ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"12" січня 2026 р.м. Одеса Справа № 521/19773/25
Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Ю.С.,

розглянувши матеріали позовної заяви за вх.№31/26 від 05.01.2026 (справа №521/19773/25)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Українська компанія при Китайській корпорації металургії та промислового будівництва

до відповідача: ОСОБА_1

про визнання договору купівлі-продажу недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Українська компанія при Китайській корпорації металургії та промислового будівництва звернулось до Хаджибейського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу №б/н від 10.01.2018.

Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 28.11.2025 цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Українська компанія при Китайській корпорації металургії та промислового будівництва до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним передано на розгляд до Господарського суду Одеської області у зв?язку з розглядом Господарським судом Одеської області справи про банкрутство позивача. Так, судом цивільної юрисдикції зазначено:

- за відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Господарського суду Одеської області від 24 листопада 2025 року, справа №916/4627/25, прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про порушення провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Українська компанія при Китайській корпорації металургії та промислового будівництва;

- беручи до уваги спеціальні норми Кодексу України з процедури банкрутства щодо надіслання справ до господарського суду, вимоги щодо строків, викладених в ч.3 ст. 7 цього Кодексу, застосовуючи аналогію закону щодо передачі справ за підсудністю, дана цивільна справа передається до Господарського суду Одеської області в межах справи №916/4627/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Українська компанія при Китайській корпорації металургії та промислового будівництва.

05.01.2026 за вх.№31/26 до Господарського суду Одеської області надійшли матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Українська компанія при Китайській корпорації металургії та промислового будівництва у справі №521/19773/25.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.01.2026 матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Українська компанія при Китайській корпорації металургії та промислового будівництва у справі №521/19773/25 розподілено судді Бездолі Ю.С.

Розглянувши матеріали справи №521/19773/25, суд дійшов наступних висновків.

За положеннями п.8 ч.1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі 607/6254/15-ц звернула увагу на те, що 21 жовтня 2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства, у пункті 4 Прикінцевих та перехідних положень якого встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону про банкрутство.

У цій постанові Велика Палата Верховного суду зробила правовий висновок про те, що вказана категорія справ підлягає розгляду за правилами господарського судочинства. Крім цього, Суд звернув увагу про необхідність надсилання справ до господарського суду без закриття провадження у справі, оскільки в разі закриття провадження у справі такі дії перешкоджають позивачу у доступі до правосуддя та унеможливлюють захист його прав у господарському процесі у повному обсязі.

Відповідно до статті 7 Кодексу з процедур банкрутства, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (частина перша).

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення. У разі якщо відповідачем у такому спорі є суб`єкт владних повноважень, суд керується принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі та вживає визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів, з власної ініціативи (частина друга вказаної статті).

Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи (частина третя вказаної статті).

Зі змісту вказаних норм вбачається, що законодавець захищає не лише права банкрута, а й права інших осіб, які мають вимоги до банкрута.

Захист таких осіб полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті.

Таке врегулювання процедури розгляду спорів до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача, щодо якого порушено процедуру банкрутства.

Таким чином, з огляду на положення законодавства України, законодавець підкреслив, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїх постановах від 28.04.2021 по справі №428/2376/20, від 18.01.2022 по справі №199/8780/20.

Разом з тим, дослідивши матеріали справи, Господарський суд Одеської області встановив наступні обставини, які вважається доцільним викласти в порядку хронології:

- 13.11.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю Українська компанія при Китайській корпорації металургії та промислового будівництва звернулось до Хаджибейського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу №б/н від 10.01.2018;

- з ЄДРСР вбачається, що ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.11.2025 по справі №916/4627/25 прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про порушення провадження у справі про банкрутство юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю Українська компанія при Китайській корпорації металургії та промислового будівництва та призначено до розгляду у судовому засіданні;

- ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 28.11.2025 цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Українська компанія при Китайській корпорації металургії та промислового будівництва до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним передано на розгляд до Господарського суду Одеської області;

- ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.12.2025 по справі №916/4627/25 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Українська компанія при Китайській корпорації металургії та промислового будівництва відмовлено.

Таким чином, провадження у справі №916/4627/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Українська компанія при Китайській корпорації металургії та промислового будівництва не відкривалось, така справа про банкрутство в провадженні Господарського суду Одеської області не перебуває, а тому спір у справі №521/19773/25 не може бути розглянутий Господарським судом Одеської області у межах справи про банкрутство з огляду на відмову у відкритті провадження у справі №916/4627/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Українська компанія при Китайській корпорації металургії та промислового будівництва.

Слід зазначити, що законодавством наразі не врегульовано питання щодо визначення порядку подальших дій у ситуації, що склалася.

Разом з тим, варто зауважити, що згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист (п.2 рішення Конституційного Суду України 25 грудня 1997 року по справі №9зп).

Європейським судом з прав людини також вказується про те, що при застосуванні процедурних правил національні суди повинні уникати надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, встановлених законом (рішення від 26 липня 2007 року у справі Walchli v.France, від 8 грудня 2016 року ТОВ Фріда проти України).

Зокрема, у рішенні по справі Міragall Есkolano v. від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі Регеz de Rada Cavanilles v. від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2002 № 15-рп/2002 (справа про досудове врегулювання спорів) право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Статтею 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою - четвертою цієї статті (ст. 23 ЦПК України).

Статтею 27 ЦПК України визначено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, і включає в себе зокрема таку складову як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на передачу Хаджибейським районним судом м. Одеси матеріалів справи №521/19773/25 для розгляду в межах справи №916/4627/25 про банкрутство, у відкритті провадження по якому ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.12.2025 відмовлено, з урахуванням при цьому необхідності забезпечення закріпленого Конституцією України права позивача на судовий захист та водночас з огляду на обов`язковість дотримання правил юрисдикції даного спору, господарський суд вважає, що цивільна справа №521/19773/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Українська компанія при Китайській корпорації металургії та промислового будівництва до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним підлягає передачі до Хаджибейського районного суду м. Одеси.

Керуючись ст. 31, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Матеріали цивільної справи №521/19773/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Українська компанія при Китайській корпорації металургії та промислового будівництва до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним - передати для розгляду до Хаджибейського районного суду м. Одеси.

Ухвала набирає законної сили 12.01.2026 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-західного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Суддя Ю.С. Бездоля