РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.01.2026Справа № 910/12075/25

Суддя Господарського суду міста Києва Привалов А.І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників

справу № 910/12075/25
за позовом Акціонерного товариства "РВС БАНК" до Товариства з обмеженою відповідальністю "БРАЙТОН ТРЕЙД" про стягнення 236 230,38 грн
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "РВС БАНК" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "БРАЙТОН ТРЕЙД" про стягнення 236 230,38 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Кредитним договором № КЛ-149872/1-980 на відкриття невідновлювальної відкличної кредитної лінії від 26 грудня 2022 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін. При цьому, в ухвалі суд визнав дану справу малозначною та ухвалив розгляд справи здійснювати без виклику представників сторін.

20.10.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 238 923,15 грн, яка збільшилась на 2 692,77 грн, у зв`язку донарахуванням відсотків за користування кредитом.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

У ч. 3 ст. 252 ГПК України визначено, якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Як убачається з матеріалів справи, судом було ухвалено здійснювати розгляд справи №910/12075/25 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін.

Відтак, строк на подання заяви про зменшення розміру позовних вимог спливав 30.10.2025, тобто через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, судом установлено, що позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог з дотриманням приписів та строків, визначених у ст. 46 ГПК України.

Таким чином, позовні вимоги розглядаються в межах нової ціни позову, визначеної позивачем у розмірі 238 923,15 грн.

Крім того, 10.11.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на Об`єкт нерухомого майна - будівлі та споруди заводу загальною площею 12005.8 кв.м., , що знаходиться за адресою: Сумська область, Конотопський район, с. Попівка, вул. Братів Ковтун,1, та належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "БРАЙТОН ТРЕЙД" (ідентифікаційний код юридичної особи : 42669144, місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Ярославська, 39Г). На думку заявника, у випадку не вжиття співрозмірних та адекватних заходів забезпечення позову, а також враховуючи нерозривний зв`язок між накладенням арешту на грошові кошти та майно у розмірі суми стягнення, яка є предметом спору, може бути неможливим виконання рішення суду у майбутньому.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.11.2025 відмовлено Акціонерному товариству "РВС БАНК" в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Як установлено судом, позивач і відповідач мають зареєстровані електронні кабінети у Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі відповідно ухвала суду від 30.09.2025 про відкриття провадження у справі в електронному вигляді була доставлена до електронних кабінетів сторін, що підтверджується повідомленнями про доставку електронного листа, залученими до матеріалів справи.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи вважається днем вручення судового рішення. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

З огляду на приписи ч. 6 ст. 242 ГПК України вважається, що відповідач отримав 01.10.2025 ухвалу про відкриття провадження у справі від 30.09.2025.

При цьому, судом також ураховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення та підписання.

Судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи наведе, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою суду про відкриття провадження у справі № 910/12075/25 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

З огляду на вищевикладене суд констатує, що ним вчинено всі необхідні та можливі заходи з метою встановлення місцезнаходження відповідача та повідомлення його про розгляд справи судом.

Суд зазначає, що з урахуванням строків, встановлених статтями 165, частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, а саме протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, які також визначені судом в ухвалі від 30.09.2025 відповідач мав подати відзив на позовну заяву.

Як свідчать матеріали справи, відповідач не скористався наданим йому процесуальним правом, передбаченим частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України.

Заяв та клопотань процесуального характеру від відповідача на час розгляду справи до суду також не надходило.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

У свою чергу, суд наголошує, що відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Наразі, від відповідача станом на час винесення рішення до суду не надходило жодних заяв про неможливість подання відзиву та/або про намір вчинення відповідних дій у відповідності до статті 165 Господарського процесуального кодексу України та/або продовження відповідних процесуальних строків та заперечень щодо розгляду справи по суті.

З огляду на вищевикладене, оскільки відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, зокрема, відповідачем не надано відзиву на позовну заяву, будь-яких письмових пояснень та інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті у строки, визначені ст. 178, 252 ГПК України, суд, на підставі частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку про можливість розгляду даної справи виключно за наявними матеріалами.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог, окрім наявних в матеріалах справи, позивачем суду не надано.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

УСТАНОВИВ:

Між Акціонерним товариством «РВС Банк» (за договором - Кредитодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "БРАЙТОН ТРЕЙД" (за договором - Позичальник) укладено Кредитний договір № КЛ-149872/1-980 на відкриття невідновлювальної відкличної кредитної лінії від 26 грудня 2022 року (надалі - Кредитний договір).

Згідно п. 1.1. Кредитного договору, Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання шляхом відкриття невідновлювальної відкличної кредитної лінії, надалі за текстом - «Кредит» або «Транш кредиту», а Позичальник зобов`язується отримати Кредит/Транш кредиту, використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування Кредитом/Траншем кредиту, комісії та інші платежі, встановлені цим Договором, а також Додатковими договорами до нього, що складають невід`ємну частину Договору.

Відповідно до пп. 1.1.1., 1.1.2., 1.1.3. п. 1.1. Кредитного договору, ліміт кредитної лінії 13 100 000,00 грн. (тринадцять мільйонів сто тисяч гривень 00 копійок). Термін остаточного повернення Кредиту 25 грудня 2025 року включно, якщо такий термін (строк) не наступить раніше з підстав, що передбачені умовами цього Договору або законодавством. Процентна ставка за користування Кредитом/Траншем кредиту 19,0% (дев`ятнадцять процентів) річних.

Відповідно до п. 1, 2, 4 Додаткового договору № 1 від 26.12.2022 до Кредитного договору, в межах ліміту кредитування Кредитодавець надає Позичальнику транш/ кредит в сумі 13 100 000,00 грн (тринадцять мільйонів сто тисяч гривень 00 копійок) на придбання комплексу нафтобази, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок № НОМЕР_1 в АТ «РВС БАНК» (код Банку 339072). Позичальник зобов`язаний повернути Кредитодавцю транш/кредит, який надається згідно цього Додаткового договору, згідно Додатку №1 до Кредитного договору, але не пізніше « 25» грудня 2025 року. Транш/кредит надається не пізніше 3 (трьох) банківських днів після набуття чинності цього Додаткового договору.

Як убачається з доданої до матеріалів справи виписки по особовому рахунку, 26.12.2022 позивач перерахував ТОВ «БРАЙТОН ТРЕЙД» кошти за Кредитним договором у розмірі 13 100 000,00 грн.

Відповідач частково повернув суму кредиту в розмірі 1 000 000,00 грн.

У зв`язку із простроченням виконання ТОВ «БРАЙТОН ТРЕЙД» своїх зобов`язань за Кредитним договором, 19.06.2025 Банк рекомендованою поштою з описом вкладення надіслав на адресу Позичальнику вимогу за №1838/25-БТ від 19.06.2025 про усунення порушення основного зобов`язання за Кредитним договором № КЛ-149872/1-980 від 26.12.2022, відповідно до якої просив у тридцяти денний строк з дня отримання Вимоги усунути порушення за Кредитним договором та сплатити заборгованість, що становить 12 792 849,33 грн, з яких: 12 100 000,00 грн основної заборгованості та 692 849,33 грн заборгованості за процентами.

При цьому, Банк також повідомив ТОВ «БРАЙТОН ТРЕЙД», що строк повернення Кредиту/Траншу кредиту за Кредитним договором № КЛ-149872/1-980 на відкриття невідновлювальної відкличної кредитної лінії від 26 грудня 2022 року в загальному розмірі 12 792 849,33 грн. вважається таким, що настав в день отримання Вимоги.

Крім того, вказаною вимогою Банком повідомлено ТОВ «БРАЙТОН ТРЕЙД», якщо протягом встановленого строку ця вимога Кредитора/Іпотекодержателя щодо усунення порушень зобов`язань за Кредитним договором залишиться без задоволення, Кредитор розпочне процедуру звернення стягнення на Предмет іпотеки у позасудовому порядку шляхом набуття права власності на Предмет іпотеки у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку», або шляхом продажу Предмет іпотеки від свого імені будь-якій особі у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Вищезазначену Вимогу № 1838/25-БТ від 19.06.2025 не було вручено адресату, у зв`язку з чим вимога повернулася Банку за закінченням встановленого терміну зберігання.

Пунктом 2.14. Кредитного договору визначено, що у разі настання обставин, визначених пп.п. 3.2.3, 4.4, 5.2 цього Договору, термін (строк) повернення Кредиту/ Траншу кредиту вважається таким, що настав, і, відповідно до цього Позичальник зобов`язаний повернути Кредит/Транш кредиту, сплатити проценти за фактичний час користування Кредитом/Траншем кредиту, комісії, штрафні санкції у розмірах та на умовах, що визначені цим Договором.

Як убачається з пп. 2.10.1. п. 2.10. Кредитного договору, Кредитодавець має право призупинити надання Кредиту/Траншу кредиту та/або вимагати дострокового погашення заборгованості за цим Договором у повному обсязі у разі наявності простроченої заборгованості за Кредитом/Траншем кредиту, нарахованими процентами та комісіями, штрафними санкціями, передбаченими цим Договором.

Відповідно до п. 4.4. Кредитного договору, Сторони погодилися, що Кредитодавець має право у разі невиконання Позичальником будь-якого із зобов`язань, визначених цим Договором, вимагати погашення Кредиту/Траншу кредиту, сплати процентів за фактичний час користування Кредитом/Траншем кредиту, комісій та штрафних санкцій, інших належних платежів згідно з цим Договором, а Позичальник зобов`язаний виконати цю вимогу за реквізитами та у день, що вказані Кредитодавцем у письмовій вимозі.

Таким чином, строк повернення всієї заборгованості Кредитним договором № КЛ-149872/1-980 від 26.12.2022 вважається таким, що настав.

Крім того, 21.07.2025 Банк повторно надіслав Позичальнику вимогу за вих. №2317/25-БТ від 21.07.2025 про усунення порушення основного зобов`язання за Кредитним договором № КЛ-149872/1-980 на відкриття невідновлювальної відкличної кредитної лінії від 26 грудня 2022 року, відповідно до якої просив в тридцяти денний строк з дня отримання вимоги усунути порушення за Кредитним договором, що становить 13 000 704,14 грн, з яких: 12 100 000,00 грн основної заборгованості та 900 704,14 грн. заборгованості за процентами. При цьому, Банком повідомлено ТОВ «БРАЙТОН ТРЕЙД», якщо протягом встановленого строку ця Вимога Кредитора/Іпотекодержателя щодо усунення порушень зобов`язань за Кредитним договором залишиться без задоволення, Кредитор розпочне процедуру звернення стягнення на Предмет іпотеки у позасудовому порядку шляхом набуття права власності на Предмет іпотеки у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку», або шляхом продажу Предмет іпотеки від свого імені будь-якій особі у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Вищезазначену Вимогу № 2317/25-БТ від 21.07.2025 також не було вручено адресату та повернуто Банку за закінченням встановленого терміну зберігання.

Таким чином, ТОВ «БРАЙТОН ТРЕЙД» своїми діями, що полягають у не сплаті заборгованості у строк, встановлений Кредитним договором та вимогами № 1838/25-БТ від 19.06.2025 та № 2317/25-БТ від 21.07.2025, підтверджує навмисне не виконання зобов`язання за Кредитним договором № КЛ-149872/1-980 на відкриття невідновлювальної відкличної кредитної лінії від 26 грудня 2022 року.

Водночас, на забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором, між Акціонерним товариством «РВС Банк» (за договором - Іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "БРАЙТОН ТРЕЙД" (надалі - Іпотекодавець) було укладено Договір іпотеки від 26.12.2022 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пірхою І.С. від 26.12.2022 за реєстровим № 3154 (надалі - Іпотечний договір), відповідно до умов якого передано в іпотеку АТ «РВС БАНК» комплекс нафтобази, загальною площею 1 260,60 кв.м., що знаходиться за адресою: Полтавська область, Лохвицький район, с. Піски, вул. Довженка, 1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 26) (надалі - Предмет іпотеки).

Згідно пп. 3.1.5. п. 3.1. Іпотечного договору, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язання, забезпеченого іпотекою, а якщо його вимога не буде задоволена - звернути стягнення на Предмети іпотеки, або будь-який з Предметів іпотеки у разі, зокрема, порушення Боржником будь-яких обов`язків та/або своєчасного та належного виконання Боржником будь-яких зобов`язань, передбачених Основним договором.

Підпунктом 3.1.7. п. 3.1. Іпотечного договору встановлено, що Іпотекодержатель має право у разі невиконання Боржником умов Основних договорів (у тому числі, але не обмежуючись, порушення строку погашення грошових коштів, строків сплати процентів) звернути стягнення на Предмети іпотеки та задовольнити за рахунок Предметів іпотеки свої вимоги за Основними договорами у повному обсязі, що визначаються на момент виконання цих вимог, включаючи проценти, комісії, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання зобов`язання, неустойку, необхідні витрати на утримання, звернення стягнення та реалізацію Предметів іпотеки.

Згідно п. 6.1. Іпотечного договору, Іпотекодержатель набуває права звернути стягнення та реалізувати предмети іпотеки у наступних випадках, зокрема:

- якщо у момент настання строку виконання зобов`язання за Основними договорами воно не буде виконано належним чином Боржником, а саме: при повній чи частковій несплаті платежів за Основними договорами та/або при несплаті або частковій несплаті сум нарахованих процентів, та/або при несплаті або частковій несплаті штрафних санкцій у встановлені Основними договорами строки;

- у разі порушення Іпотекодавцем обов`язків за цим Договором та/або Боржником за Основними договорами та/або невиконання Боржником вимоги Іпотекодержателя про дострокове виконання зобов`язань за Основним договором.

Відповідно до п. 6.2. Іпотечного договору, у разі порушення Боржником будь-яких умов Основного договору та/або Іпотекодавцем умов цього Договору, Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у тридцятиденний строк від дня надсилання письмової вимоги та попередження про звернення стягнення на Предмети іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. В зазначеній вимозі Іпотекодержатель також може вказати спосіб, в який буде здійснено стягнення. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на Предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, що не є перешкодою для реалізації права Іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Відповідно до пп. 6.2.1. п. 6.2. Іпотечного договору, сторони погодили, що будь-які письмові повідомлення/вимоги Іпотекодержателем будуть вручатись особисто, уповноваженому представнику Іпотекодавця або надсилатись засобами поштового зв`язку на зареєстровану адресу Іпотекодавця або через e-mail з/на скриньки Іпотекодержателя та Іпотекодавця: Іпотекодержатель: office @rwsbank.com.ua; Іпотекодавець: .

Пунктом 6.4. Іпотечного договору передбачено застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, а саме: продажу Предмета іпотеки Іпотекодержателем (пп. 6.4.1. Іпотечного договору) та передача Іпотекодержателю права власності на Предмети іпотеки (п. 6.4.2. Іпотечного договору).

Відповідно до пп. 6.4.2.1. п. 6.4. Іпотечного договору, право власності на Предмет іпотеки переходить від Іпотекодавця до Іпотекодержателя на наступний день після закінчення тридцятиденного строку, який обраховується від дня надсилання Іпотекодержателем письмової вимоги/попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки, і Іпотекодавець та/або Боржник не задовольнить надіслану вимогу Іпотекодержателя про усунення порушень або виконання порушеного основного зобов`язання та/або умов цього Договору відповідно, в якій зазначається про звернення стягнення шляхом передачі від Іпотекодавця до Іпотекодержателя права власності на Предмет іпотеки. Виникнення права власності Іпотекодержателя підлягає державній реєстрації в установленому законом порядку.

Згідно пп. 6.4.2.3. п. 6.4. Іпотечних договорів, вартість Предмета іпотеки визначається шляхом проведення незалежної експертної оцінки суб`єктом оціночної діяльності та зазначається у звіті про оцінку майна, що складається у відповідності з законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12 липня 2001 року № 2658-ІІІ. Висновок суб`єкта оціночної діяльності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Як свідчать надані суду докази, 12.09.2025 позивач звернув стягнення на предмет іпотеки на підставі іпотечного застереження, що міститься в Іпотечному договорі, укладеному на забезпечення виконання Кредитного договору № КЛ-149872/1-980 на відкриття невідновлювальної відкличної кредитної лінії від 26.12.2022, шляхом державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме: комплекс нафтобази, загальною площею 1 260,60 кв.м., що знаходиться за адресою: Полтавська область, Лохвицький район, с. Піски, вул. Довженка, 1.

Звернення стягнення на Предмет іпотеки здійснено в рахунок виконання зобов`язання за Кредитним договором № КЛ-149872/1-980 на відкриття невідновлювальної відкличної кредитної лінії від 26.12.2022 у розмірі 13 112 000,00 грн. При цьому, вартість Предмету іпотеки була визначена на підставі Висновку про вартість майна, складеного суб`єктом оціночної діяльності ТДВ «Некос».

Отже, за рахунок Предмету іпотеки були погашені частина заборгованості за Кредитним договором № КЛ-149872/1-980 на відкриття невідновлювальної відкличної кредитної лінії від 26.12.2022 та процентами за користування кредитом.

Водночас, підпунктом 2.7.2., 2.7.3. Кредитного договору встановлено, що проценти за користування Кредитом/Траншем кредиту нараховуються виходячи з розміру процентної ставки, встановленої згідно з п. 1.1.3. цього Договору. Проценти за користування Кредитом/Траншем кредиту нараховуються у валюті Кредиту/ Траншу кредиту не рідше одного разу в місяць та/або в останній робочий день місяця за період з дати першого перерахування коштів з Позичкового рахунку по день, що передує даті нарахування (по останній календарний день поточного місяця), та надалі за період з дати попереднього нарахування (першого числа поточного місяця) по останній календарний день поточного місяця (по день, що передує даті нарахування), а також в день остаточного повернення Кредиту/Траншу кредиту.

Відповідно до п. 2.7.8. Кредитного договору, нарахування процентів повністю і остаточно припиняється в день настання терміну (строку) остаточного повернення Кредиту/Траншу кредиту, зазначеного у п. 1.1.2 цього Договору, а у випадку, якщо Позичальник не поверне загальну заборгованість за Кредитом/Траншем кредиту в такий день або здійснить дострокове повернення загальної заборгованості за Кредитом/Траншем кредиту - то нарахування процентів повністю і остаточно припиняється в день фактичного повернення загальної заборгованості за Кредитом/ Траншем кредиту.

Отже, позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача частини непогашеної заборгованості за Кредитним договором № КЛ-149872/1-980 на відкриття невідновлювальної відкличної кредитної лінії від 26.12.2022 у розмірі 235 128,79 грн та нарахованих на залишок заборгованості процентів за користування кредитом за період з 15.09.2025 по 15.10.2025 у розмірі 3794,36 грн.

Відповідач позовні вимоги не оспорив та відзив на позовну заяву не подав.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Так, згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 статті 1054 Цивільного кодексу України (за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконання умов кредитного договору банк перерахував позичальнику кредитні кошти на загальну суму 13 100 000,00 грн, що підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача.

Проте, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором щодо повного повернення кредитних коштів не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість у сумі 12 100 000,00 грн.

Окрім того, позивачем були нараховані позичальнику проценти за користування кредитними коштами за період з 30.12.2022 по 12.09.2025 в сумі 1 247 128,79 грн.

Як установлено судом, 12.09.2025 позивач звернув стягнення на предмет іпотеки на підставі іпотечного застереження, що містилося в Іпотечному договорі, укладеному на забезпечення виконання Кредитного договору № КЛ-149872/1-980 на відкриття невідновлювальної відкличної кредитної лінії від 26.12.2022, шляхом державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме: комплекс нафтобази, загальною площею 1 260,60 кв.м., що знаходиться за адресою: Полтавська область, Лохвицький район, с. Піски, вул. Довженка, 1.

Отже, за рахунок Предмету іпотеки були погашені частина заборгованості за Кредитним договором № КЛ-149872/1-980 на відкриття невідновлювальної відкличної кредитної лінії від 26.12.2022 в розмірі 11 864 871,21 грн та процентами за користування кредитом у розмірі 1 247 128,79 грн.

У частині 1 статті 598 Цивільного кодексу України зазначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Частиною 1 статті 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, на день розгляду справи відповідачем не сплачена заборгованість за Кредитним договором № КЛ-149872/1-980 на відкриття невідновлювальної відкличної кредитної лінії від 26.12.2022 у розмірі 235 128,79 грн та нараховані на залишок заборгованості проценти за користування кредитом за період з 15.09.2025 по 15.10.2025 у розмірі 3794,36 грн.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1056 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Водночас зі змісту п. 2.7 кредитного договору вбачається, що проценти за користування кредитом/траншем кредиту нараховуються кредитодавцем наступним чином: проценти за користування кредитом/траншем кредиту нараховуються з дня перерахування коштів з позичкового рахунку до моменту фактичного повернення кредиту/траншу кредиту (в тому числі і за період прострочення терміну (строку) остаточного погашення кредиту/траншу кредиту, зазначеного в п. 1.1.2 цього договору). Проценти за користування кредитом/траншем кредиту нараховуються виходячи з розміру процентної ставки, встановленої згідно з п. 1.1.3 цього договору. Проценти за користування кредитом/траншем кредиту нараховуються виходячи із умови, що до розрахунку приймається календарна кількість днів у році (або 360 днів у році - для кредиту в іноземній валюті) та календарна кількість днів у місяці (п. 2.7.5 кредитного договору).

За змістом 2.7.8 кредитного договору нарахування процентів повністю і остаточно припиняється в день настання терміну (строку) остаточного повернення кредиту/траншу кредиту, зазначеного у п. 1.1.2 цього договору, а у випадку, якщо позичальник не поверне загальну заборгованість за кредитом/траншем кредиту в такий день або здійснить дострокове повернення загальної заборгованості за кредитом/траншем кредиту - то нарахування процентів повністю і остаточно припиняється в день фактичного повернення загальної заборгованості за кредитом/траншем кредиту.

Відповідно до п. 2.8 кредитного договору, проценти за користування кредитом/траншем кредиту сплачуються наступним чином: проценти, нараховані за місяць відповідно до п. 2.7 цього договору, позичальник зобов`язаний сплачувати на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий у кредитодавця, щомісяця, не пізніше 10 (десятого) календарного числа місяця, наступного за тим. за який вони нараховані. Якщо день сплати позичальником процентів припадає на вихідний або святковий (неробочий) день, сплата позичальником процентів здійснюється в наступний банківський день, що слідує за вихідним або святковим (неробочим) днем (п. 2.8.1); проценти, нараховані за місяць, в якому закінчується строк користування кредитом/траншем кредиту, повинні бути сплачені не пізніше дня остаточного повернення кредиту/траншу кредиту, встановленого в п. 1.1.2. цього договору (п. 2.8.2).

У постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16, вирішуючи виключну правову проблему щодо визначення періоду нарахування кредиторських вимог, що виникли у зв`язку з невиконанням договору банківського кредиту, які за своєю сутністю є процентами за користування кредитом, зробила такі висновки:

- припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України;

- якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування чи на час пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України;

- можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

У даному випадку позивачем було здійснено нарахування ТОВ "А-Структура Груп" процентів у відповідності до умов договору, як у межах погодженого сторонами строку кредитування (1 247 128,79 грн), так і поза межами строку кредитування (відповідно до п. 2.7 договору) у сумі 3794,36 грн, яких позичальник не сплатив, що підтверджується наявними у матеріалах справи виписками з рахунку позичальника, розрахунками заборгованості по процентах за користування кредитом у заявленому розмірі.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення відсотків за користування кредитом в сумі у сумі 3794,36 грн за період з 15.09.2025 по 15.10.2025 суд вважає обґрунтованими.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Матеріали справи не містять та відповідачем не надано належних доказів повного виконання зобов`язань за Кредитним договором № КЛ-149872/1-980 на відкриття невідновлювальної відкличної кредитної лінії від 26.12.2022 у розмірі 235 128,79 грн та нараховані на залишок заборгованості проценти за користування кредитом за період з 15.09.2025 по 15.10.2025 у розмірі 3794,36 грн.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Проте, якщо подання сторони є вирішальним для результату проваджень, воно вимагає конкретної та прямої відповіді (Руїс Торіха проти Іспанії).

Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (Ван де Гурк проти Нідерландів).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (Гірвісаарі проти Фінляндії).

Згідно ж із статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, вказані рішення Європейського суду з прав людини суд застосовує у даній справі як джерело права.

Оцінюючи подані стороною докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 235 128,79 грн та нарахованих на залишок заборгованості процентів за користування кредитом за період з 15.09.2025 по 15.10.2025 у0, розмірі 3794,36 грн підтверджені матеріалами справи, відповідачем не спростовані та підлягають задоволення повністю.

Витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БРАЙТОН ТРЕЙД" (вул. Ярославська, 39Г, м. Київ, 04071, ) на користь Акціонерного товариства «РВС Банк» (04071, м. Київ, вул. Введенська, 29/58; ) заборгованість у розмірі 235 128 грн 79 коп., заборгованість по процентам - 3 794 грн 36 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2867 грн 08 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано: 12.01.2026.

Суддя А.І. Привалов