ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

02.01.2026м. ДніпроСправа № 904/7415/25

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Татарчук В.О., розглянувши заяву про видачу судового наказу:

заявник: Комунальне підприємство "Рокитнеблагоустрій" (Київська обл., Білоцерківський р-н, с. Рокитне)

боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Тенегія" (Дніпропетровська обл., м. Павлоград)

про видачу судового наказу

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява Комунального підприємства "Рокитнеблагоустрій" про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенегія" заборгованості в розмірі 107941,50грн та 302,80грн судових витрат по сплаті судового збору.

Заявлені вимоги обґрунтовані неналежне виконанням боржником умов договору поставки №523 від 11.03.2024 в частині поставки пального.

Проаналізувавши матеріали заяви про видачу судового наказу, суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу з таких підстав.

Згідно з частинами першою, другою статті 147 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина перша статті 148 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 150 Господарського процесуального кодексу України, заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

Пунктами 4, 5 частини другої статті 150 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у заяві повинно бути зазначено:

- вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

- перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 150 Господарського процесуального кодексу України, до заяви про видачу судового наказу додаються:

- інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (частина перша статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Заявник зазначає, що 11.03.2024 між Комунальним підприємством "Рокитнеблагоустрій" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тенегія" було укладено договір поставки №523.

Також заявник зазначає, що на виконання умов договору згідно з видаткових накладних № 0001/0001364 від 11.06.2024; № 0001/0002145 від 09.09.2024; №0001/0002901 від 24.12.2024 ; №0001/0002417 від 11.10.2024; № 0001/0000828 від 16.04.2024; №0001/0001613 від 09.07.2024; №0001/0002659 від 13.11.2024; №0001/0001906 від 15.08.2024; №0001/0001046 від 13.05.2024 ; №0001/0000523 від 11.03.2024 року передано комунальному підприємству Рокитнеблагоустрій" скретч-картки мережі автозаправних станцій на дизельне аливо на 12500 літрів дизпаливо, 6500 літрів бензину А92, загалом на суму 912000,00грн тому числі ПДВ.

Разом з тим, вказує, що Комунальне підприємство "Рокитнеблагоустрій" на виконання умов договору сплатило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенегія" 912000,00грн на підставі платіжної інструкції №179 від 25.12.2024; платіжної інструкції №25 від 13.03.2024; платіжної інструкції №46 від 17.04.2024; платіжної інструкції №62 від 13.05.2024; платіжної інструкції №82 від 18.06.2024; платіжної інструкції №92 від 19.07.2024; платіжної інструкції №100 від 19.08.2024; платіжної інструкції №118 від 10.09.2024; платіжної інструкції №135 від 11.10.2024; платіжної інструкції №151 від 13.11.2024 ;

Однак, як зазначає заявник, станом на 22.12.2025, на час звернення до суду, боржником не поставлено палива на суму 107941,50грн.

Господарський суд зазначає, що належним доказом, який свідчить про факт неотримання товару та кількість неотриманого товару, є невикористані скретч-картки/талони. Невикористані заявником скретч-картки/талони є належними та достовірними доказами в підтвердження строку їх дії.

Так господарським судом встановлено, що заявником до суду не надано копії невикористаних ним скретч-карток/талонів, якими б, зокрема, підтверджувався обсяг непоставленого товару, а також терміни їх дії.

Отже, до заяви Комунального підприємства "Рокитнеблагоустрій" про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенегія" заборгованості за договором поставки №523 від 11.03.2024 не додано доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 154 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Частиною другою статті 152 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до частини першої статті 153 Господарського процесуального кодексу України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Частиною другою статті 151 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись статтями 150-154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Комунальному підприємству "Рокитнеблагоустрій" у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенегія" заборгованості в розмірі 107941,50грн та 302,80грн судових витрат по сплаті судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 02.01.2026 та може бути оскаржена до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.О. Татарчук