ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2025 р. Справа№ 910/15881/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

секретар судового засідання - Король Д.А.

учасники справи:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Заді Нільда.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства «Водоканал»

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2025 (Повне рішення складено 25.08.2025)

у справі № 910/15881/24 (суддя П.П. Чеберяк)

за позовом Комунального підприємства "Водоканал"

до Антимонопольного комітету України в особі Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним та скасування рішення

УСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Водоканал" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України в особі Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним та скасування рішення адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.10.2024 № 60/182-р/к у справі № 434/60/124-рп/к.24.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.07.2025 по справі № 910/15881/24 у задоволенні позову відмовлено.

Комунальне підприємство «Водоканал» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2025 по справі № 910/15881/24 та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на думку апелянта, аргументи Комітету, що покладені в основу Рішення, є необґрунтованими в наслідок помилкового застосування норм матеріального та процесуального права.

01.12.2025 через систему «Електронний суд» Північним міжобласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України було подано відзив на апеляційну скаргу у якому відповідач просив суд рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.10.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Водоканал» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2025 у справі № 910/15881/24, розгляд апеляційної скарги призначено на 05.11.2025.

У судовому засіданні 12.11.2025 було оголошено перерву до 10.12.2025.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів встановила, що рішенням адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.10.2024 № 60/182-р/к "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" у справі № 434/60/124-рп/к.24 (надалі - "Рішення"):

- визнано, що Комунальне підприємство «Водоканал» у період з січня 2023 року по вересень 2024 року займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в частині видачі технічних умов на приєднання до систем централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення в межах м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області, де розташовані водопровідні та каналізаційні системи, які належать комунальному підприємству «Водоканал» на праві господарського відання та використовуються (експлуатуються) ним для надання таких послуг своїм абонентам (споживачам), з часткою 100%, оскільки на цьому ринку у нього не було жодного конкурента;

- визнано дії Комунального підприємства «Водоканал», які полягають у встановленні в технічних умовах на приєднання до систем централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення умов щодо встановлення приладу обліку (засобу вимірювальної техніки) метрологічного класу точності «С», що не передбачено чинними нормативно-правовими актами у сфері централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим частиною першою статті 13 та пунктом 2 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в частині видачі технічних змов на приєднання до систем централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення в межах м. Корсунь Шевченківський Черкаської області, де розташовані водопровідні та каналізаційні системи, які належать комунальному підприємству «Водоканал» на праві господарського відання та використовуються (експлуатуються) ним для надання таких послуг своїм абонентам (споживачам), що може призвести до ущемлення інтересів споживачів, яке було б неможливим за умов існування значної конкуренції на цьому ринку;

- за порушення, зазначене в пункті 2 резолютивної частини цього рішення, накладено на Комунальне підприємство «Водоканал» штраф у розмірі 68 000,00 грн.;

- зобов`язано Комунальне підприємство «Водоканал» у двомісячний строк із дати отримання рішення в цій справі припинити порушення, зазначене в пункті 2 резолютивної частини цього рішення, про що письмово повідомити Північне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України протягом 5 календарних днів із дня його припинення з наданням підтвердних документів.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Згідно статті 3 України "Про Антимонопольний комітет України" основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики, зокрема, в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до частин 2 та 4 статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначають, що до виключних повноважень Антимонопольного комітету України та його територіальних органів належать, зокрема: розгляд заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проведення відповідних розслідувань; прийняття передбачених законодавством про захист економічної конкуренції розпоряджень та рішень за заявами і справами;

Пунктом 11 частини першої статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб`єктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження).

Статтею 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлено, що економічна конкуренція (конкуренція) - це змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку; монополізація - досягнення суб`єктом господарювання монопольного (домінуючого) становища на ринку товару, підтримання або посилення цього становища.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції" суб`єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, якщо: на цьому ринку у нього немає жодного конкурента; не зазнає значної конкуренції внаслідок обмеженості можливостей доступу інших суб`єктів господарювання щодо закупівлі сировини, матеріалів та збуту товарів, наявності бар`єрів для доступу на ринок інших суб`єктів господарювання, наявності пільг чи інших обставин.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку визнається встановлення таких умов реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку.

Частина 3 статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачає, що зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку забороняється і тягне за собою відповідальність згідно з законом.

Відповідно до пункту 11 частини 1 і частини 4 статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" проведення дослідження ринку, визначення меж товарного ринку, а також становища, в тому числі монопольного (домінуючого), суб`єктів господарювання на цьому ринку та прийняття відповідних рішень (розпоряджень), належить до виключних повноважень органів Антимонопольного комітету України.

Як вбачається з матеріалів справи, в межах компетенції та повноважень, Відділенням здійснено дослідження становища Комунального підприємства «Водоканал» на ринку послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в частині видачі технічних умов на приєднання до систем централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення в межах м. Корсунь-Шевченківський Черкаської обл., де розташовані водопровідні та каналізаційні системи, які належать Комунальному підприємству «Водоканал» на праві господарського відання та використовуються (експлуатуються) ним для надання таких послуг своїм абонентам (споживачам), що може призвести до ущемлення інтересів споживачів, яке було б неможливим за умов існування значної конкуренції на цьому ринку, керуючись Методикою визначення монопольного (домінуючого) становища суб`єктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням Антимонопольного комітету України від 5 березня 2002 року № 49-р, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 1 квітня 2002 року за № 317/6605 (із змінами) (далі - Методика), з урахуванням пункту 2.2 Методики та статті 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Як передбачено пунктом 2.2 Методики, етапи визначення монопольного (домінуючого) становища суб`єктів господарювання, їх кількість та послідовність проведення, передбачені пунктом 2.1 Методики, було обрано та застосовано виходячи з фактичних обставин справи, зокрема: особливостей товару, структури ринку, обсягів наявної інформації щодо ринку тощо.

Відповідно до пунктів 24-124 Рішення ПМТВ відповідно до Методики здійснено такий аналіз та підсумовано, що Комунальне підприємство «Водоканал» у період з січня 2023 року по вересень 2024 року займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в частині видачі технічних умов на приєднання до систем централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення в межах м. Корсунь Шевченківський Черкаської обл., де розташовані водопровідні та каналізаційні системи, які належать Комунальному підприємству «Водоканал» на праві господарського відання та використовуються (експлуатуються) ним для надання таких послуг своїм абонентам (споживачам), з часткою 100%, оскільки на цьому ринку у нього не було жодного конкурента.

В межах антимонопольної справи Комітетом було проаналізовано технічні умови на приєднання до систем централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення, з числа виданих КП «Водоканал» протягом 2023 року (надані разом з листом КП «Водоканал» від 11.03.2024 № 83 (копія якого міститься в матеріалах справи).

За результатами аналізу таких технічних умов Комітетом встановлено, що в пункті 8 розділу «Умови водопостачання» технічних умов на приєднання до систем централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення, зокрема від 29.09.2023 № 30, від 03.08.2023 № 28, від 08.08.2023 № 29, від 19.07.2023 № 24, від 12.07.2023 № 22, від 27.03.2023 № 18 та від 03.03.2023 № 17 КП «Водоканал» вказало: «На водопровідному вводі обладнати комерційний облік в колодязі - клас «С».

При цьому, вартість засобу вимірювальної техніки з діапазоном вимірювання R 160 (метрологічного класу «С») значно перевищує вартість засобу вимірювальної техніки з діапазоном вимірювання R 40 та R 80 метрологічного класу «А» і «В» відповідно, які також занесені до Реєстру.

Як визначено статтею 41 Закону України «Про захист економічної конкуренції», а також зазначено і у п. 12 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (Правил розгляду справ), які затверджено розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 № 5, доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення. Ці дані встановлюються такими засобами: поясненнями сторін і третіх осіб, поясненнями службових осіб та громадян, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Усні пояснення сторін, третіх осіб, службових чи посадових осіб та громадян, які містять дані, що свідчать про наявність чи відсутність порушення, фіксуються у протоколі. При цьому, Законом не визначено певної форми доказів та джерел їх отримання. Збір доказів здійснюється органами Антимонопольного комітету України незалежно від місцезнаходження доказів, їх форми.

Так, відповідно до пунктів 155-159 Рішення № 60/182-р/к Комітетом було проведено аналіз вартості лічильників холодної води діапазонів вимірювання, зокрема R 80 та R 160 (метрологічних класів точності «В» та «С»), з використанням даних Інтернет-ресурсів, зокрема даних ТСТ ГРУП (офіційний дилер торгової марки - Apator, Powogaz).

За результатом порівняльного аналізу вартості таких лічильників, Комітетом встановлено, що вартість засобів вимірювальної техніки (засобів обліку холодної води) діапазону вимірювання R 160 (метрологічного класу точності «С»), суттєво різниться у порівнянні з вартістю засобів вимірювальної техніки (засобів обліку холодної води) діапазону вимірювання R 80 (метрологічного класу точності «В»).

Зазначене може призвести до ущемлення інтересів споживачів так, як створює відсутність можливості самостійно (з урахуванням рекомендованого типу лічильника) обирати виробника приладу обліку води та модель залежно від цінової політики.

Отже, попри відсутність в чинному законодавстві обмежень щодо діапазону вимірювання (метрологічного класу точності) для обрання засобу вимірювальної техніки (засобу обліку води), КП «Водоканал» в технічних умовах на приєднання до систем централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення визначає умови/вимоги щодо діапазону вимірювання приладу обліку (засобу вимірювальної техніки) не нижче R 160 (метрологічний клас точності «С») з антимагнітним захистом, наслідком невиконання вказаних умов є неможливість здійснити підключення об`єкта споживача до систем централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення КП «Водоканал», які знаходяться на балансі КП «Водоканал» та використовуються (експлуатуються) ним для надання таких послуг своїм абонентам (споживачам), що в подальшому може призвести до неможливості отримання споживачем послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

Що стосується доводів позивача про те, що при видачі технічних умов на підключення об`єктів до централізованих мереж водопостачання та водовідведення КП "Водоканал" при розробці та видачі технічних умов, безпосередньо застосовує у своїй роботі ДСТУ 8994:2020 «Інженерне обладнання будинків та споруд. Вузли обліку холодної питної води. Технічні вимоги», а саме п.6.1.4, підпункт "в" рекомендоване значення діапазону витрат холодної питної води (ХПВ) в робочому положенні засобів вимірювальної техніки (ЗВТ) на трубопроводі, метрах кубічних за годину, за умови, що: ЗВТ dn15 (діаметр труби) - dn40(діаметр труби) Q3/Q1?160 = R що відповідає лічильнику класу "С"; ЗВТ dn50 (діаметр труби) Q3/Q1?250 = R що відповідає лічильнику класу "С"; ЗВТ dn>65 (діаметр труби) Q3/Q1?315= R що відповідає лічильнику класу "С", суд зазначає наступне.

Підпункт "в" пункту 6.1.4 ДСТУ 8994:2020 визначає саме рекомендоване значення діапазону витрат холодної питної води (ХПВ) в робочому положенні засобу вимірювальної техніки (ЗВТ) на трубопроводі, а не встановлює обов`язкові вимоги до діапазону вимірювання (метрологічного класу точності) засобу вимірювальної техніки, який споживачу необхідно встановити.

Також пунктом 6.3.1 ДСТУ 8994:2020 передбачено, що для об`єктивного врахування витрат води рекомендовано застосовувати ЗВТ обліку ХПВ з максимально широким діапазоном витрат Q3/Q1 відповідно до умови "в" підпункту 6.1.4.

Отже, ДСТУ не вимагає, а рекомендує використовувати ЗВТ комерційного та розподільного обліку ХПВ із вищевказаними показниками.

Разом з тим, оскільки видача технічних умов є невід`ємною складовою процесу приєднання до систем централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення, невиконання виданих КП «Водоканал» технічних умов є підставою для відмови абоненту в приєднанні до систем централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення, які знаходяться на балансі Підприємства та використовуються (експлуатуються) ним для надання таких послуг своїм абонентам (споживачам), що в подальшому може призвести до неможливості отримання споживачем послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

Отже, висновки Комітету в рішенні № 60/182-р/к є обґрунтованими і такими, що відповідають нормам чинного законодавства та завданням здійсненню державного контролю за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції, захист інтересів суб`єктів господарювання та споживачів від його порушень.

Відповідно до встановлених обставин антимонопольної справи №434/60/124-рп/к.24 позивач не спростував висновків Комітету про зловживання ним своїм монопольним становищем, а відсутність заяв споживачів щодо їхньої незгоди з діями позивача не мають визначального значення та не впливають на кваліфікацію законності дій монополіста.

Відповідно до статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Враховуючи монопольне (домінуюче) становище позивача на відповідному ринку; сукупність вищенаведених норм права та обставин; характер засад відповідальності за вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку відповідач, на думку суду, правомірно прийняв рішення згідно з яким дії КП «Водоканал» визнано порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції, що передбачене частиною 1 статті 13 та пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач діяв у межах своїх дискреційних повноважень, у порядок та спосіб, встановлений законом; висновки, викладені у рішенні, відповідають фактичним обставинам справи та є обґрунтованими. За вказаних обставин місцевим господарським судом прийнято обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Водоканал» про визнання недійсним та скасування рішення адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.10.2024 № 60/182-р/к у справі № 434/60/124-рп/к.24.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 909/636/16.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N303-A, п. 29).

Отже, з огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд надав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

При цьому, слід зазначити, що іншим доводам апелянта оцінка судом не надається, адже, вони не спростовують встановлених судом обставин, та не впливають на результат прийнятого рішення.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2025 у справі № 910/15881/24 обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Водоканал» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2025 у справі № 910/15881/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2025 у справі № 910/15881/24 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору покласти на Комунальне підприємство «Водоканал».

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

У зв`язку з перебуванням суддів Андрієнка В.В. з 29.12.2025 по 02.01.2026 та Буравльова С.І. з 29.12.2025 по 09.01.2026 у відпустці повний текст постанови підписано 12.01.2026.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран