ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2025 р. Справа№ 910/2859/23 (367/2259/15-ц)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

секретар

судового засідання Рибчич А.В.

за участю

представників:

від прокуратури - Холоденко А.С.

від позивача - не з`явились

від відповідача-1 - не з`явились

від відповідача-2 - не з`явились

від відповідача-3 - не з`явились

від відповідача-4 - не з`явились

від відповідача-5 - не з`явились

розглянувши апеляційну скаргу Заступника керівника Київської міської прокуратури

на рішення Господарського суду м. Києва від 18.06.2025 р. (повний текст складено 16.07.2025 р.)

у справі № 910/2859/23 (367/2259/15-ц) (суддя - Мандичев Д.В.)

за позовом Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації

до 1. Ірпінської міської ради Київської області

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Монтана"

3. ОСОБА_1

4. ОСОБА_2

5. ОСОБА_3

про скасування рішення, визнання недійсним державних актів та витребування з незаконного володіння земельної ділянки,

в межах справи № 910/2859/23

за заявою Головного управління ДПС у місті Києві, як відокремленого підрозділу ДПС

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Монтана"

про банкрутство,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа № 910/2859/23 за заявою Головного управління ДПС у місті Києві як відокремленого підрозділу ДПС про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Монтана".

У березні 2015 року Перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації звернувся з позовом до Ірпінської міської ради Київської області, Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Монтана", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у якому просив суд:

- визнати недійсним рішення Ірпінської міської ради № 4772-90-V від 25.06.2010 р. в частині передачі земельної ділянки площею 0,10 га ОСОБА_1 ;

- визнати недійсним державний акт серії ЯЛ № 583535 на право власності на земельну ділянку площею 0,10 га з кадастровим номером :01:177:0010, за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, виданий ОСОБА_1 , з відмітками про відчуження вказаної земельної ділянки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Товариству з обмеженою відповідальністю "БГМ ЛТД" та реєстрацію у Відділ Державного комітету України по земельних ресурсах у м. Ірпінь Київської області;

- витребувати з незаконного володіння у Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Монтана" на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації земельну ділянку з кадастровим номером :01:177:0010, вартістю 120340,00 грн;

- визнати за державою в особі Київської обласної державної адміністрації земельну ділянку з кадастровим номером :01:177:0010.

Позовні вимоги обгруновані тим, що оспорювані рішення Ірпінської міської ради прийнято, а державний акт видано з порушенням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим вони мають бути визнані недійсними, оскільки земельна ділянка знаходиться за межами м. Ірпеня, а тому приймаючи спірне рішення, Ірпінська міська рада вийшла за межі наданих їй повноважень щодо розпорядження земельною ділянкою.

Ухвалою Ірпінського міського суду від 24.04.2024 р. матеріали цивільної справи № 367/2259/15-ц передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.10.2024 р. справу № 367/2259/15-ц вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 18.06.2025 р. у справі № 910/2859/23 (367/2259/15-ц) відмовлено першому заступнику прокурора Київської області в задоволенні позову.

Не погодившись з рішенням, заступник керівника Київської міської прокуратури подав апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

Так, в апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що матеріалами справи підтверджується факт протиправного надання Ірпінською міською радою у власність спірної земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку за відсутності у вказаного органу відповідних повноважень.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 08.08.2025 р. апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури у справі № 910/2859/23 (367/2259/15-ц) передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.08.2025 р. відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Заступника керівника Київської міської прокуратури на рішення Господарського суду м. Києва від 18.06.2025 р. до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи № 910/2859/23 (367/2259/15-ц).

До суду 21.08.2025 р. надійшли матеріали справи № 910/2859/23 (367/2259/15-ц).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.08.2025 р. апеляційну скаргу у справі № 910/2859/23 (367/2259/15-ц) залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України та надано заявнику строк на усунення недоліків апеляційної скарги.

До суду 25.08.2025 р. від Заступника керівника Київської міської прокуратури надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2025 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 910/2859/23 (367/2259/15-ц) та призначено до розгляду на 21.10.2025 р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2025 р. розгляд справи № 910/2859/23 (367/2259/15-ц) відкладено до 11.11.2025 р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2025 р. у судовому засіданні оголошено перерву до 16.12.2025 р.

У судовому засіданні 16.12.2025 р. представник прокуратури надав усні пояснення по суті апеляційної скарги, представники позивача та відповідачів вкотре не з`явились, хоча повідомлялись належним чином про час і місце розгляду скарги.

Позивач, та відповідач-1 повідомлялись шляхом направлення до їх електронних кабінетів процесуальних документів у справі.

Відповідно до ч. ч. 5, 7 ст. 6 ГПК України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Згідно з ч. 3 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

За ч. 11 ст. 242 ГПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Копію ухвали про відкриття провадження від 15.09.2025 р. у справі № 910/2859/23 (367/2259/15-ц) позивачу та відповідачу-1 доставлено до їх електронних кабінетів 18.09.2025 р., доказом чого є довідки про доставку електронного документу від 19.09.2025 р., що містяться в матеріалах справи.

Відповідач-2, відповідач-3, відповідач-4 та відповідач-5 повідомлялись шляхом направлення процесуальних документів у справі на їх поштові адреси, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Також згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала про відкриття апеляційного провадження від 15.09.2025 р. у справі № 910/2859/23 (367/2259/15-ц) оприлюднена у реєстрі 19.09.2025 р.

Колегія суддів зазначає, що неявка у судове засідання представників позивача та відповідачів не перешкоджає розгляду апеляційної скарги. Подальше відкладення призведе до безпідставного затягування розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об`єктивного розгляду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника прокуратури, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

29.09.2010 р. на підставі рішення Ірпінської міськради від 25.06.2010 р. № 4772-90-V ОСОБА_1 було видано державний акт серії ЯЛ № 583535 на право власності на земельну ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер :01:177:0010, із цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

19.10.2010 р. між ОСОБА_1 (далі - продавець) та ОСОБА_2 (далі - покупець) було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Нельзіним М.С. та зареєстрований в реєстрі за № 4853, предметом якого є земельна ділянка площею 0,10 га на АДРЕСА_1 .

18.02.2011 р. між ОСОБА_2 (далі - продавець) та ОСОБА_3 (далі - покупець) було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу та зареєстрований у реєстрі за № 747, предметом якого є земельна ділянка площею 0,10 га на АДРЕСА_1 .

17.09.2012 р. між ОСОБА_3 (далі - продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БГМ ЛТД» (далі - покупець) було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Нельзіним М. С. та зареєстрованого в реєстрі за № 5956, предметом якого є земельна ділянка площею 0,10 га на АДРЕСА_1 .

На думку прокуратури, спір у справі виник у зв`язку з тим, що оспорювані рішення Ірпінської міської ради та державний акт видано з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки земельна ділянка за адресою: Київська обл., м. Ірпінь, вул. Лермонтова, 2-д, знаходиться за межами м. Ірпеня, тому Ірпінська міська рада вийшла за межі наданих їй повноважень щодо розпорядження земельною ділянкою.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки.

Згідно з ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Як передбачено ст. 84 Земельного Кодексу України, у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної і приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

За ст. 122 Земельного кодексу України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, через які також згідно зі статтями 83, 84 ЗК України набувається та реалізується право комунальної власності на землю та право державної власності на землю. Комунальною власністю є землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, в державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Згідно зі ст. 80 Земельного кодексу України самостійними суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності, а також держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Так, відповідно до Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, який належить до І-ІІІ категорії складності, що була зареєстрована Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області 18.11.2015 р. за номером КС38, такий об`єкт, як: комплекс багатоквартирних житлових будинків із вбудованими приміщеннями комерційного призначення (будинок № 1), розташований за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Лермонтова, 2-д, 2-є, 2-е, 2-ж, код об`єкта 1122.2, категорія складності ІІІ, зведення якого відбувалось, зокрема, і на земельній ділянці з кадастровим номером :01:177:0010, вважати закінчений будівництвом об`єкт готовим до експлуатації.

Згідно з Декларацією про готовність об`єкта до експлуатації, який належить до І-ІІІ категорії складності, що була зареєстрована Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області 18.11.2015 р. за номером КС72, такий об`єкт, як: комплекс багатоквартирних житлових будинків із вбудованими приміщеннями комерційного призначення (будинок № 2), розташований за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Лермонтова, 2-д, 2-є, 2-е, 2-ж, код об`єкта 1122.2, категорія складності ІІІ, зведення якого відбувалось, зокрема, і на земельній ділянці з кадастровим номером :01:177:0010, вважати закінчений будівництвом об`єкт готовим до експлуатації.

У відповідності до Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, який належить до І-ІІІ категорії складності, що була зареєстрована Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області 18.11.2015 р. за номером КС82, такий об`єкт, як: комплекс багатоквартирних житлових будинків із вбудованими приміщеннями комерційного призначення (будинок № 3), розташований за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Лермонтова, 2-д, 2-є, 2-е, 2-ж, код об`єкта 1122.2, категорія складності ІІІ, зведення якого відбувалось, зокрема, і на земельній ділянці з кадастровим номером :01:177:0010, вважати закінчений будівництвом об`єкт готовим до експлуатації.

Як передбачено п. 3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 р. № 461 (далі - Порядок), у редакції, чинній на момент подання вказаних вище декларацій до контролюючого органу, визначено, що прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до I-III категорії складності, та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органами державного архітектурно-будівельного контролю поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до IV і V категорії складності, здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката.

Згідно з п. 11 вказаного Порядку датою прийняття в експлуатацію об`єкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката.

Таким чином об`єкти нерухомості (комплекс багатоквартирних житлових будинків із вбудованими приміщеннями комерційного призначення (будинок № 1, будинок 2, будинок 3) за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Лермонтова, 2-д, 2-є, 2-е, 2-ж) з 18.11.2015 р. введені в експлуатацію, що підтверджується деклараціями про готовність об`єкта до експлуатації, який належить до І-ІІІ категорії складності, що були зареєстровані Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області 18.11.2015 р.

Рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області № 254/14 від 23.11.2015 р. "Про присвоєння поштових адрес об`єкту нерухомого майна - комплексу багатоквартирних житлових будинків, із вбудованими приміщеннями комерційного призначення, що побудований на земельних ділянках в м. Ірпінь, вул. Лермонтова, 2- д, 2-є, 2-е, 2-ж" присвоєно поштові адреси комплексу багатоквартирних житлових будинків із вбудованими приміщеннями комерційного призначення (будинок № 1, будинок 2, будинок 3 ) за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Лермонтова, 2-д , 2-є, 2-е, 2-ж.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України всі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна.

Як передбачено п. 6. ч. 1 ст. 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

За ч. 2 ст. 4 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

У відповідності до ч. 5 ст. 5 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", в редакції, чинній на момент прийняття об`єкту в експлуатацію, замовник будівництва або попередній власник будинку зобов`язаний передати один примірник технічної документації на будинок згідно з переліком, визначеним центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства, співвласникам в особі їх об`єднання або особі, уповноваженій співвласниками у передбаченому цим законом порядку. У разі якщо об`єднання співвласників багатоквартирного будинку не створено та уповноважену особу не визначено, примірник технічної документації на будинок передається управителю, якщо його обрано відповідно до закону.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та його архівної складової частини щодо об`єктів нерухомого майна (щодо багатоквартирних будинків) від 12.11.2024 р., які розташовані за адресою: Київська обл., Бучанський р., м. Ірпінь, вулиця Лермонтова, будинок 2д, корп. 1-3, у реєстрі наявні дані про власників житлових та нежитлових приміщень вказаного об`єкту.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Із офіційним визнанням державою права власності пов`язується можливість матеріального об`єкта (майна) перебувати в цивільному обороті та судового захисту права власності на нього.

Принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, хоча безпосередньо і не закріплений у такому вигляді в законі, знаходить вияв у правилах статті 120 Земельного кодексу України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства. Згідно з вказаним принципом особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 р. у справі № 263/6022/16-ц, постанова Верховного Суду від 31.08.2021 р. у справі № 903/1030/19).

Отже станом на час розгляду справи судом на спірній земельній ділянці, кадастровий номер :01:177:0010, розташований комплекс багатоквартирних житлових будинків із вбудованими приміщеннями комерційного призначення (будинок 1, будинок 2, будинок 3) за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Лермонтова, 2-д, 2-є, 2-е, 2-ж, який введений в експлуатацію, та право власності на житлові та нежитлові приміщення в якому зареєстровано за іншими особами, які не є учасниками даної справи.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції з прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Оскільки особу позбавили права на її майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, то в такому випадку мало місце "непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції" (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Стретч проти Сполученого Королівства Великобританії і Північної Ірландії").

Перша і найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання державної влади у безперешкодне користування своїм майном повинно бути законним: згідно з другим реченням першого абзацу особа може бути позбавлена майна тільки "на умовах, передбачених законом", а за змістом другого пункту держави мають право здійснювати контроль за використанням власності шляхом забезпечення дотримання "законів". Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, властивий всім статтям Конвенції. Принцип законності передбачає, що відповідні положення національного законодавства є досить доступними, точними і передбачуваними в їх застосуванні (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Зеленчук та Цицюра проти України").

Втручання держави у право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення "суспільного", "публічного" інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися "значною свободою (полем) розсуду". Втручання держави у право на мирне володіння майном може бути виправдано за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинне здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, який має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон непередбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя. Критерій пропорційності передбачає, що втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції з прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними із втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. "Справедлива рівновага" - це наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе "індивідуальний і надмірний тягар". Одним із елементів дотримання критерію пропорційності при втручанні у право особи на мирне володіння майном є надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.05.2023 р. у справі № 906/743/21, від 11.04.2023 р. у справі № 915/1912/19, від 12.06.2019 р. у справі № 916/1986/18, від 29.01.2020 р. у справі № 927/83/19.

За таких обставин, судова колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що позовні вимоги прокуратури про визнання недійсними рішення Ірпінської міської ради № 4772-90-V від 25.06.2010 р. та акту серії ЯЛ № 583535 на право власності на земельну ділянку площею 0,10 га з кадастровим номером :01:177:0010, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Також позовні вимоги про витребування з незаконного володіння у Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Монтана" на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації земельну ділянку з кадастровим номером :01:177:0010 та визнання за державою в особі Київської обласної державної адміністрації вказаної земельної ділянки не підлягають задоволенню, оскільки є похідними вимогами.

Доводи викладені в апеляційній скарзі, наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77, 78 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 276 ГПК передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, здійснивши перевірку та оцінку всіх належних доказів, наявних у матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 18.06.2025 р. у справі № 910/2859/23 (367/2259/15-ц) прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Заступника керівника Київської міської прокуратури задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

У зв`язку з перебуванням судді Шапрана В.В. та судді Андрієнка В.В. у відпустці з 29.12.2025 р. по 02.01.2026 р. та судді Буравльова С.І. з 29.12.2025 р. по 09.01.2026 р. повний текст постанови складено 14.01.2026 р.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Заступника керівника Київської міської прокуратури залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 18.06.2025 р. у справі № 910/2859/23 (367/2259/15-ц) залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Київську міську прокуратуру.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14.01.2026 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Андрієнко

В.В. Шапран