УХВАЛА

попереднього засідання

м. Київ

24.11.2025Справа № 910/1722/25
За заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про неплатоспроможність

Суддя Яковенко А.В.

Представники учасників: не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) звернувся до суду із заявою про відкриття провадження у справі про свою неплатоспроможність в порядку Книги п`ятої Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до статті 113 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.03.2025 заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність залишено без руху. Встановлено строк п`ять днів з дня вручення цієї ухвали ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на усунення недоліків заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Встановлено ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) спосіб усунення недоліків заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність шляхом надання:- доказів, що підтверджують наявність (відсутність) у ОСОБА_1 статусу фізичної особи - підприємця;- доказів наявності у боржника майна, достатнього для покриття судових витрат, пов`язаних із здійсненням провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

До Господарського суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про усунення недоліків, встановлених ухвалою Господарського суду від 21.03.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 прийнято заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність до розгляду. Підготовче засідання суду призначено на 09.06.2025.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 09.06.2025 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ). Введено процедуру реструктуризації боргів боржника. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Призначено керуючим реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) арбітражного керуючого Курмаза Олександра Валерійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 2036 від 09.11.2021). Визначено дату проведення попереднього судового засідання на 06.08.2025 р.

До суду надійшла заява ОСОБА_2 з грошовими вимогами до боржника на суму 1 283 399,95 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.07.2025 повідомлено ОСОБА_2 про недоліки заяви про грошові вимоги кредиторів, що виявилися у відсутності доказів сплати судового збору у встановленому Законом порядку за подання кредиторської заяви. Встановлено ОСОБА_2 строк у п`ять днів з моменту отримання ухвали для усунення вищевказаних недоліків заяви про визнання кредитором.

Судове засідання, призначене на 06.08.2025, не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Яковенко А.В. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.08.2025 призначено розгляд справи у попередньому засіданні на 06.10.2025.

До суду надійшли заяви ОСОБА_3 з грошовими вимогами до боржника на суму 1 790 330,54 грн., ОСОБА_4 з грошовими вимогами до боржника на суму 625 698,00 грн. та ОСОБА_5 з грошовими вимогами до боржника на суму 500 558,40 грн.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 22.08.2025 вказані заяви про визнання кредиторами прийнято судом до розгляду у попередньому засіданні на 06.10.2025.

06.10.2025 до суду надійшов звіт керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Курмаза О.В. про результати розгляду заявлених кредиторських вимог до боржника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 відкладено розгляд справи у попередньому засіданні на 24.11.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.10.2025 прийнято заяву ОСОБА_2 про визнання кредитором боржника на суму 1 283 399,95 грн., розгляд якої відбудеться у попередньому засіданні 24.11.2025.

21.11.2025 до суду надійшло повідомлення керуючого реструктуризацією про результати розгляду зави ОСОБА_2 про визнання кредитором боржника.

У судове засідання, призначене на 24.11.2025, представники учасників справи та заявлених кредиторів не з`явилися, хоча про дату, час і місце його проведення були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства подання кредиторами вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Згідно зі ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Майнові вимоги кредиторів до боржника мають бути виражені в грошових одиницях і заявлені до господарського суду в порядку, встановленому цією статтею. Копії відповідних заяв та доданих до них документів кредитори надсилають боржнику та розпоряднику майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства в ухвалі за результатами попереднього засідання суду, зокрема, зазначаються: 1) обов`язок керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, які мають відбутись не пізніше 14 днів з дня постановленої ухвали; дата засідання господарського суду, яке має відбутись не пізніше 60 днів з дня постановлення такої ухвали, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі.

Статтею 133 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу, а також витрати на проведення аукціону), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Вимоги кредиторів за зобов`язаннями боржника, забезпеченими заставою майна фізичної особи, задовольняються за рахунок такого майна.

Кошти, отримані від продажу майна банкрута, що є предметом забезпечення, після покриття витрат, пов`язаних з утриманням, збереженням та продажем цього майна, та сплати додаткової винагороди арбітражного керуючого відповідно до положень статті 30 цього Кодексу використовуються виключно для задоволення вимог кредитора за зобов`язаннями, які таке майно забезпечує.

Вимоги кредиторів, включені до реєстру вимог кредиторів, задовольняються у такій черговості:

1) у першу чергу задовольняються вимоги до боржника щодо сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування;

2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) та проводяться розрахунки з іншими кредиторами;

3) у третю чергу сплачуються неустойки (штраф, пеня), внесені до реєстру вимог кредиторів.

У судовому засіданні, що відбулось 24.11.2025, судом розглянуто заяви про визнання кредиторських вимог до боржника, за результатом чого визнанню кредитором фізичної особи ОСОБА_1 підлягають:

ОСОБА_2

ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою кредитора боржника на суму 1 283 399,95 грн.

У заяві кредитора вказано, що 19.07.2017 боржником оформлено розписку щодо отримання від ОСОБА_6 в борг 11 000,00 доларів США. У розписці вказано, що боржник зобов`язався повернути кошти в строк до 01.10.2017, а у випадку прострочки - додатково сплачувати відсотки в розмірі 5% від суми щомісяця починаючи з 01.11.2017.

Зі зворотної сторони розписки вбачається, що 09.02.2018 боржником повернуто на виконання умов договору 3 000,00 доларів США, а 07.03.2018 - 1 000,00 доларів США.

02.04.2020 між ОСОБА_6 , як кредитором, та ОСОБА_2 , як новим кредитором, укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого кредитор передає, а новий кредитор одержує право вимоги до ОСОБА_1 заборгованості за договором позики, який підтверджено розпискою від 19.07.2017 на суму 11 000,00 доларів США.

У пункті 1.2 договору зазначено, що кредитор відступає новому кредитору заборгованість за позикою в повному обсязі - основну суму позики, відсотки, а також право можливого стягнення штрафів, пені, збитків від інфляції та будь-які інші кредиторські права.

У зв`язку з простроченням боржника виконання зобов`язання з повернення суми позики, ОСОБА_2 зверталася до суду з відповідним позовом.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 19.04.2023 у справі № 760/9289/20 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у розмірі 7 000,00 доларів США та три відсотки річних у розмірі 571,51 доларів США. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 04.12.2024 у справі № 760/9289/20 рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 19.04.2023 скасовано. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики 9 255, 32 доларів США та 11 646, 37 доларів США відсотків, а всього 20 901, 69 доларів США, а також 6 000,00 грн витрат на правову допомогу.

Також, у постанові апеляційного суду зазначено, що в договорі позики (розписці) від 19.07.2017 не передбачена черговість погашення заборгованості, тому необхідно застосувати вимоги ст. 534 ЦК України, якою визначено, що якщо наявна сума грошей є меншою за суму боргу, отримані від відповідача грошові кошти (4000 доларів США) зараховано в першу чергу на погашення відсотків за користування позикою, а залишок направлено на часткове погашення самої позики.

Постановою Верховного Суду від 13.01.2025 у справі № 760/9289/20 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративні справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

12.01.2024 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Сідоренком Антоном Сергійовичем відкрито виконавче провадження № 73819629 із примусового виконання виконавчого листа від 08.01.2024 № 760/9289/20 на суму 20 901, 69 доларів США, а також виконавче провадження № 73821251 про стягнення 6 000,00 грн.

У межах даних виконавчих проваджень з боржника стягнуто 6 000,00 грн. витрат на правову допомогу, а також частково стягнуто 596,16 доларів США.

Таким чином, заборгованість за рішенням суду у справі № 760/9289/20 становить 20 305,53 доларів США, що станом на 10.07.2025 (дату подачі заяви з кредиторськими вимогами) за курсом 41,7745 грн. /1 долар США становить 848 253,36 грн.

Крім того, рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 21.02.2024 у справі №760/3542/22 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відсотки за позикою із розрахунку 5% щомісяця за період за період з 11.04.2020 по 11.02.2022 у розмірі 10 180,85 доларів США.

02.05.2024 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Сідоренком Антоном Сергійовичем відкрито виконавче провадження № 74900695 щодо примусового виконання виконавчого листа від 29.04.2024 №760/3542/22 про стягнення 10 180,85 доларів США.

Однак, у межах зазначеного виконавчого провадження грошові кошти від боржника в рахунок погашення боргу перед кредитором не надходили, тобто розмір грошових вимог у сумі 10 180,85 доларів США станом на 10.07.2025 (дату подачі заяви з кредиторськими вимогами) становить 425 299,92 грн. за курсом 41,7745 грн. /1 долар США.

За приписами статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За положеннями статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

За змістом частини 2 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Оскільки в установлений договором позики від 19.07.2017 строк боржник грошові кошти ОСОБА_2 не повернув, за період з 12.02.2022 по 23.02.2022 боржнику нараховані 5 % від суми 11 000,00 доларів США, що становить 235,71 доларів США.

У зв`язку з цим, кредитор зверталася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом про стягнення цих відсотків.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27.02.2025 відкрито провадження у справі № 760/3729/25, розгляд якої наразі не завершено.

Здійснивши арифметичний перерахунок, суд дійшов обґрунтованого висновку визнання зазначених вище вимог кредитора, що станом на 10.07.2025 (дату подачі заяви з кредиторськими вимогами) становить 9 846,67 грн. за курсом 41,7745 грн. /1 долар США.

З огляду на викладене, суд дійшов обґрунтованого висновку визнати ОСОБА_2 кредитором боржника на суму 1 283 399,95 грн., що відносяться до вимог другої черги.

ОСОБА_4

ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою кредитора боржника на суму 625 698,00 грн.

Із заяви кредитора вбачається, що 26.12.2019 між ОСОБА_4 (далі - Позикодавець) та ОСОБА_1 (далі - Позичальник) укладено договір позики на загальну суму 15 000,00 дол. США із строком повернення до 26.06.2020.

За приписами статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За викладеною в постанові Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 740/2904/17-ц правовою позицією договір позики, укладений у письмовій формі, є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року (справа № 6-63цс13), 2 липня 2014 року (справа № 6-79цс14), 11 листопада 2015 року (справа № 6-1967цс15).

Крім того, наявність оригіналу розписки у кредитора свідчить про невиконання боржником свого обов`язку, в тому числі і щодо повернення боргу. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.02.2011 у справі №6-2573св10. Якщо кредитор відмовляється повернути боргову розписку або видати свою розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За положеннями статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

За змістом частини 2 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Як визначено в заяві кредитора, станом на 01.08.2025 заборгованість за договором позики в розмірі 15 000,00 доларів США еквівалентно 625 698,00 грн. за офіційним курсом НБУ 1 долар США - 41,7132 грн.

Оскільки доказів повернення боржником заборгованості за договором позики в сумі 15 000,00 дол. США (станом на 01.08.2025 еквівалентно 625 698,00) матеріали справи не містять, суд дійшов висновку про те, що вимоги кредитора на суму 625 698,00 грн. є доведеними.

Ураховуючи наведене, суд дійшов обґрунтованого висновку визнати ОСОБА_4 кредитором боржника на суму 625 698,00 грн. - вимоги другої черги.

Поряд з вищеописаною заборгованістю, визнанню також підлягають судові витрати кредитора у розмірі 4 844,80 грн.

ОСОБА_5

ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою кредитора боржника на суму 500 558,40 грн.

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 взяв у борг у ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 12 000,00 дол. США із терміном повернення до 01.10.2018, без нарахування процентів.

Факт передачі грошових коштів у сумі 12 000,00 доларів США боржнику підтверджується розпискою від 23.03.2018, підписаною боржником.

За приписами статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За викладеною в постанові Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 740/2904/17-ц правовою позицією договір позики, укладений у письмовій формі, є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року (справа № 6-63цс13), 2 липня 2014 року (справа № 6-79цс14), 11 листопада 2015 року (справа № 6-1967цс15).

Крім того, наявність оригіналу розписки у кредитора свідчить про невиконання боржником свого обов`язку, в тому числі і щодо повернення боргу. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.02.2011 у справі №6-2573св10. Якщо кредитор відмовляється повернути боргову розписку або видати свою розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом установлено, що доказів повернення боржником грошових коштів у сумі 12 000,00 доларів США на користь ОСОБА_5 матеріали справи не містять.

За положеннями статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

За змістом частини 2 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Оскільки заява кредитора з вимогами на суму 12 000,00 доларів США подана до суду 01.08.2025, станом на яке курс долара США до гривні становив за 1 долар США - 41,7132 грн., вимоги кредитора підлягають визнанню в розмірі 500 558,40 грн.

Відтак, суд дійшов обґрунтованого висновку визнати ОСОБА_5 кредитором боржника на суму 500 558,40 грн., що відноситься до другої черги.

Поряд з вищеописаною заборгованістю, визнанню також підлягають судові витрати кредитора у розмірі 4 844,80 грн.

ОСОБА_3

ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою кредитора боржника на суму 1 790 330,54 грн.

Як указано в заяві кредитора, згідно з розпискою від 08.09.2018 ОСОБА_1 взяв у кредитора в борг грошові кошти в сумі 22 920,00 дол. США із терміном повернення до 01.01.2019.

Крім того, боржником складено розписку без дати щодо отримання в кредитора в борг грошових коштів на суму 20 000,00 дол. США із терміном повернення до 15.06.2019.

За приписами статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За викладеною в постанові Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 740/2904/17-ц правовою позицією договір позики, укладений у письмовій формі, є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року (справа № 6-63цс13), 2 липня 2014 року (справа № 6-79цс14), 11 листопада 2015 року (справа № 6-1967цс15).

Крім того, наявність оригіналу розписки у кредитора свідчить про невиконання боржником свого обов`язку, в тому числі і щодо повернення боргу. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.02.2011 у справі №6-2573св10. Якщо кредитор відмовляється повернути боргову розписку або видати свою розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на те, що матеріали справи доказів повернення боржником грошових коштів кредитору за розпискою від 08.09.2018 у сумі 22 920,00 дол. США та за розпискою без дати в сумі 20 000,00 дол. США не містять, вимоги кредитора визнаються судом обґрунтованими.

За положеннями статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

За змістом частини 2 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Так, виходячи зі встановленого станом на 01.08.2025 офіційного курсу НБУ 1 долар США = 41,7132 грн., заборгованість за розпискою від 08.09.2018 у сумі 22 920,00 дол. США становить еквівалент 956 066,54 грн., та за розпискою без дати в сумі 20 000,00 дол. США складає 834 264,00 грн.

Отже, суд дійшов обґрунтованого висновку визнати ОСОБА_3 кредитором боржника на суму 1 790 330,54 грн. - вимоги другої черги.

Поряд з вищеописаною заборгованістю, визнанню також підлягають судові витрати кредитора у розмірі 4 844,80 грн.

З огляду на викладене, суд вважає за доцільне закінчити попереднє засідання.

Керуючись ст. ст. 45, 122 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 232, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Визнати кредитором у справі № 910/1722/25 по відношенню до фізичної особи ОСОБА_1 :

- ОСОБА_2 з грошовими вимогами на суму 1 283 399,95 грн. - вимоги другої черги;

- ОСОБА_4 з грошовими вимогами на суму 630 542,80 грн., з яких 4 844,80 грн. - витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів, 625 698,00 грн. - вимоги другої черги;

- ОСОБА_5 з грошовими вимогами на суму 505 403,20 грн., з яких 4 844,80 грн. - витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів, 500 558,40 грн. - вимоги другої черги;

- ОСОБА_3 з грошовими вимогами на суму 1 795 175,34 грн., з яких 4 844,80 грн. - витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів, 1 790 330,54 грн. - вимоги другої черги.

2. Зобов`язати керуючого реструктуризацією сформувати реєстр вимог кредиторів, оформлений відповідно до вимог Кодексу України з процедур банкрутства.

3. Встановити дату проведення зборів кредиторів: 08.12.2025.

4. Керуючому реструктуризацією боргів боржника у строк до 28.01.2026 подати до Господарського суду міста Києва план реструктуризації боргів боржника.

5. Визначити дату проведення судового засідання, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі на 02.02.26 о 10:30 год. Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 44- Б, зал № 3.

6. Копію ухвали направити учасникам провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили в порядку ч.ч. 4, 5 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства та може бути оскаржена. Оскарження ухвали не зупиняє провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність).

Повний текст ухвали складено 07.01.2026

Суддя А.В. Яковенко