ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2025 р. м. Київ Справа № 911/903/25

Господарський суд Київської області у складі судді Мальованої Л.Я. за участю секретаря судового засідання Ройляну В.К. розглянувши справу

Запозовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ

до Комунального підприємства "Дмитрівка водоканал", Київська обл., Бучанський р-н., с. Дмирівка

про стягнення 37 212 грн. 90 коп.

Представники сторін:

позивача Жирний О.С.;

відповідача Бовтуненко М.А.

Обставини справи:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до суду з позовом до Комунального підприємства "Дмитрівка водоканал" про стягнення 37 212 грн. 90 коп., з яких: 32 380 грн. 04 коп. компенсація вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу, 3 735 грн. 38 коп. інфляційних втрат та 1 097 грн. 48 коп. 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач здійснив відбір природного газу обсягом 14,040 тис.куб.м з газотранспортної системи без наданих номінацій будь-яким замовником послуг транспортування.

02.05.2025 представником відповідача через систему «Електронний суд» поданий відзив на позов, в якому не погоджується із позовними вимогами, просить суд в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначає, що підприємство не здійснювало відбір газу поза виділених постачальником номінацій.

05.05.2025 представником позивача через систему «Електронний суд» подано відповідь на відзив, в якому посилається на те, що ним встановлено відсутність будь-якого замовника послуг транспортування та фактичної передачі в порядку, визначеному Кодексом ГТС будь-яким суб`єктом ринку природного газу (зокрема будь-яким постачальником) в обсязі 14,040 тис.м.куб у березні 2017 через мережі оператора ГРМ АТ «Київоблгаз» на вході до газотранспортної системи для його подальшого транспортування для відповідача.

Позивач зазначає про те, що для спростування позовних вимог, відповідач мав подати докази подання постачальником номінацій на зазначені обсяги природного газу та акти приймання-передачі природного газу, підписані між постачальником природного газу та відповідачем. Однак, вказані докази не були подані відповідачем, що свідчить про наявність підстав для стягнення заборгованості на підставі ч. 2 ст. 8 Закону України № 1730.

Також позивачем було надано відповідачу строк для врегулювання наявної заборгованості шляхом укладення договору про реструктуризацію заборгованості, але, такою можливістю він не скористався, а тому, враховуючи закінчення строку для врегулювання заборгованості з оплати рівних частин боргу, починаючи з 01.10.2021 у позивача виникло право вимоги про стягнення простроченої заборгованості на підставі ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення».

Разом з тим, відбір природного газу відповідачем у спірний період підтверджується рішенням Господарського суду Київської області від 11.03.2020, яке залишено в силі постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2020 у справі № 911/2315/19, в якому були встановлені обставини щодо споживання відповідачем у березні 2017 року природного газу в обсязі 14,040 тис.куб.м.

Крім того, рішенням Господарського суду Київської області від 16.05.2023 у справі № 911/2640/22 також встановлені обставини щодо споживання відповідачем у березні 2017 року природного газу в обсязі 14,040 тис.куб.м. без номінацій та стягнуто з відповідача частину компенсації відібраних без номінацій обсягів природного газу в березні 2017 року за період з жовтня 2021 по жовтень 2022.

Ухвалою суду від 13.08.2025 закрито підготовче провадження у справі, справа призначена до розгляду по суті.

За клопотанням представника відповідача розгляд справи здійснювався в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів та системи EasyCon.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечував, просив суд в позові відмовити.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 10.09.2025 по 15.10.2025 для підготовки вступної та резолютивної частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

УСТАНОВИВ:

14.09.2016 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дмитрівка Комунсервіс», правонаступником якого є Комунальне підприємством «Дмитрівка водоканал» (споживач) було укладено договір № 1831/1617-БО-17 постачання природного газу, відповідно до п. 1.1. умов якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до п. 1.2. договору природний газ, що поставляється за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води.

23.09.2016 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дмитрівка Комунсервіс», правонаступником якого є Комунальне підприємством «Дмитрівка водоканал» (споживач) було укладено договір № 1594/1617-ТЕ-17-27 постачання природного газу, відповідно до п. 1.1. умов якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до п. 1 розпорядження Кабінету Міністрів України № 742-р від 05.10.2016 «Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року» на Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та постачальників природного газу до початку опалювального сезону покладено обов`язок видати номінації теплогенеруючим та теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені з ними та з дотриманням принципу недискримінації.

Відповідно до п. 1 глави 1 розділу ХІ Кодексу ГТС замовники послуг транспортування зобов`язані надати оператору ГТС номінації та/або місячну номінацію по точках входу та точках виходу.

Згідно п. 2 ст. 8 Закону України № 1730 компенсація вартості природного газу позивачу здійснюється за використаний природний газ протягом періоду з 01 грудня 2015 року по 31 грудня 2019 року без поданих постачальником газу номінацій та у яких відсутні підписані акти приймання-передачі природного газу з постачальником щодо таких обсягів.

Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України № 1730 обсяги природного газу, зазначені в частині другій цієї статті, визначаються як різниця між обсягам фактично спожитого природного газу на підставі алокацій/звітів операторів газорозподільних систем та обсягами поставленого/придбаного природного газу на підставі договорів купівлі-продажу/постачання природного газу та актів приймання-передачі природного газу за відповідний період споживання.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем встановлено відсутність будь-якого замовника послуг транспортування та фактичної передачі газу в порядку, визначеному Кодексом ГТС будь-яким суб`єктом ринку природного газу (зокрема будь-яким постачальником) в обсязі 14,040 тис.м.куб у березні 2017 через мережі оператора ГРМ АТ «Київоблгаз» на вході до газотранспортної системи для його подальшого транспортування для відповідача.

В обґрунтування поданої позовної заяви позивачем подані наступні докази:

- звіт АТ «Київоблгаз» про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ «Київоблгаз» між замовниками послуг транспортування (постачальниками) в розмірі їх контрагентів (споживачів) за березень 2017 року, у якому в графі «Підтверджений обсяг номінацій всього» зазначено 0, водночас в графі «Фактичний обсяг за місяць всього» зазначено про відбір відповідачем природного газу у березні 2017 року обсягом 14,040 тис.куб.м.;

- реєстром реалізації природного газу за прямими договорами НАК «Нафтогаз України» теплопостачальним підприємствам у березні 2017 року, із якого вбачається, що у березні 2017 року між відповідачем та АТ «НАК «Нафтогаз України» відсутні документально оформлені обсяги природного газу;

- акти наданих послуг з розподілу природного газу, підписані між АТ «Київоблгаз» та відповідачем за березень 2017 року на загальний обсяг 14,040 тис.кум.м. (акт від 31.03.2017 на обсяг 10,346 тис.куб.м. природного газу та акт від 31.03.2017 на обсяг 3,694 тис.куб.м. природного газу);

- акти наданих послуг з транспортування природного газу, підписані між АТ «Укртрансгаз» та відповідачем за березень 2017 року.

Також відбір природного газу відповідачем у спірний період підтверджується рішенням Господарського суду Київської області від 20.07.2020 у справі № 911/2315/19 та рішенням Господарського суду Київської області від 16.05.2023 по справі № 911/2640/22, в яких предметом розгляду спору було питання про поставку природного газу по вищезазначеним договорам за той самий період.

На державу покладено обов`язок державного управління та державного регулювання в нафтогазовій галузі, шляхом, зокрема, встановлення імперативного нормативного регулювання таких правовідносин, а також додержання єдиних державних норм, правил і стандартів усіма суб`єктами відносин, пов`язаних з видобутком, транспортуванням, постачанням і використанням газу, нафти та продуктів їх переробки (ст. 5 Закону України «Про нафту і газ»).

Прийняття окремого закону з питань регулювання основних правових, економічних та організаційних засад функціонування ринку природного газу «з метою забезпечення енергетичної безпеки України» підкреслює загальнодержавне значення у галузі та необхідність суворого дотримання законодавства при вирішенні її проблемних питань та захисту її інтересів.

З метою забезпечення сталого функціонування ринку природного газу, було прийнято Закон України від 14.07.2021 № 1639-IX «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», який набрав чинності 29.08.2021 року.

Законом України № 1639 внесено зміни, в тому числі, до Закону України від 03.11.2016 № 1730-VІІІ «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення», який, зокрема, доповнено ст. 8 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України № 1730, підприємства, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, які протягом періоду з 1 грудня 2015 року по 31 грудня 2019 року здійснювали відбір природного газу з газотранспортної системи без поданих постачальником газу номінацій та у яких відсутні підписані акти приймання-передачі природного газу з постачальником щодо таких обсягів, зобов`язані, незалежно від включення до реєстру, укладення договору реструктуризації та підписання акту звіряння взаєморозрахунків, протягом 72 місяців, починаючи з 1 жовтня 2021 року, щомісяця рівними частинами компенсувати (оплатити) особі, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, вартість:

- відібраних без номінацій обсягів природного газу за цінами реалізації природного газу категоріям споживачів, визначеними положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затверджених постановами Кабінету Міністрів України на виконання статті 11 Закону України «Про ринок природного газу», чинних протягом періоду таких відборів для відповідних категорій споживачів;

- послуг транспортування відібраних без номінацій обсягів природного газу за цінами, встановленими постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, чинними протягом періоду таких відборів.

Різниця між вартістю природного газу за ціною компенсації, що визначена частиною другою цієї статті, та фактичною вартістю природного газу, яку відображено в бухгалтерському обліку особи, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, у відповідні періоди відбору природного газу без поданих номінацій, підлягає списанню в обліку особи, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно.

Крім того, з метою врегулювання, зокрема, вказаної заборгованості перед позивачем, згідно положень ч.2 ст. 8 Закону України №1730, на офіційному сайті АТ «Укртрансгаз» за посиланням https://utg.ua/utg/psg/do-vidoma.html було оприлюднено проект договору про організацію взаєморозрахунків.

Також позивач на адресу відповідача направляв листи № 1001вих-24-7341 від 02.12.2024 та № 1001вих-24-7852 від 20.12.2024 про необхідність здійснити компенсацію вартості відібраних без номінацій у січні 2016 обсягів природного газу, власником яких є позивач.

Проте, відповідач не вжив визначених ч. 2 ст. 8 Закону України № 1730 заходів із врегулювання зазначеної заборгованості та не здійснив починаючи з 1 жовтня 2021 року оплати рівними частинами вартості відібраних ним обсягів природного газу без номінацій у березні 2017 року та безпідставно не виконав покладені на нього законодавством зобов`язання.

За таких обставин, сума компенсація вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу в розмірі 32 380 грн. 04 коп.підлягає судом задоволенню.

Крім суми основного боргу позивач просить суд стягнути з відповідача 1 097 грн. 48коп. 3 % річних та 3 735 грн. 38 коп. інфляційних втрат.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов`язання з оплати за використаний природний газ, з нього на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України підлягає стягненню 1 097 грн. 48 коп. 3% річних та 3 735 грн. 38 коп. інфляційних втрат.

Враховуючи викладене суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, у зв`язку тим, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, що призвело до необхідності позивачу звертатися з позовом до суду та здійснювати додаткові витрати на сплату судового збору, суд, відповідно до свого права, передбаченого ч. 9 ст. 129 ГПК України, покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13 73-92, 129, 207, 236, 238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2.Стягнути з Комунального підприємства «Дмитрівка водоканал» (08112, Київська обл., Бучанський р-н., с. Дмитрівка, вул. Садова, 2, ) на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ) 32 380 (тридцять дві тисячі триста вісімдесят) грн.04 коп. основного боргу, 1 097 (одну тисячу дев`яносто сім) грн. 48 коп. 3 % річних, 3 735 (три тисячі сімсот тридцять п`ять) грн. 38 коп. інфляційних втрат та 2 422 (двітисячі чотириста двадцять дві) грн. 00 коп. судового збору.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 02.03.2026 року.

Суддя Л.Я. Мальована