УХВАЛА

про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню

м. Київ

13.11.2025Справа № 910/5472/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Селівона А. М., розглянувши матеріали

заяви боржника Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню

у справі № 910/5472/23

за позовом Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини"

до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про стягнення 10 326 256,80 грн.

Представники сторін:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача (заявника): Найденко І.О.

Від органу ДВС: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Українські енергетичні машини" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 10 326 256,80 грн. у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором поставки № 53-129-04-21-02236 від 05.03.2021 року в частині здійснення повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

Рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/5472/23 (суддя Приходько І.В.) від 18.10.2023 року позовні вимоги задоволено, стягнуто з ДП "НАЕК "Енергоатом" на користь АТ "Українські енергетичні машини" основний борг у розмірі 10 326 256,80 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 154 893,86 грн., а також відстрочено виконання рішення до 18.03.2024 року.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2024 року у справі № 910/5472/23 рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2023 року залишено без змін.

На примусове виконання рішення у даній справі 06.03.2024 Господарським судом міста Києва видано відповідний наказ.

Ухвалою Господарського суду міста Києва (суддя Ломака В.С.) від 06.06.2024 року визнано таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду міста Києва від 06.03.2024 року у справі № 910/5472/23 в частині стягнення коштів у сумі 500 000,00 грн.

Через канцелярію суду від стягувача - АТ "Українські енергетичні машини" 02.07.2024 надійшла скарга на бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

В свою чергу, 05.07.2024 через канцелярію суду від боржника - ДП "НАЕК "Енергоатом" надійшла заява про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2023 у справі № 910/5472/23 на 6 (шість) місяців.

Ухвалою Господарського суду міста Києва (суддя Бондарчук В.В.) від 15.07.2024 відмовлено в задоволенні заяви Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2023 року у справі № 910/5472/23.

Ухвалою Господарського суду міста Києва (суддя Кирилюк Т. Ю.) від 23.07.2024 року відмовлено у задоволенні скарги Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" на бездіяльність головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Окрім цього, 23.07.2024 року через систему "Електронний суд" від боржника - Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" надійшла заява б/н від 23.07.2024 року про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, в якій заявник просить суд визнати наказ Господарського суду міста Києва від 06.03.2024 року у справі № 910/5472/23 в частині стягнення 300 000,00 грн. основного боргу таким, що не підлягає виконанню, а також до розгляду даної заяви зупинити виконання рішення за наказом Господарського суду міста Києва від 06.03.2024 року у справі № 910/5472/23, який був виданий на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2023 у справі № 910/5472/23.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.07.2024 року у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_1 вказану заяву передано на розгляд судді Селівону А. М.

В свою чергу, 31.07.2024 року до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Північного апеляційного господарського суду надійшла ухвала від 30.07.2024 року, якою у зв`язку з надходженням апеляційної скарги ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.07.2024 у справі № 910/5472/23 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/5472/23.

Водночас, 05.08.2024 через систему "Електронний суд" від Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" надійшла заява про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 1 066 000,00 грн. основного боргу у справі № 910/5472/23.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.08.2024 року у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_1 вказану заяву передано на розгляд судді Поляковій К.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.08.2024 року (суддя Полякова К. В.) відкладено вирішення питання про прийняття до розгляду заяви Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у справі № 910/5472/23 до повернення матеріалів справи № 910/5472/23 до Господарського суду міста Києва.

Як встановлено судом згідно бази даних "Діловодство спеціалізованого суду" 15.08.2024 року матеріали справи №910/5472/23 було скеровано до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.09.2024 року відкладено вирішення питання про прийняття заяви боржника - Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про визнання виконавчого документа у справі №910/5472/23 таким, що не підлягає виконанню до повернення матеріалів справи № 910/5472/23 до Господарського суду міста Києва.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2024 року у справі № 910/5472/23 залишено без задоволення апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини". Ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.07.2024 у справі №910/5472/23 скасовано. Закрито провадження у справі №910/5472/23 з розгляду скарги Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" на бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

31.10.2024 матеріали справи № 910/5472/23 повернулися до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.12.2024 року (суддя Полякова К. В.) задоволено повністю заяву Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у справі № 910/5472/23. Визнано таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду міста Києва від 06.03.2024 у справі № 910/5472/23 у частині стягнення з Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, місто Київ, вулиця Назарівська, будинок 3; ідентифікаційний код: 24584661) на користь Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" (61037, місто Харків, проспект Московський, будинок 199; ідентифікаційний код: 05762269) основного боргу в розмірі 1066000 (один мільйон шістдесят шість тисяч) грн.

В свою чергу, постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.04.2025 року у справі № 910/5472/23 задоволено апеляційну скаргу Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.12.2024 у справі №910/5472/23. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.12.2024 у справі № 910/5472/23 скасовано, ухвалено нову, якою відмовлено у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

26.06.2025 матеріали справи № 910/5472/23 повернулися до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.08.2025 року (суддя Маринченко Я.В.) повернуто без розгляду скаргу Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" на бездіяльність державного виконавця у справі №910/5472/23.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.09.2025 розгляд заяви боржника Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню призначено на 24.09.2025.

У судовому засіданні 24.09.2025 протокольною ухвалою оголошено перерву до 16.10.2025.

Проте, у зв`язку з перебуванням судді Селівона А.М. на лікарняному, призначене на 16.10.2025 судове засідання не відбулось, відповідно ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2025 судове засідання по розгляду заяви боржника у справі № 910/5472/23 призначено на 13.11.2025.

У судове засідання з розгляду заяви відповідача (боржника, заявника) 13.11.2024 року з`явився уповноважений представник відповідача.

Уповноважений представник позивача (стягувача) та державний виконавець в судове засідання 13.11.2025 року не з`явились.

Відповідно до частини 11 статті 242 ГПК України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи чи її окремої системи (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасник справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Стягувач та державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про дату, час і місце проведення судового засідання відповідно до норм ст. 6 ГПК України повідомлені належним чином в електронному кабінеті шляхом надсилання копії ухвали суду від 17.10.2025 у справі № 910/5472/23, факт отримання якої 17.10.2025 підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про доставку електронного листа до електронних кабінетів стягувача та органу ДВС.

Судом доведено до відома, що через систему "Електронний суд" від Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 06.10.2025 року надійшли пояснення б/н від 06.10.2025 року, в яких останній заперечує проти поданої боржником заяви.

В свою чергу, через систему "Електронний суд" 15.10.2025 року від стягувача - Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" надійшли пояснення б/н від 15.10.2025 року, в яких останній заперечує проти заяви боржника, зазначаючи, що погашення заборгованості розпочато боржником лише після відкриття виконавчого провадження № 74942833, при цьому на користь стягувача не сплачено суму судового збору за наказом Господарського суду міста Києва у справі № 910/5472/23, у зв`язку з чим відсутні підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, а у разі часткового самостійного виконання боржник зобов`язаний невідкладно повідомити про це державного виконавця, який враховує таку інформацію при подальшому виконанні наказу.

Крім того, через систему "Електронний суд" 11.11.2025 року від заявника - Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" надійшли додаткові пояснення у справі б/н від 11.11.2025 року, в яких зазначено, що заборгованість боржником сплачено після відкриття виконавчого провадження № 74942833, при цьому положення частини другої статті 328 ГПК України не пов`язують можливість визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню виключно з відсутністю виконавчого провадження, а також ані нормами матеріального, ані нормами процесуального права не розмежовується стадія, на якій такий виконавчий документ може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Вказані документи судом долучені до матеріалів справи.

Будь-яких інших заяв та клопотань процесуального характеру, окрім наявних в матеріалах справи, на час проведення судового засідання 13.11.2025 від учасників справи до суду не надходило.

В свою чергу, суд наголошує, що відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

При цьому судом враховано, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 328 ГПК України неявка стягувача не є перешкодою для розгляду заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Зважаючи на те, що матеріали справи є достатніми для розгляду заяви боржника та приймаючи до уваги відсутність підстав для оголошення перерви або відкладення судового засідання, суд вважає за можливе розглянути заяву без участі стягувача, за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали заяви в їх сукупності, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для її розгляду, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року вказано, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно з мотивувальною частиною рішення Конституційного Суду України №16-рп/2009 від 30.06.2009 виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

У рішення від 15.10.2009 Європейський суд з прав людини у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" вказав на те, що відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його корись, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено ст.1 Першого протоколу.

Європейський суд з прав людини також наголошував, що виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконання або надмірно його затримувати, а держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці.

Частиною 3 статті 327 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

Суд зазначає, що виконання судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, і заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України та Законом України "Про виконавче провадження", який регулює умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ГПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

За приписами частини 2 статті 328 ГПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Так, законодавець вказаною статтею визначає підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті, зокрема: якщо його видано помилково; якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково).

Згідно правової позиції, вкладеної в постанові Верховного Суду від 16.01.2018 у справі №755/15479/15-ц, наведені підстави для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом наказу, зокрема: видача наказу за рішенням, яке не набрало законної сили; помилкової видачі наказу, якщо вже після видачі наказу у справі рішення суду було скасоване; видачі наказу двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу наказу вже після видачі його дубліката; пред`явлення наказу до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього наказу до виконання.

За приписами ч. 3 ст. 328 ГПК України суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Судом встановлено за матеріалами справи, що рішенням Господарського суду міста Києва від 18.10.2023 позовні вимоги Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" задоволено повністю. Стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" основний борг у розмірі 10326256,80 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 154 893,86 грн. Відстрочено виконання рішення суду від 18.10.2023 у справі № 910/5472/23 до 18.03.2024 року. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2024 рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2023 у справі №910/5472/23 залишено без змін. На виконання рішення суду від 18.10.2023 у справі № 910/5472/23 видано наказ від 06.03.2024 року.

Так, 10.05.2024 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 74942833 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 06.03.2024 у справі № 910/5472/23 про стягнення з Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" основного боргу в розмірі 10 326 256,80 грн. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 154 893,86 грн. Також, винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на суму 446,54 грн. та постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 1 048 115,07 грн.

В свою чергу, як свідчать наявні докази, вказаний наказ було виконано боржником в частині шляхом здійснення оплати на загальну суму 300 000,00 грн. основного боргу, що підтверджується платіжною інструкцією № 1691 від 22.07.2024 на суму 300 000,00 грн., копія якої наявна в матеріалах справи.

Відтак, за твердженням заявника, зобов`язання відповідача перед позивачем на суму 300 00,00 грн. за наказом Господарського суду міста Києва від 06.03.2024 у справі № 910/5472/23 є припиненим, що є матеріально-правовою підставою для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у відповідній частині.

Судом прийняті до уваги пояснення відділу ДВС про те, що боржником 22.07.2024 сплачено частину боргу в розмірі 300 000,00 грн. на користь стягувача, тобто вже після відкриття виконавчого провадження №74942833, у зв`язку з чим підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню відсутні.

Суд також бере до уваги пояснення позивача, надані у судовому засіданні, відповідно до яких останній наголосив, що боржником здійснено добровільне та самостійне виконання наказу Господарського суду міста Києва від 06.03.2024 у справі № 910/5472/23 в частині сплати основного боргу в розмірі 300 000,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, платіжною інструкцією № 1691 від 22.07.2024. Зазначені обставини сторонами не заперечувалися та свідчать про часткове припинення грошового зобов`язання боржника шляхом його належного виконання.

Так, аналізуючи положення частини 2 статті 328 ГПК України суд зазначає, що вказана норма не пов`язує можливість визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виключно з моментом до відкриття виконавчого провадження.

У зазначеній категорії справ саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне примусове виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 24.06.2020 у справі № 520/1466/14-ц (провадження № 61-43447св18), від 09.09.2021 у справі № 824/67/20 (провадження № 61-10482ав21), від 09.06.2022 у справі № 2-118/2001 (провадження № 61-1762ав22), від 19.01.2023 у справі № 824/2/22 (провадження № 61-9190ав22).

Судом встановлено, що відповідно до частини 4 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Відтак, у разі самостійного часткового погашення боржником заборгованості виконавець ураховує відповідні обставини при подальшому примусовому виконанні виконавчого документа.

За приписами частини 1 статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Частиною 1 статті 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом враховано постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.04.2025, ухвалену в межах даної справи, якою відмовлено у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Разом із тим, суд зазначає, що відповідно до вимог процесуального законодавства обов`язковими для застосування судами є правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду, тоді як судові рішення апеляційних судів не мають прецедентного характеру та не позбавляють суд першої інстанції права на власну правову оцінку встановлених обставин.

Суд також звертає увагу, що можливість існування різних підходів у судовій практиці є невід`ємною ознакою судової системи, побудованої на багаторівневому розгляді справ судами першої та апеляційної інстанцій у межах їхньої компетенції, і такі розбіжності можуть виникати навіть у межах одного суду. Самі по собі різні правові позиції суддів у подібних правовідносинах не свідчать про порушення норм процесуального права та не створюють для суду у конкретній справі обов`язку відтворювати підхід, застосований в іншому судовому рішенні.

Наразі, судом прийнято до уваги викладену в постанові Верховного Суду від 16.01.2018 у справі № 755/15479/15-ц правову позицією щодо диференціації підстав для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню на матеріально-правові та процесуально-правові, проте в той же час суд першої інстанції констатує, що приписи ст. 328 ГПК України не розмежовують стадії виконання судового рішення, на якій виконавчий документ може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, та не виокремлює перелік обставин, які можуть бути розцінені судом як добровільне виконання.

Разом з тим, боржник не обмежений у праві на подання таких заяв, і задоволення заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, в частині підтвердження фактів оплати не тягне за собою будь-яких негативних наслідків в межах виконання судового рішення, навпаки, рішення суду про задоволення відповідної заяви фіксує факт погашення заборгованості та запобігає можливим помилковим діям з боку виконавця, незалежно від того, чи визнає виконавець факт оплати.

В свою чергу, розмежування трактування "самостійного" та "добровільного" погашення заборгованості на стадії виконання рішення в контексті процесуальної норми ст. 328 ГПК України не має практичного значення, оскільки, за умови використання процесуальним законодавством поняття "добровільне виконання", останнє не наводить його тлумачення диференціюючих ознак для відмежування від примусового виконання, а також не встановлює тривалості часових проміжків, в межах яких допускається таке добровільне виконання. В той же час, з урахуванням приписів ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" законодавство про виконавче провадження оперує виключно поняттям "самостійного виконання" в контексті виконання рішення безпосередньо боржником після відкриття виконавчого провадження виконавцем.

Так, за змістом статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Відповідно до ч. 7 ст. 27 вказаного Закону у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.03.2020 у справі №2540/3203/18 дійшла висновку, що обов`язковими умовами для стягнення виконавчого збору є вчинення державним виконавцем дій, направлених на примусове виконання рішення суду, та фактичне стягнення суми боргу.

З урахуванням наведеного суд зазначає, що добровільне та самостійне виконання боржником грошового зобов`язання в частині сплати основного боргу в розмірі 300 000,00 грн. свідчить про відсутність у цій частині підстав для вчинення виконавцем примусових виконавчих дій. Оскільки виконавчий збір відповідно до приписів Закону України "Про виконавче провадження" є платою за здійснення заходів примусового виконання рішення суду, фактичне добровільне виконання боржником зобов`язання до застосування таких заходів нівелює правові підстави для примусового стягнення, тобто здійснення виконавцем у межах виконавчого провадження будь-яких дій та, відповідно, для нарахування виконавчого збору в цій частині. Відсутність матеріального обов`язку боржника щодо сплати зазначеної суми основного боргу унеможливлює подальше примусове виконання виконавчого документа та застосування пов`язаних із ним заходів примусового характеру.

З огляду на вищевикладене, оскільки обов`язок боржника - Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" зі сплати коштів у розмірі 300 000,00 грн. в частині основного боргу, присудженого до стягнення на користь стягувача - Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" рішенням Господарського суду міста Києва від 18.10.20253 у справі № 910/5472/23, яке набрало законної сили 21.02.2024, відсутній у зв`язку з його добровільним виконанням боржником, наведене є підставою для визнання наказу Господарського суду міста Києва у справі № 910/15127/24 від 13.05.2025 в частині стягнення основного боргу в розмірі 300 000,00 грн. таким, що не підлягає виконанню.

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви боржника - Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про визнання наказу від 13.05.2025 у справі № 910/15127/24 таким, що не підлягає виконанню в частині.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 234, 235, 328 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву боржника - Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 06.03.2024 року у справі № 910/5472/23 таким, що не підлягає виконанню в частині задовольнити.

2. Визнати таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду міста Києва від 06.03.2024 року у справі № 910/5472/23 в частині стягнення з Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, місто Київ, вулиця Назарівська, будинок 3; ідентифікаційний код: 24584661) на користь Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" (61037, місто Харків, проспект Московський, будинок 199; ідентифікаційний код: 05762269) основного боргу в розмірі 300 000,00 грн. (триста тисяч грн. 00 коп.).

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.М.Селівон