 Об`єкт оренди вказаного Договору оренди об`єкт оренди земельна ділянка кадастровий номер :06:001:0013 знаходиться на території Коростівецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області.

Відповідно до пунктів 2.2, 2.3, 2.4, 3.1 Договору оренди №3, земельна ділянка належить орендодавцю на основі Державного акту на право власності на землю: серія ЯД № 382383 від 13 березня 2007 року. В оренду передається земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 3,16 га. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно оцінки станом на 1 січня 2009 року складає 48531 грн 57 коп.. Земельна ділянка передається в оренду строком на 25 років з моменту підписання відповідного акту приймання-передачі земельної ділянки в користування орендарю у відповідності до Договору оренди №3.

Згідно з підпунктом 7.1.5 Договору оренди №3, орендар має право передавати земельну ділянку або будь-яку її частину в суборенду без письмової згоди орендодавця, при умові дотримання суборендарем умов Договору оренди № 3 та без змін цільового призначення земельної ділянки.

5 січня 2012 року між Позивачем (як орендарем) та ОСОБА_1 (як орендодавцем) укладено договір оренди земельної ділянки № 4, пунктом 1.1 якого визначено, що орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне володіння та користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, визначену в частині 2 Договору (земельну ділянку або об`єкт оренди) (том 1 а.с. 38; надалі - Договір оренди №4).

За змістом пункту 2.1 Договору оренди № 4 частини 2 Об`єкт оренди вказаного Договору оренди № 4, об`єкт оренди земельна ділянка кадастровий номер :06:001:0014 знаходиться на території Коростівецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області.

У відповідності до пунктів 2.2, 2.3, 2.4, 3.1 Договору оренди №4, земельна ділянка належить орендодавцю на основі Державного акту на право власності на землю: серія ЯД № 382382 від 13 березня 2007 року. В оренду передається земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 3,55 Га. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно оцінки станом на 1 січня 2009 року складає 48531 грн 57 коп.. Земельна ділянка передається в оренду строком на 25 років з моменту підписання відповідного акту приймання-передачі земельної ділянки в користування орендарю у відповідності до Договору оренди № 4.

Згідно з підпунктом 7.1.5 Договору оренди №4, орендар має право передавати земельну ділянку або будь-яку її частину в суборенду без письмової згоди орендодавця, при умові дотримання суборендарем умов Договору оренди № 4 та без змін цільового призначення земельної ділянки.

5 січня 2012 року між Позивачем (як орендарем) та Гулішевською Ганною Олексіївною (як орендодавцем) укладено договір оренди земельної ділянки № 5, пунктом 1.1 якого визначено, що орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне володіння та користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, визначену в частині 2 договору (земельну ділянку або об`єкт оренди) (том 1 а.с. 48; надалі - Договір оренди №5).

За змістом пункту 2.1 частини 2 Об`єкт оренди Договору оренди №5, об`єкт оренди земельна ділянка кадастровий номер :06:001:0008 знаходиться на території Коростівецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області.

Відповідно до пунктів 2.2, 2.3, 2.4, 3.1 Договору оренди №5, земельна ділянка належить орендодавцю на основі Державного акту на право власності на землю: серія ЯД № 382379 від 13 березня 2007 року. В оренду передається земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 1,01 Га. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно оцінки станом на 1 січня 2009 року складає 48531 грн 57 коп.. Земельна ділянка передається в оренду строком на 25 років з моменту підписання відповідного акту приймання-передачі земельної ділянки в користування орендарю у відповідності до Договору оренди № 5.

Згідно з підпункту 7.1.5 Договору оренди № 5, орендар має право передавати земельну ділянку або будь-яку її частину в суборенду без письмової згоди орендодавця, при умові дотримання суборендарем умов Договору оренди № 5 та без змін цільового призначення земельної ділянки.

5 січня 2012 року між Позивач (як орендарем) та ОСОБА_4 (як орендодавцем) укладено договір оренди земельної ділянки № 6, пунктом 1.1 якого визначено, що орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне володіння та користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, визначену в частині 2 договору (земельну ділянку або об`єкт оренди) (том 1 а.с. 58; надалі Договір оренди №6).

За змістом пункту 2.1 частини 2 Об`єкт оренди Договору оренди №6, вказаного договору об`єкт оренди земельна ділянка кадастровий номер :06:001:0009 знаходиться на території Коростівецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області.

Відповідно до пунктів 2.2, 2.3, 2.4, 3.1 Договору оренди №6, земельна ділянка належить орендодавцю на основі Державного акту на право власності на землю: серія ЯД № 382380 від 13 березня 2007 року. В оренду передається земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 5,51 Га. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно оцінки станом на 1 січня 2009 року складає 48531 грн 57 коп.. Земельна ділянка передається в оренду строком на 25 років з моменту підписання відповідного акту приймання-передачі земельної ділянки в користування орендарю у відповідності до Договору оренди №6.

Згідно з підпункту 7.1.5 Договору оренди №6, орендар має право передавати земельну ділянку або будь-яку її частину в суборенду без письмової згоди орендодавця, при умові дотримання суборендарем умов Договору оренди № 6 та без змін цільового призначення земельної ділянки.

Відповідно до актів приймання-передачі земельних ділянок в оренду орендодавцями передано, а орендарем прийнято вищевказані земельні ділянки (том 1 а.с. 14, 41, 51, 61, 90, 104, 125, 133).

12 вересня 2012 року між Позивачем (як орендарем) та Відповідачем (як суборендарем) укладено Договір суборенди № 1, за змістом пунктів 1.1, 2.1 якого Позивач надав, а Відповідач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером: :06:001:0010, яка знаходиться на території Коростівецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області; загальна площа земельної ділянки 2,93 Га (том 1, а.с. 7-9).

Також, 12 вересня 2012 року між Позивачем (як орендарем) та Відповідачем (як суборендарем) укладено Договір суборенди № 2, за змістом пунктів 1.1, 2.1 якого Позивач надав, а Відповідач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером: :06:001:0012, яка знаходиться на території Коростівецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області; загальна площа земельної ділянки 3,00 Га (том 1 а.с. 16-18).

Окрім того, 12 вересня 2012 року між Позивач (як орендарем) та Відповідачем (як суборендарем) укладено Договір суборенди № 3, за змістом пунктів 1.1, 2.1 якого Позивач надав, а Відповідач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером: :06:001:0013, яка знаходиться на території Коростівецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області; загальна площа земельної ділянки 3,16 Га (том 1 а.с. 25-27).

Водночас, 12 вересня 2012 року між Позивач (як орендарем) та Відповідачем (як суборендарем) укладено договір суборенди № 4, за змістом пунктів 1.1, 2.1 якого Позивач надав, а Відповідач приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером: :06:001:0014, яка знаходиться на території Коростівецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області; загальна площа земельної ділянки 3,55 Га (том 1 а.с. 34-36).

В той же час, 12 вересня 2012 року між Позивачам (як орендарем) та Відповідачем (як суборендарем) укладено Договір суборенди № 5, за змістом пунктів 1.1, 2.1 якого Позивач надав, а Відповідач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером: :06:001:0008, яка знаходиться на території Коростівецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області; загальна площа земельної ділянки 1,01 Га (том 1 а.с. 44-46).

Крім того, 12 вересня 2012 року між Позивачем (як орендарем) та Відповідачем (як суборендарем) укладено Договір суборенди № 6, за змістом пунктів 1.1, 2.1 якого орендар надає, а суборендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером: :06:001:0009, яка знаходиться на території Коростівецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області; загальна площа земельної ділянки 2,51 Га (том 1 а.с. 54-56).

Згідно з пунктом 2.1 розділу 3 Строк дії договору вказаних Договорів суборенди №1-6 далі Договори суборенди укладено до 5 січня 2037 року.

Пунктом 6.1 Договорів суборенди №1-6 передбачено, що зазначені земельні ділянки повинні бути передані в суборенду у тижневий строк після державної реєстрації цих Договорів суборенди за актом її приймання-передачі.

Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Відповідно до актів прийому-передачі земельної ділянки в суборенду Позивач передав, а Відповідач прийняв вищевказані земельні ділянки у строкове платне користування (том 1 а.с. 10, 19, 28, 37, 47, 57).

На останньому аркуші Договорів суборенди містяться заcтереження, що вказані договори зареєстровані у відділі Держкомзему у Жмеринському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено відповідні записи.

Позивач подаючи позов вказує, що з огляду на несплату Відповідачем суборендної плати за період з 2019 по 2023 роки Позивач звернувся до суду із позовом, з метою, захисту порушених, на його думку, прав до Відповідача про розірвання Договорів суборенди та припинення права суборенди на вказані земельні ділянки.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, надаючи правову оцінку правовідносинам враховуючи положення діючого законодавства України, колегія суддів, констатує, що стаття 759 Цивільного кодексу України визначає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до положень статтей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Наведена норма кореспондується з частиною 1 статті 651 Цивільного кодексу України, згідно з якою зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Водночас пунктом 1 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України серед правових наслідків порушення зобов`язання передбачено припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Частинами 2, 3 статті 651 Цивільного кодексу України визначено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Також договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

В той же час, право відмови від договору найму та його розірвання передбачено статтями 763, 782, 783, 784 Цивільного кодексу України.

В той же час як визначено частиною 2 статтею 763 Цивільного кодексу України, кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк. При цьому договір найму вважається укладеним на невизначений строк, якщо строк найму не встановлений.

Статтею 783 Цивільного кодексу України визначено, що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за найм речі протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Крім того, наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо: наймач володіє та/або користується річчю всупереч договору або призначенню речі; наймач без дозволу наймодавця передав річ у володіння та/або користування іншій особі; наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; наймач не приступив до проведення капітального ремонту речі, якщо обов`язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.

Зважаючи на доводи апеляційної скарги щодо оскарження судового рішення, котрі зводяться до доводів про відсутність будь якої заборгованості з огляду на проведення Відповідачем оплат по Договорах суборенди як в натуральній формі тік і грошовій формі, судова колегія зауважує наступне.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що умовами пункту 4.1 Договорів суборенди земельних ділянок сторони погодили, що суборендна плата справляється суборендарем у натуральній формі.

За змістом пункту 4.2 Договорів суборенди суборендна плата справляється починаючи з 2015 (дві тисячі п`ятнадцятого) року щорічно.

Пунктом 4.2 Договорів суборенди передбачено, що розмір суборендної плати за кожен рік суборенди складає 10 (десять) відсотків від загального розміру зібраного врожаю (виробленої продукції, зібраних плодів або отриманих доходів), за цей рік, що має обраховуватись в одиницях виміру типових для даного виду зібраного врожаю (виробленої продукції, зібраних плодів або отриманих доходів).

У відповідності до пункту 4.3 Договорів суборенди загальний розмір суборендної плати за один рік розраховуємся шляхом множення 10 (десяти) відсотків, в одиницях виміру типових для даного виду зібраного врожаю (виробленої продукції, зібраних плодів або отриманих доходів), від загального розміру зібраного врожаю (виробленої продукції, зібраних плодів або отриманих доходів) за один день, на загальну кількість днів під час яких проводились такі роботи в цьому році.

Згідно з пунктом 4.4 Договорів суборенди контроль за обрахуванням суборендної плати згідно пункту 4.3 Договору суборенди здійснюється орендарем в особі голови, або уповноваженими ним особами. Даний контроль здійснюється шляхом допуску вказаних осіб на територію де збирають врожай (виробляють продукцію, збирають плоди або отримують доходи) або іншим способом, що письмово погоджується сторонами без державної реєстрації.

За умовами пункту 4.5 Договорів суборенди суборендна плата передається Відповідачем у своїй тарі Позивачу, або уповноваженій ним особі, що має підтверджуватись актом приймання-передачі. Тара має бути повернута суборендарю у визначений в акті приймання-передачі строк.

Відповідно до пункту 4.6 Договорів суборенди якісні показники зібраного врожаю (виробленої продукції, зібраних плодів або отриманих доходів), що передається в рахунок суборендної плати, мають відповідати загальновизнаним вимогам, що ставляться до даного виду зібраного врожаю (виробленої продукції, зібраних плодів або отриманих доходів). У разі невідповідності якості зібраного врожаю (виробленої продукції; зібраних плодів або отриманих доходів), що передається в рахунок суборендної плати. Позивач складає про це акт та має право вимагати грошової форми оплати виходячи з ринкових цін на даний вид цього зібраного врожаю (виробленої продукції, зібраних плодів або отриманих доходів), що існують на день коли виявлена така невідповідність якості.

За змістом пункту 4.7 Договорів суборенди суборендна плата передається у такі строки: по закінченні кожного дня коли проводяться роботи по збору врожаю (виробництву продукції, збиранню плодів або отриманню доходів), або за письмовим погодженням (без державної реєстрації) між сторонами строк передачі суборендної плати встановлюється окремо на кожен рік.

Пунктом 4.8 Договорів суборенди за домовленістю сторін суборендна плата може сплачуватися у грошовій формі, що - розраховується, виходячи з ринкових цін на 10 (десять) відсотків від загального розміру зібраного врожаю (виробленої продукції, зібраних плодів або отриманих доходів) на день проведення робіт по збору врожаю (виробництву продукції, збиранню плодів або отримання доходів). У цьому випадку суборендна плата вноситься Відповідачем у грошовій формі готівкою через касу Відповідача з письмовим підтвердженням Позивачем факту одержання готівки в день її одержання. Ці кошти мають бути виплачені Відповідачем не пізніше семи днів від дня проведення робіт по збору врожаю (виробництву продукції, збиранню плодів або отримання доходів) вказаного у пункті 4.7 Договорів суборенди.

Відповідно до пункту 4.9 Договорів суборенди розмір суборендної плати може переглядатися тільки за взаємною згодою сторін шляхом укладення додаткової угоди, що набуває чинності після її реєстрації.

За змістом вищеописаних умов Договорів суборенди вбачається, що сторони в ньому обумовили оплату суорендної плати 10% зібраного врожаю (докази чого і подавалися Відповідачем суду першої інстанції) і лише у разі неякісності продукції зазначеного врожаю та після складання акту, що передбачено пунктом 4,6 Договорів суборенди у Відповідача з`являється право включати виплату вартості 10 % врожаю за ринковими цінами.

При цьому, оцінюючи вірогідність такої несплати, суд апеляційної інстанції враховує, що Позивачем не надано жодного акту за спірний період в котрому і відображалася неякість продукції врожаїв чи переписки щодо недопуску до оцінки чи отримання такого врожаю, що в своїй сукупності з позиції судової колегії свідчить про те, що за вірогідністю поданих доказів оплата врожаю за спірний період могла проводитися лише шляхом передачі відповідної частини врожаю так як настання обставин, котрі б вказували на виникнення у Відповідача права виплати грошового еквіваленту цього ж врожаю Позивачем не доведено, а ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанції.

По суті, першим фактом погодження виплати суборендної плати в грошовій формі з матеріалів справи вбачається лише у 2022 році (що описано нижче в даній постанові при оцінці апеляційним судом факту оплати суборендної плати, з огляду на підстави позову щодо розірвання Договорів суборенди).

Відтак, колегія суду оцінюючи (як і місцевий господарський суд) вірогідність розрахунку Відповідачем за Договорами суборенди констатує, що на обгрунтування фактичних підстав позову Позивач покликається на порушення Відповідачем умов Договорів суборенди №1-6 щодо несплати суборендної плати за період 2019-2023 років стосовно земельних ділянок: кадастровий номер :06:001:0014 площею 3,5500 Га, а також :06:001:0012 площею 3,0000 Га, :06:001:0008 площею 1,0001 Га, :06:001:0009 площею 2,5100 Га, :06:001:0013 площею 3,1600 Га, :06:001:0010 площею 2,9300 Га.

В той же час Відповідач в спростування таких доводів Позивача щодо несплати орендної плати у зазначеному Позивачем періоді долучив наступні докази: копії актів розрахунків та передачі суборендної плати у натуральній формі за Договорами суборенди земельної ділянки № 1, № 2, № 3, № 4, № 5, № 6 від 12 вересня 2012 року, що складені за період 2019-2023 роки, видаткових накладних №45 від 17 квітня 2020 року, №92 від 20 грудня 2021 року, №117 від 30 листопада 2020 року №11 від 5 лютого 2024 року та видаткових касових ордерів від 22 листопада 2022 року №47, від 23 листопада 2022 року №48, від 24 листопада 2022 року №49, від 28 листопада 2022 року №50, від 29 листопада 2022 року №51, від 1 грудня 2022 року №54, від 5 грудня 2022 року №56, від 21 грудня 2022 року №57, від 22 грудня 2022 року №59, від 23 грудня 2022 року №60, від 26 грудня 2022 року №61, від 27 грудня 2022 року №62, від 28 грудня 2022 року №63, від 29 грудня 2022 року №64, від 30 грудня 2022 року №65 (том 1 а.с. 167-191).

У свою чергу Позивач щодо наданих Відповідачем доказів сплати орендної плати зазначив, що головою або іншою уповноваженою особою Позивача зазначені документи не підписувались та печаткою Позивача не засвідчувались.

З огляду на що ухвалою Господарського суду Вінницької області від 10 жовтня 2024 року витребувано у Відповідача у строк до 21 жовтня 2024 року:

· відомості щодо загального розміру зібраного врожаю (виробленої продукції, зібраних плодів або отриманих доходів), що має обраховуватись в одиницях виміру типових для даного виду зібраного врожаю (виробленої продукції, зібраних плодів або отриманих доходів) за період 2019-2023 роки на земельних ділянках кадастровий номер :06:001:0014 площею 3,5500 Га, кадастровий номер :06:001:0012 площею 3,0000 Га, кадастровий номер :06:001:0008 площею 1,0001 Га, кадастровий номер :06:001:0009 площею 2,5100 Га, кадастровий номер :06:001:0013 площею 3,1600 Га, кадастровий номер :06:001:0010 площею 2,9300 Га, переданих у суборенду Відповідачу, згідно Договорів суборенди;

· оригінали актів розрахунків та передачі суборендної плати у натуральній формі за Договорами суборенди, що складені за період 2019-2023 роки (додані до відзиву на позовну заяву), оригінали видаткових накладних №45 від 17 квітня 2020 року, №92 від 20 квітня 2021 року, №117 від 30 листопада 2020 року, №11 від 5 лютого 2024 року та видаткові касові ордери від 22 листопада 2022 року №47, від 23 листопада 2022 року №48, від 24 листопада 2022 року №49, від 28 листопада 2022 року №50, від 29 листопада 2022 року №51, від 1 грудня 2022 року №54, від 5 грудня 2022 року №56, від 21 грудня 2022 року №57, від 22 грудня 2022 року №59, від 23 грудня 2022 року №60, від 26 грудня 2022 року №61, від 27 грудня 2022 року №62, від 28 грудня 2022 року №63, від 29 грудня 2022 року №64.

Водночас, витребувані ухвалою суду першої інстанції оригінали документів не було подано Відповідачем, з огляду на їх втрату під час пересилання, дана обставина підтверджена акціонерним товариством "Укрпошта".

Зокрема, Акціонерне товариство "Укрпошта" листом № 1.10.004.-3458-24 від 2 листопада 2024 року (вх. № 01-34/11885/24 від 3 грудня 2024 року) повідомило місцевий господарський суд про те, що за повідомленням відповідного структурного підрозділу Укрпошти, відправлення Укрпошта на адресу Господарського суду Вінницької області надійшли до Логістичного центру м. Вінниця 14 жовтня 2024 року, проте станом на день надання відповіді, встановити його місцезнаходження не надається можливим. Також АТ "Укрпошта" у зазначеному листі повідомило, що за повну втрату відправлення Укрпоштою Документів № 689 відправнику передбачене відшкодування вартості послуг поштового зв`язку та штраф у розмірі 100 відсотків вартості цих послуг.

Колегією суду приймається цей лист (в тому числі зважаючи на встановлення відповідальності за втрату відправлення) як доказ втрати оригіналів документів відправлених Відповідачем на адресу суду саме з вини АТ "Укрпошта", а не з вини Відповідача як то (з огляду на нормативне обгрунтування) визначив місцевий господарський суд в оспорюваному судовому рішенні, що в свою чергу призвело до помилковості висновків щодо не подачі цих оригіналів ніби то з вини Відповідача.

Окрім того, дотримуючись принципу рівності сторін, колегією суду приймається до уваги й та обставина, що всі докази, в підтвердження позовних вимог, долучені Позивачем до позовної заяви також подані в копіях, а відтак суд апеляційної інстанції на виконання завдань господарського судочинства досліджує докази подані зі сторони Позивача на підтвердження позовних вимог та докази подані зі сторони Відповідача в спростування позовних вимог та на підтвердження своєї позиції, наведеної в апеляційній скарзі.

При цьому, Позивачем не заперечується існування доказів, долучених Відповідачем в спростування позовних вимог, а лише зазначається про не підписання головою Позивача актів розрахунку та передачі суборендної плати та сумніви щодо відтиску печатки.

Окрім того, заперечуючи проти актів розрахунку та передачі суборендної плати, Позивач залишає поза увагою й те, що Відповідачем в спростування позовних вимог та доведення обставини сплати орендної плати в натуральному та грошовому еквіваленті долучено ряд інших доказів бухгалтерського та податкового характеру, які не були дослідженні під час винесення оскаржуваного рішення (дане не враховано і судом першої інстанції при винесенні оспорюваного рішення).

Відповідно колегія суддів в процесу дослідження доказів та обставин справи з призми вірогідності здійснення Відповідачем оплати за Договорами суборенди в матеріальній формі та у повному обсязі за спірний період, надає мотивовану оцінку кожному вагомому аргументу сторін, здійснює оцінку обставин справи та доказів за своїм внутрішнім переконанням у порядку частини другої статті 86 Господарського процесуального кодексу України (оцінити належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності).

При цьому враховуючи вищеописану в судовому рішенні оцінку можливості таких розрахунків суд апеляційної інстанції констатує, що для з`ясування обставин розрахунків орендної плати в натуральній та грошовій формі необхідно вичерпно дослідити фактичні права та обов`язки сторін у процесі виконання операції, фактичний результат, до якого прагнули учасники такої операції, та оцінити зміни майнового стану, які відбулися у сторін в результаті операції. Окрім того для з`ясування реальності таких дій необхідно встановити чи має місце відображення операції у податковій звітності.

Так, з наявних у справі доказів слідує, що на виконання умов Договорів суборенди (зокрема, пункту 4.1 в якому задекламовано, що суборендна плата справляється у натуральній формі) щодо сплати суборендної плати за 2019 рік між Позивачем та Відповідачем 12 листопада 2019 року складено, засвідчено печатками та підписано уповноваженими представниками сторін акти розрахунку та передачі суборендної плати в натуральній формі до Договорів суборенди № 1, № 2, № 3, № 4, № 5 та № 6.

Згідно з вказаним актами (підписаними та засвідченими відтисками печаток сторін Договорів суборенди) Відповідач передав, а Позивач отримав за 2019 рік суборендної плати в натуральній формі 21 456 кілограм яблук, на суму 111 618 грн з ПДВ, будь-яких зауважень та претензій під час засвідчення актів сторони не виловили. З даних актів вбачається. що вони складені в присутності працівників Позивача: Войтишена В.Г., Посвалюк Н.І., Войтишена О.В., ОСОБА_7 , Гаврілова І.В., які приймали безпосередню участь в завантаженні товару (суборендної плати) в транспортний засіб Позивача, були присутні під час перебування представників Позивача на території Відповідача під час збору урожаю, та присутні під час складення та підписання актів розрахунку та передачі суборендної плати. На підставі актів розрахунку та передачі суборендної плати в натуральній формі до Договорів суборенди Відповідачем сформовано видаткову накладну №45 від 17 квітня 2020 року, на якій проставлено відтиски печаток сторін Договорів суборенди та яка підписана представниками сторін (том 1, а.с. 175). Згідно з видатковою накладною № 45 від 17 квітня 2020 року Позивачу передана суборендна плата в кількості 21 456 кілограм яблук, на суму 111 618 грн з ПДВ. У відповідності з вимогами податкового законодавства України Відповідачем на підставі видаткової накладної № 45 від 17 квітня 2020 року, сформовано та подано до контролюючого органу податкову накладну № 43 від 17 квітня 2020 року (том 1, а.с 166), яка була зареєстрована в єдиному реєстрі податкових накладних, скріплена електронним підписом посадової особи, де загальна сума коштів, що підлягають сплаті, з урахуванням податку на додану вартість становить 111 618 грн, що повністю відповідає як видатковій накладній № 45, так і актам передачі суборендної плати в натуральній формі.

На виконання умов Договорів суборенди щодо сплати суборендної плати за 2020 рік між Позивачем та Відповідачем 25 листопада 2020 року складено, засвідчено печатками та підписано представниками сторін акти розрахунку та передачі суборендної плати в натуральній формі до Договорів суборенди № 1, № 2, № 3, № 4, № 5 та № 6.

З досліджених актів вбачається, що Відповідач передав а Позивач отримав за 2020 рік суборендну плату в натуральній формі 29 980 кілограм яблук, на суму 239 840 грн з ПДВ. Зауважень та претензій сторони одна до одної не мали. Зазначені акти складені в присутності працівників Відповідача: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , які приймали безпосередню участь в завантаженні суборендної плати в транспортний засіб Позивача, були присутні під час перебування представників Позивача на території Відповідача під час збору урожаю, були присутні під час складення та підписання актів розрахунку та передачі суборендної плати.

На підставі актів розрахунку та передачі суборендної плати в натуральній формі до Договорів суборенди Відповідачем сформовано видаткову накладну № 117 від 30 листопада 2020 року (том 1, на звороті а.с. 174), на якій проставлено відтиски печаток сторін Договорів суборенди та яка підписана уповноваженими представниками сторін. Згідно з видатковою накладною № 117 від 30 листопада 2020 року Позивачу передано суборендна плата в кількості 29 980 кілограм яблук, на суму 239 840 грн з ПДВ.

У відповідності з вимогами податкового законодавства України Відповідачем на підставі видаткової накладної №117 від 30 листопада 2020 року, сформовано та подано до контролюючого органу податкову накладну № 122 від 30 листопада 2020 року (том 1, на звороті а.с. 166), яка зареєстрована в єдиному реєстрі податкових накладних та скріплена електронним підписом посадової особи, де загальна сума коштів, що підлягають сплаті, з урахуванням податку на додану вартість становить 239 840 грн, що повністю відповідає як видатковій накладній № 117, так і актам передачі суборендної плати в натуральній формі.

На виконання умов Договорів суборенди, щодо сплати суборендної плати за 2021 рік між Позивачем та Відповідачем 24 листопада 2021 року складено, засвідчено печатками та підписано уповноваженими представниками сторін акти розрахунку та передачі суборендної плати в натуральній формі до Договорів суборенди. Згідно з актами Відповідач передав, а Позивач отримав за 2021 рік суборендної плати в натуральній формі 26 080 кілограм яблук, на суму 140 832 грн з ПДВ, будь-яких зауважень чи претензій дані акти не сістять. Зазначені акти складені в присутності працівників Відповідача: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які приймали безпосередню участь в завантаженні суборендної плати в транспортний засіб Позивача, були присутні під час перебування представників Позивача на території Відповідача під час збору урожаю, та присутні під час складення та підписання актів розрахунку та передачі суборендної плати.

На підставі актів розрахунку та передачі суборендної плати в натуральній формі до Договорів суборенди Відповідачем сформовано видаткову накладну № 92 від 20 грудня 2021 року, на якій проставлено відтиски печаток сторін Договорів суборенди та яка підписана уповноваженими представниками сторін (том 1, на звороті а.с. 175).

Згідно з видатковою накладною № 92 від 20 грудня 2021 року Позивачу передано суборендна плата в кількості 26 080 кілограм яблук, на суму 140 832 грн з ПДВ.

У відповідності з вимогами податкового законодавства України Відповідачем на підставі видаткової накладної № 92 від 20 грудня 2021 року, сформовано та подано до контролюючого органу податкову накладну № 92 від 20 грудня 2021 року, яка зареєстрована в єдиному реєстрі податкових накладних та скріплена електронним підписом посадової особи податкового органу (том 1, а.с. 165).

Відтак загальна сума коштів, що підлягали сплаті, з урахуванням податку на додану вартість становила 140 832 грн, що повністю відповідає як видатковій накладній №92, так і актам передачі суборендної плати в натуральній формі.

З доказів, долучених до матеріалів справи слідує , що в 2021 році, суборендна плата, згідно актів розрахунку та передачі суборендної плати в натуральній формі до Договорів суборенди № 1 та № 2 сплачена за 8 місяців поточного року. Дана подія відбулась внаслідок зміни орендаря по двом земельним ділянкам: :06:001:0010 та :06:001:0013, оскільки відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 393704019 та № 393704918 від 5 вересня 2024 року (том 1, а.с. 156-161), 10 серпня 2024 року відбулася зміна орендаря, відповідно право оренди у Позивача на вказані земельні ділянки припинилось. При цьому право оренди на земельні ділянки з кадастровими номерами :06:001:0010 та :06:001:0013, у яких за період з 2021 року по 2024 рік змінились кадастрові номери в результаті процедури поділу та об`єднання, належить фізичній особі підприємцю Шевчук Євгенії Єфремівні, яка не має жодного відношення до Позивача, а отже і обов`язок щодо сплати суборендної плати саме Позивачу, починаючи з 10 серпня 2021 року, у Відповідача по суті відсутній (Позивачем не доведено належними доказами існування у нього права як орендодавця в період з 2021 року по 2023 рік (про який Позивач клопоче в позовній заяві) на отримання суборендної плати від Відповідача).

Зазначене також підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 393682911 від 5 вересня 2024 року та № 394229762 від 10 вересня 2024 року та інформацією з ДЗК № 5421/475-24 від 11 вересня 2024 року.

Окрім того, опосередкованим доказом, який підтверджує отримання від Відповідача орендної плати в натуральній (негрошовій) формі, а саме товаром (яблуками) є виписка по рахунку Позивача за період з 1 листопада 2020 року по 30 листопада 2020 року (том 1, на звороті а.с. 262), долучена Позивачем до додаткових пояснень, з котрої вбачається, що 18 листопада 2020 року Позивачем проведено операцію на підставі котрої отримано виручку від реалізації яблук.

В той же час, в спростування такого доказу Позивач в письмових поясненнях зазначає, що голова Позивача являється одночасно власником земельної ділянки кадастровий номер :06:001:0015 площею 0,9552 Га, що ніби то підтверджується інформаційною довідкою з реєстру речових прав від 20 серпня 2024 року. При таких поясненнях, колегія суду зазначає, що із досліджених матеріалів справи вбачається відсутність даної інформаційної довідки з реєстру речових прав від 20 серпня 2024 року, і в додатках до поданих таких письмових пояснень інформаційна довідка взагалі не значиться (том 1, а.с.260-261).

Окрім вищевстановленого судом апеляційної інстанції констатовано, що на виконання умов Договорів суборенди, щодо сплати суборендної плати за 2022 рік між Позивачем та Відповідачем 22 листопада 2022 року складено, засвідчено печатками та підписано уповноваженими представниками сторін акти розрахунку та передачі суборендної плати в натуральній формі до Договорів суборенди, згідно з якими та у відповідності до пункту 4.8 Договорів суборенди, сторони дійшли згоди про виплату суборендної плати за 2022 рік готівковими коштами з каси Відповідача.

Згідно з вказаним актами та видатковими касовими ордерами № 47 від 22 листопада 2022 року, № 48 від 23 листопада 2022 року, № 49 від 24 листопада 2022 року, № 50 від 28 листопада 2022 року, № 51 від 29 листопада 2022 року, № 54 від 1 грудня 2022 року, № 57 від 21 грудня 2022 року, № 56 від 5 грудня 2022 року, № 59 від 22 грудня 2022 року, № 60 від 23 грудня 2022 року, № 63 від 28 грудня 2022 року, № 62 від 27 грудня 2022 року, № 64 від 29 грудня 2022 року, № 30 від 30 грудня 2022 року, № 61 від 26 грудня 2022 року Відповідач через касу підприємства передав, а Позивач отримав за 2022 рік суборендної плати в грошовій формі 140 368 грн, що відповідає 25 994 кг яблук 10% від зібраного врожаю за 2022 рік. Зауважень та претензій сторони під час отримання не висловлювали.

В той же час на підтвердження дійсності оформлення операцій з касовими ордерами за 2022 рік Відповідачем долучено Касову книгу на 2022 рік, яка прошита та пронумерована за кількістю аркушів (том 2, а.с. 5-13), з дослідження котрої вбачається, що реєстрація вищеописаних касових ордерів в книзі, які по сумі, номеру та даті відповідають касовим ордерам виданим Відповідачем через касу підприємства, з чого суд апеляційної інстанції робить висновок про те, що видаткові касові ордери, оформлені на підставі видаткових відомостей, які зареєстровані в журналі після здійснення виплат, зазначених у видатковій відомості.

Окрім того, долучені Позивачем до матеріалів справи докази, а саме виписки по рахунку Позивача за квітень 2020 року, грудень 2021 року (том 1, а.с. 239-240) в підтвердження ніби то факту відсутності надходження коштів на розрахунковий рахунок до уваги не беруться, оскільки розрахунок здійснювався у відповідності до пунктів 4.1 та 4.8 Договору в натуральній (негрошовій) формі та через касу Відповідача шляхом отримання коштів готівкою, а тому з огляду на форми розрахунків такі оплати в принципі не могли відображатися у поданих виписках по рахунку.

Також колегією встановлено, що на виконання умов Договорів суборенди, щодо сплати суборендної плати за 2023 рік між Позивачем та Відповідачем 27 листопада 2023 року складено, засвідчено печатками та підписано представниками сторін акти розрахунку та передачі суборендної плати в натуральній формі до Договорів суборенди. Як вбачається з вказаних актів, Відповідач передав, а Позивач отримав за 2023 рік суборендної плати в натуральній формі 23 615 кілограм яблук, на суму 141 690 грн з ПДВ. Зазначені акти складені в присутності працівників Відповідача: ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які приймали участь в завантаженні суборендної плати в транспортний засіб Позивача, були присутні під час перебування представників Позивача на території суборендаря під час збору урожаю, та які присутні під час складення та підписання актів розрахунку та передачі суборендної плати. На підставі актів розрахунку та передачі суборендної плати в натуральній формі до Договорів суборенди Відповідачем сформовано видаткову накладну № 11 від 5 лютого 2024 року, на якій проставлено відтиски печаток сторін Договорів суборенди та яка підписана уповноваженими представниками сторін. Згідно з видатковою накладною № 11 від 5 лютого 2024 року Позивачу передана суборендна плата в кількості 23 615 кілограм яблук, на суму 141 690 грн з ПДВ. У відповідності з вимогами податкового законодавства України Відповідачем на підставі видаткової накладної № 11 від 5 лютого 2024 року, сформовано та подано до контролюючого органу податкову накладну № 11 від 5 лютого 2024 року, яка була зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, де загальна сума коштів, що підлягають сплаті, з урахуванням податку на додану вартість становить 141 690 грн, що повністю відповідає як видатковій накладній № 11, так і актам передачі суборендної плати в натуральній формі.

Окрім того, Відповідач 21 березня 2025 року звертався до Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області із заявою про проведення перевірки своєчасності та повноти сплати податків Позивачем по господарським операціям пов`язаним з укладанням та виконанням Договорів суборенди землі за період з 2019 по 2023 роки. Дана заява була зареєстрована в ГУ ДПС у Вінницькій області за вхідним номером 199929/6 від 21 березня 2025 року, проте станом на 29 квітня 2025 року відповідь надана не була, через що 29 квітня 2025 року адвокатом Відповідача був поданий адвокатський запит на предмет надання інформації про результати розгляд заяви Відповідача (тобто, апелянтом вчинено дії щодо здобуття даного доказу до винесення місцевим господарським судом оспорюваного рішення, а отже їх неподання виникла в зв`язку з неподанням податковим органом відповіді на перший запит, що вказує на те, що такий доказ не подано суду першої інстанції не з вини скаржника).

Після винесення оскаржуваного рішення надана відповідь Головного управління ДПС у Вінницькій області на заяву вих.№7 від 21 березня 2025 року щодо перевірки сплати податків Позивача. За даними інформаційних баз податкових органів Позивача взято на податковий облік у Жмеринській державній податковій інспекції 10 травня 2011 року. Податкова адреса підприємства: Україна, 23150, Вінницька обл., Жмеринський район, село Коростівці, перебуває на загальній системі оподаткування. Проведеним аналізом податкової звітності встановлено, що підприємством за період з 2019 року по 2022 рік задекларовано доходи від іншої діяльності, тобто, від суборендної плати.

Що ж стосується несуттєвих недоліків (відсутність прізвища особи) вищеописаних документів (що стало підставою для відхилення та несприйняття їх як доказ, судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні), то суд апеляційної інстанції зауважує, що недоліки в документах не є безумовною підставою для визнання операції недійсною або невизнання її, особливо якщо вони неістотні (формальні помилки, технічні неточності), а документ містить усі істотні реквізити (дата, назва, суть операції), що дозволяють її ідентифікувати, підтверджуючи при цьому реальність операції комплексом інших доказів, згідно з принципом «превалювання суті над формою».

Відсутність у первинному документі (Акті наданих послуг) прізвища уповноваженої особи замовника є неістотним недоліком і не може бути підставою для відмови в реєстрації податкової накладної (правова позиція викладена також Верховним Судом у постанові від 15 липня 2025 року в справі № 440/5003/23).

Також колегія суду при винесенні цієї постанови враховує правову позицію ВС висвітлену в постанові від 20 грудня 2018 року в справі № 910/19702/17, де Верховний Суд дійшов висновку, що відсутність у видаткових накладних назви посади особи, яка отримала товар за цією накладною, за наявності підпису у цій накладній, який засвідчений відтиском печатки покупця, не може свідчити про те, що такі видаткові накладні є неналежними доказами у справі. Відтиск печатки на видаткових накладних є свідченням участі особи у здійсненні господарської операції за цими накладними.

Що ж стосується заперечень Позивача щодо не підписання головою Позивача Актів розрахунків орендної плати за 2019-2023 роки, з огляду на перебування ОСОБА_14 (голови Позивача) поза межами території України, що підтверджується довідкою Головного центру спеціальної інформації державної прикордонної служби України, то колегія суду з огляду на вищеописані докази зауважує таке.

Зокрема, в статті 79 Господарського процесуального кодексу України викладено у новій редакції: поняття "достатність доказів" змінено на "вірогідність доказів", фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів" (який застосовано і місцевим господарським судом в оспорюваному рішенні).

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (Постанова ВС КГС від 11 вересня 2020 року справа № 910/16505/19).

При цьому суд апеляційної інстанції констатує, що з довідки прикордонної служби слідує, що ОСОБА_15 в період з 1 липня 2022 року виїхав з України, а 9 липня 2022 року в`їхав на територію України; 22 жовтня 2022 року виїхав з України та 21 жовтня 2024 року в`їхав в Україну.

В той же час колегією суду враховується і факт того, що акти підписані листопадом 2019, 2020, 2021, 2022 років, про що за вказаний період відсутні відомості перебування ОСОБА_16 поза межами України.

Окрім того, колегією суддів приймаються до уваги, що згідно заяв свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , котрі працюють різноробочими у Відповідача свідки засвідчили, що при зборі та відвантаженні суборендної плати на полі у 2019, 2020, 2021, 2022 роках були присутні голова ОСОБА_17 та його дружина ОСОБА_18 . У 2023 році безпосередній контроль за погрузкою суборендної плати здійснювала дочка ОСОБА_17 ОСОБА_19 (том 1, а.с. 177-176).

В той же час, з огляду на всі вищеописані докази, Позивачем не спростовано показів свідків щодо особистої участі голови Позивача в справлянні та контролю за погрузкою суборендної плати ОСОБА_17 за спірні періоди, а саме 2019, 2020, 2021, 2022 роки, про які відсутні відомості щодо перебування ОСОБА_17 поза межами України. Що ж до 2022 року, то з даної довідки слідує, що голова Позивача в 2022 році більшу частину року перебував на території України аніж був відсутній на ній, що з огляду на цілу низку вищеописаних та досліджених доказів вказують на більшу вірогідність підписання ним (повноваженою особою) актів в тому числі і за спірний 2022 рік.

Відтак, з даних доказів, заяв свідків, вбачається існування суперечливої позиції щодо обставин підписання Позивачем описаних вище актів, які покладено в основу апеляційної скарги, з приводу чого апеляційний господарський суд враховує правові позиції Верховного Суду стосовно вірогідності доказів та стандарту доказування, і зазначає, що в розрізі цілої низки вищеописаних доказів, суд вважає більш доведеною обставину щодо підписання ОСОБА_17 (або ж уповноваженою особою) актів розрахунку та передачі суборендної плати за спірні періоди, в тому числі й за 2023 рік враховуючи технічні можливості щодо передання документів різними засобами зв`язку так як і можливість підписання документів в інший пізніший період, після повернення на територію України (з огляду на відсутність дати підписання документів).

При цьому суд апеляційної інстанції враховує факт того, що Позивач видав довіреності щодо представництва його інтересів, в тому числі підписувати та подавати від імені Позивача заяви, платіжні документи, довідки.

Що ж стосується заперечень Позивача відносно відтиску печатки на документах, долучених Відповідачем в підтвердження своїх доводів, то колегією суду враховується, що за змістом пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Підпунктом 2.5 пункту 2 Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Саме тому, відтиск печатки Позивача, наявний зокрема на первинних документах, є свідченням участі такого підприємства, як юридичної особи, у здійсненні певної господарської операції. Окрім того, Позивачем не надавались в ході розгляду справи доказів, що печатка була загублена Позивачем, викрадена в нього або в інший спосіб, вибула з його володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа. Дане, в свою чергу ще раз опосередковано підтверджує більшу вірогідність отримання Позивачем суборендної плати у повному обсязі за спірний період.

З позиції колегія суду, Позивач не довів фактів протиправності використання своєї печатки чи доказів її втрати, так само і не надав доказів звернення до правоохоронних органів у зв`язку з втратою чи викраденням печатки, що вказує про відсутність підстав вважати, що печатка Позивача використовувалась проти волі Позивача.

Поміж тим, печатка не є обов`язковим реквізитом з 2017 року, тому відсутність чи наявність печатки сама по собі не робить документ недійсним, якщо немає інших доказів фальсифікації, проте її наявність є додатковим доказом її вчинення.

Також, судом враховується і те, що Позивач зазначаючи про не підписання головою Позивача чи іншою уповноваженою особою видаткових накладних та актів, залишає поза увагою те, що матеріали справи містять дві довіреності видані головою Позивача Журжею В.П. від 29 вересня 2022 року та від 30 червня 2022 року на ім`я Клецко В.В. щодо представництво його інтересів (в тому числі підписувати та подавати від імені Позивача заяви, платіжні документи, довідки), що також опосередковано вказує на підтвердження свідчень свідків, що Клецко В.В. була уповноваженою і відповідальною особою щодо отримання частини урожаю в 2023 році в якості суборендної плати.

Поміж тим, із досліджуваних видаткових касових ордерів слідує, що особа (прізвище якої не конкретизовано), котра одержувала кошти окрім підпису на видаткових касових ордерах також і прописом прописала суму отриманих коштів, що повністю відображено в касовій книзі (що описано вище в даній постанові) і що Позивачем не заперечувалося в ході розгляду справи в суді першої інстанції.

Окрім того, колегією суду враховується й та обставина, що Позивач заявляючи про неслату Відповідачем орендної плати починаючи з 2019 року, не реагував на таку несплату впродовж п`яти років, оскільки лише в 2024 році Позивач звернувся до суду із позовною заявою про розірвання Договір суборенди, з підстав ніби то не внесення орендної плати протягом 2019-2023 років.

При цьому як вже вказувалося вище у цій постанові, апелянт жодним належним і допустимим доказом не доводить звернення ним до Відповідача у спірний період з приводу ніби тофакту несплати суборендної плати чи щодо не вчинення будь-яких дій, котрі за змістом Договорів суборенди, були обов`язкові для визначення розміру суборендної плати та її форми отримання.

Що ж до доводів представника Позивача про неможливість визначення розміру орендної плати, то колегія суду звертає увагу на пункт 9.1 Договорів суборенди, яким передбачено право вимоги Позивача до Відповідача щодо своєчасного внесення суборендної плати у розмірі встановленому у Договорах суборенди.

Поміж тим, колегією суду в сукупності доказів ще раз наголошується, що матеріали справи не містять будь-яких листів чи запитів звернення з відповідними вимогами щодо своєчасного справляння орендної плати, тим більше з огляду на пункт 4.1 Договорів суборенди, допуску на земельні ділянки для проведення зважування врожаю з метою визначення розміру суборендної плати у натуральній формі, упродовж п`яти років.

Відповідно до частини 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 129 Конституції України унормовано, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи усе вищевстановлене в даній справі, в розрізі встановлених вище дій Відповідача в площинні дії пунктів 4.1 та 4.8 Договір суборенди (оформлення як первинних бухгалтерських (видаткові касові ордери, касова книга, видаткові накладні, акти розрахунку та передачі суборендної плати) так і документів податкової звітності, котрі співпадають по вазі, порядковим номерам та сумі) колегія суду виснує про недоведеність Позивачем своїх позовних вимог щодо розірвання Договорів суборенди саме з огляду на несплату Відповідачем суборендної плати в натуральній та грошовій формі, адже вказане спростовано Відповідачем належними та допустимими доказами описаними в вище в даній постанові та котрі суд вважає більш вірогідними, аніж позиція та докази Позивача. З огляду на що суд апеляційної інстанції відмовляє в задоволення позовних вимог про розірвання Договорів суборенди земельних ділянок та припинення суборенди (яка є похідною вимогою від позовної вимоги про розірвання договорів) на вказані земельні ділянки.

Окрім того, в оскаржуваному судовому рішенні стягнуто з Відповідача на користь Позивача 7350 грн судових витрат на правничу допомогу.

Частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак з огляду на скасування рішення суду діючи в правовому полі частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, колегія суду доходить висновку про покладення на Позивача, заявлених ним судових витрат на правничу допомогу.

Приймаючи рішення Північно-західний апеляційний господарський суд скасовує рішення місцевого господарського суду та приймає нове рішення, яким відмовляє в задоволенні позовних вимог.

З огляду на все вищевстановлене в даній судовій постанові, колегія суддів апеляційного господарського суду виснує, що апеляційна скарга Відповідача на рішення Господарського суду Вінницької області від 26 вересня 2026 року в справі №902/828/24 є підставною та обгрунтованою, а відтак підлягає задоволенню.

Відповідно задовільняючи апеляційну скаргу Північно-західний апеляційний господарський суд скасовує рішення міцевого господарського суду від 26 веерсня 2025 року та приймає нове рішення, яким відмовляє в задоволенні позовних вимог.

Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

В силу дії частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Витрати зі сплати судового збору за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на Позивача, згідно вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Він-Сад" на рішення Господарського суду Вінницької області від 26 вересня 2025 року по справі №902/828/24 - задоволити.

2. Рішення Господарського суду Вінницької області від 26 вересня 2025 року по справі №902/828/24 - скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

4. Стягнути з Фермерського господарства "Золотий Лев" (23150, Вінницька область, Жмеринський район, село Коростівці; код 37489432) на користь Фермерського господарства "Він-Сад" (23150, Вінницька область, Жмеринський район, село Коростівці, вул. Миру, будинок 45; код 36262919) 43603 грн 20 коп. судових витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Господарському суду Вінницької області видати відповідний наказ.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

7. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

8. Справу №902/828/24 повернути Господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови виготовлено 13 січня 2026 року.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Петухов М.Г.