РІШЕННЯ

24 листопада 2025 року м. ТернопільСправа № 921/432/25

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гевка В.Л. розглянувши у порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом: Акціонерного товариства Укртрансгаз, 01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1

до відповідача: Комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" Тернопільської міської ради, 46025, м. Тернопіль, вул. Івана Франка,16

про стягнення 585 899 грн 76 коп. основного боргу, три проценти річних від простроченої суми у розмірі 17 957 грн 23 коп. та інфляційні втрати в сумі 74 674 грн 29 коп.

За участі представників сторін та їх учасників:

Позивача: не з`явився;

Відповідача: не з`явився.

1. Рух справи.

Позивач Акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернувся до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявою до відповідача - Комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" Тернопільської міської ради про стягнення 585 899 грн 76 коп. основного боргу, три проценти річних від простроченої суми у розмірі 17 957 грн 23 коп. та інфляційні втрати в сумі 74 674 грн 29 коп.

Ухвалою суду від 28.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 26.08.2025.

Ухвалами суду, в порядку статті 183 ГПК України, відкладалось підготовче засідання та продовжувався розгляд підготовчого провадження.

Пунктом 3 частини 2 статті 185 ГПК України встановлено, що за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні 21.10.2025 судом закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 11.11.2025, без постановлення окремого процесуального документу із зазначенням про постановлення ухвали у протоколі судового засідання, відповідно до пункту 7 частини 2 статті 223 ГПК України.

У судовому засіданні 11.11.2025 судом розпочато розгляд справи по суті.

У судовому засіданні по розгляду справи по суті неодноразово оголошувалась перерва, востаннє на 24.11.2025 з підстав, озвучених в судових засіданнях - 11.11.2025 та 17.11.2025.

У призначене судове засідання 24.11.2025 представники сторін не з`явилися.

Відповідно до частини 1 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Судом, у судовому засіданні 24.11.2025 року, ухвалено скорочену (вступну та резолютивну) частину рішення.

2. Аргументи сторін.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач у червні 2016 року здійснив відбір природного газу з газотранспортної системи, функції оператора якої до 31.12.2019 виконувало Акціонерне товариство «Укртрансгаз», без поданих постачальником (Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України») номінацій загальним об`ємом 296,388 тис. куб. м, у зв`язку з чим у відповідача на підставі ч.2 ст.8 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» (далі Закон №1730-VIII) виник обов`язок упродовж 72 місяців, починаючи з 01.10.2021 щомісяця рівними частинами компенсувати позивачу вартість відібраних без номінацій обсягів природного газу.

Відповідачем сума компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу не сплачена, що стало підставою для звернення Акціонерного товариства Укртрансгаз до суду з позовом про її стягнення.

Позивач, із посиланням на те, що відповідач продовжує не виконувати зобов`язання з оплати вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу, зазначає, що станом на 01.06.2025 є таким, що настав строк оплати вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу за період з 01.07.2023 по 01.06.2025, а тому відповідач за вказаний період зобов`язаний був сплатити 585 899,76 гривень.

Однак, в порушення наведених положень законодавства відповідачем не здійснено оплату вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу за період з 01.07.2023 по 01.06.2025 на користь позивача, та допущено прострочення строку для оплати в порушення відповідного зобов`язання.

Також стверджує, що наявність обставин щодо порушення відповідачем зобов`язання його невиконанням надає підстави та права АТ Укртрансгаз як кредитору у такому зобов`язанні звернутись до суду із вимогами про захист порушеного майнового права.

З огляду на вказане, позивачем крім заявленого до стягнення основного боргу в розмірі 585 899,76 грн, нараховано відповідачу три проценти річних від простроченої суми у розмірі 17 957,23 грн та інфляційні втрати в сумі 74 674,29 грн.

Таким чином, загальна сума позовних вимог, заявлених позивачем до стягнення з відповідача складає 678 531,28 грн.

При цьому наголошує, що рішенням Господарського суду Тернопільської області від 31.01.2024 у справі №921/558/23 стягнуто з відповідача на користь позивача вартість компенсації за період з 01.10.2021 по 01.06.2023, а вимоги які заявлені у даній справі стосуються прострочення відповідачем строку оплати на користь позивача вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу за період з 01.07.2023 по 01.06.2025.

У судових засіданнях представницею позивача підтримано позовні вимоги в повному обсязі.

Позиція відповідача.

У відзиві на позовну заяву № б/н від 13.08.2025 (вх.№5807 від 14.08.2025) та у Запереченні (на відповідь на відзив) (вх№6054 від 26.08.2025), відповідач заявлені Акціонерним товариством Укртрансгаз позовні вимоги не визнає в повному обсязі із посиланням на рішення Господарського суду Тернопільської області №921/558/23 від 31.01.2024, яким позовні вимоги задоволено та стягнуто 25 488 983 грн 80 коп. компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу, 3% річних у розмірі 606 707 грн 65 коп., інфляційних втрат у сумі 3 445 751 грн 55 коп.

Зазначає, що предметом спору у справі №921/558/23 було стягнення частини заборгованості КП ТМТКЕ перед АТ «Укртрансгаз» за природний газ, спожитий підприємством без підтверджених номінацій в період: червень 2016, червень, липень, вересень, жовтень листопад 2017 року (спірний період).

При цьому, визначаючи та обґрунтовуючи суму позову у справі № 921/558/23, АТ Укртрансгаз виходило від загальної вартості усього природного газу, спожитого КП ТМТКЕ без підтверджених номінацій за весь спірний період (червень 2016, червень, липень, вересень, жовтень листопад 2017 року). Зокрема, для визначення заборгованості, яка була предметом спору у справі № 921/558/23, АТ Укртрансгаз врахувало наступне:

- обсяг природного газу, спожитого КП ТМТКЕ без підтверджених номінацій за весь спірний період (червень 2016, червень, липень, вересень, жовтень листопад 2017 року), який складає 14331,479 тис. куб. м;

- вартість відібраних без номінацій обсягів природного газу, яка визначалась за цінами реалізації природного газу категоріям споживачів, які були встановлені протягом періоду таких відборів;

- загальну суму вартості природного газу, спожитого КП «ТМТКЕ» без підтверджених номінацій за весь спірний період, яка підлягає компенсації відповідно до ч.2 ст.8 Закону України № 1639 та складає 91760341 грн. 47 коп.;

- частку заборгованості, яку КП ТМТКЕ мало сплачувати щомісяця, починаючи з 01.10.2021 року. Частка визначена шляхом ділення загальної вартості природного газу, спожитого без підтверджених номінацій, на 72 місяці (строк протягом якого має бути погашена заборгованість): 91760341,47 грн. розділити на 72 місяці і це складає 1274449,19 грн. на місяць;

- частку заборгованості, яка мала бути погашена на дату звернення до суду, тобто за період з 01.10.2021 до 01.06.2023. Дана частка заборгованості визначена шляхом множення щомісячного платежу на 20 місяців (строк з моменту виникнення зобов`язання в КП ТМТКЕ щодо погашення заборгованості до моменту звернення до суду - 01.10.2021 по 31.05.2023): 1274449,19 грн. помножити на 20 місяців і це складає 25 488 983 грн. 80 коп.

Відповідач також звертає увагу, що виконуючи рішення Господарського суду Тернопільської області від 31.01.2024 р. у справі № 921/558/23, КП ТМТКЕ сплачені суми відносило на погашення вартості природного газу, спожитого в спірний період, в хронологічному порядку (в порядку календарної черговості виникнення заборгованості), тобто спочатку на погашення вартості природного газу, спожитого без підтверджених номінацій у червні 2016 року, потім за газ, спожитий у червні 2017 року, потім за газ, спожитий у липні 2017 року.

АТ Укртрансгаз у справі №921/558/23, здійснюючи розрахунок основної суми боргу за період з 01.10.2021 до 01.06.2023, не зазначав, що здійснюється стягнення по 20/72 від вартості природного газу за кожен окремий місяць споживання без підтверджених номінацій, а заявив до стягнення 20/72 від загальної вартості природного газу, спожитого КП ТМТКЕ без підтверджених номінацій в період: червень 2016, червень, липень, вересень, жовтень і листопад 2017 року.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 31.01.2024 у справі №921/558/23 виконувалось в примусовому порядку Відділом примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. Станом на 01.01.2025 рішення виконано в повному обсязі, що підтверджується Постановою органу ДВС від 31.01.2025 про закінчення виконавчого провадження № 76772666.

Отже, на думку відповідача, основна сума боргу (частина вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу в червні 2016 року, яка мала бути погашена КП «ТМТКЕ» за період з 01.06.2023 по 01.06.2025) в розмірі 585 899 грн 76 коп. та яка заявлена до стягнення у справі № 921/432/25, погашена КП ТМТКЕ в повному обсязі під час виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 31.01.2024 року у справі № 921/558/23.

А тому вважає, що позовні вимоги ПАТ «Укртрансгаз» про стягнення із КП ТМТКЕ 585 899 грн 76 коп. основного боргу (компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу у червні 2016 року), 3% річних від простроченої суми у розмірі 17 957 грн 23 коп. та інфляційних втрат у сумі 74 674 грн 29 коп. є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Позиція позивача, викладена у відповіді на відзив..

19.08.2025 позивачем через систему «Електронний суд» подано відповідь на відзив від 18.08.2025 (вх.№ 5906), у якій позивач, щодо заперечень відповідача позовних вимог з підстав того, що «Виконуючи рішення Господарського суду Тернопільської області від 31.01.2024 р. у справі № 921/558/23, КП ТМТКЕ сплачені суми відносило на погашення вартості природного газу, спожитого в спірний період, в хронологічному порядку (в порядку календарної черговості виникнення заборгованості), тобто спочатку на погашення вартості природного газу, спожитого без підтверджених номінацій у червні 2016 року, потім за газ, спожитий у червні 2017 року, потім за газ, спожитий у липні 2017 року, і так дальше», серед іншого, вказує на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України № 1730, підприємства, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (далі підприємства ПЕК), які протягом періоду з 1 грудня 2015 року по 31 грудня 2019 року здійснювали відбір природного газу з газотранспортної системи без поданих постачальником газу номінацій та у яких відсутні підписані акти приймання-передачі природного газу з постачальником щодо таких обсягів, зобов`язані, незалежно від включення до реєстру, укладення договору реструктуризації та підписання акту звіряння взаєморозрахунків, протягом 72 місяців, починаючи з 1 жовтня 2021 року, щомісяця рівними частинами компенсувати (оплатити) особі, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, вартість:

- відібраних без номінацій обсягів природного газу за цінами реалізації природного газу категоріям споживачів, визначеними положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затверджених постановами Кабінету Міністрів України на виконання статті 11 Закону України «Про ринок природного газу», чинних протягом періоду таких відборів для відповідних категорій споживачів;

- послуг транспортування відібраних без номінацій обсягів природного газу за цінами, встановленими постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, чинними протягом періоду таких відборів.

Різниця між вартістю природного газу за ціною компенсації, що визначена частиною другою цієї статті, та фактичною вартістю природного газу, яку відображено в бухгалтерському обліку особи, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, у відповідні періоди відбору природного газу без поданих номінацій, підлягає списанню в обліку особи, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно.

Тобто відповідно до положень ч.2 ст.8 Закону України № 1730 унормовано яка заборгованість та у який строк повинна бути сплачена відповідачем (як підприємством ПЕК) на користь позивача (Оператора газотранспортної системи).

Зокрема, вказана норма визначає, що обов`язок оплати виникає з 1 жовтня 2021 року щомісяця рівними частина протягом 72 місяців на користь позивача щодо всієї вартості природного газу відібраного відповідачем обсягів природного газу без підтверджених номінацій у період з 1 грудня 2015 року по 31 грудня 2019 року. Так, стаття 530 ЦК України визначає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Зауважує, що станом на 24.06.2025 (розрахунок у справі виконано станом на 24.06.2025) є таким, що настав строк оплати вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу за період з 01.10.2021 по 01.06.2025.

Отже, відповідач має обов`язок здійснювати погашення заборгованості у строк та у порядку встановленому ч.2 ст.8 Закону України № 1730, а не у довільний строк визначений ним самостійно та у довільному порядку як про це хибно стверджується у відзиві на позовну заяву.

Відтак, вважає, що вказані обставини підтверджують наявність заборгованості у відповідача за відібрані без номінацій обсягів природного газу у спірний період.

3. Фактичні обставини встановлені судом.

Як вбачається із матеріалів справи, позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем умов договору постачання природного газу в частині порушення строку здійснення оплати за природний газ, відібраний без номінацій в період з 2016-2018 років, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість перед позивачем на суму 585 899,76 грн основного боргу за період з 01.07.2023 по 01.06.2025.

В якості правових підстав позову позивач зазначає, зокрема статті Цивільного кодексу України, Закону України "Про ринок природного газу", Закону України від 14.07.2021 № 1639-IX «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» (далі Закон №1639), Закону України 03.11.2016 № 1730-VІІІ «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення».

Підставою звернення АТ «Укртрансгаз» до суду із позовом у даній справі стало порушення відповідачем строків оплати вартості відібраних у червні 2016 року без номінацій в обсязі 296,388 тис.м.куб. природного газу відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» від 03.11.2016 № 1730-VІІІ (далі по тексту Закон України № 1730).

Так, зокрема, вказаний Закон було доповнено статтею 8 відповідно до Закону України від 14.07.2021 №1639-IX «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» (далі по тексту Закон України № 1639) і ці зміни набули чинності 29.08.2021.

У пояснювальній записці до проекту Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» зазначено, що «прийняття законопроекту обумовлюється необхідністю врегулювання комплексу нагальних проблем, що унеможливлюють подальше реформування ринку природного газу, перехід до прозорих конкурентних відносин у всіх сегментах ринку та припинення державного втручання в його функціонування шляхом покладення на суб`єктів ринку спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільних інтересів в процесі його функціонування, насамперед, шляхом урегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу та супутніх ринків, загальний обсяг якої станом на 1 травня 2021 року може перевищити 100 млрд. грн., а саме:

заборгованості постачальників природного газу, в тому числі підтвердженої судовими рішеннями, за договорами купівлі-продажу (постачання) природного газу для постачання побутовим споживачам;

заборгованості постачальників природного газу, в тому числі підтвердженої судовими рішеннями, за договорами про надання послуг транспортування природного газу перед особою, що здійснює функції оператора газотранспортної системи з 1 січня 2020 року;

заборгованості операторів газорозподільних систем, в тому числі підтвердженої судовими рішенням та/або реструктуризованої, за договорами купівлі-продажу (постачання) природного газу для виробничо-технологічних потреб, укладеними з НАК "Нафтогаз України";

заборгованості операторів газорозподільних систем, в тому числі підтвердженої судовими рішенням, за договорами про надання послуг транспортування природного газу перед особою, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року;

заборгованості операторів газорозподільних систем, в тому числі підтвердженої судовими рішенням та/або реструктуризованої, за договорами транспортування природного газу, укладеними з особою, що здійснює функції оператора газотранспортної системи з 1 січня 2020 року;

заборгованості особи, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року, перед НАК "Нафтогаз України";

заборгованість особи, що здійснює функції оператора газотранспортної системи з 1 січня 2020 року, перед НАК "Нафтогаз України";

заборгованості виробників теплової енергії за природний газ, поставлений НАК "Нафтогаз України" в рамках спеціальних обов`язків використаний для їх виробництва, а також неоплаченої вартості обсягів природного газу, відібраних з газотранспортної системи підприємствами теплоенергетики протягом 2015-2019 рр. без документального оформлення, отримання номінацій або включення до реєстру.

Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України № 1730, підприємства, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (далі підприємства ПЕК), які протягом періоду з 1 грудня 2015 року по 31 грудня 2019 року здійснювали відбір природного газу з газотранспортної системи без поданих постачальником газу номінацій та у яких відсутні підписані акти приймання-передачі природного газу з постачальником щодо таких обсягів, зобов`язані, незалежно від включення до реєстру, укладення договору реструктуризації та підписання акту звіряння взаєморозрахунків, протягом 72 місяців, починаючи з 1 жовтня 2021 року, щомісяця рівними частинами компенсувати (оплатити) особі, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, вартість:

- відібраних без номінацій обсягів природного газу за цінами реалізації природного газу категоріям споживачів, визначеними положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затверджених постановами Кабінету Міністрів України на виконання статті 11 Закону України «Про ринок природного газу», чинних протягом періоду таких відборів для відповідних категорій споживачів;

- послуг транспортування відібраних без номінацій обсягів природного газу за цінами, встановленими постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, чинними протягом періоду таких відборів.

Різниця між вартістю природного газу за ціною компенсації, що визначена частиною другою цієї статті, та фактичною вартістю природного газу, яку відображено в бухгалтерському обліку особи, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, у відповідні періоди відбору природного газу без поданих номінацій, підлягає списанню в обліку особи, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно.

Тобто відповідно до положень частини 2 статті 8 Закону України № 1730 унормовано яка заборгованість та у який строк повинна бути сплачена відповідачем (як підприємством ПЕК) на користь позивача (Оператора газотранспортної системи).

При цьому, судом встановлено таке.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 13 Закону України "Про ринок природного газу" Споживач зобов`язаний, зокрема: забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" до 20.01.2020 виконувало функції оператора газотранспортної системи (оператор ГТС), тобто було суб`єктом господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників), що передбачено п. 19 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу".

КПТМ "Тернопільміськтеплокомуненерго" є споживачем, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини. Відповідач є захищеним споживачем природного газу у розумінні п. 10 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу".

Розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 №742-р "Деякі питання опалювального сезону 2016/17 року" було покладено обов`язок на ПАТ "НАК "Нафтогаз України" та постачальників природного газу до початку опалювального сезону 2016/17 року видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені з ними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2016 №357 "Про затвердження Примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії" та з дотриманням принципу недискримінації.

Згідно з частиною 1 статті 11 Закону України «Про ринок природного газу» з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на суб`єктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися спеціальні обов`язки в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства. Такі обов`язки мають бути чітко визначеними, прозорими, недискримінаційними та заздалегідь не передбачати неможливість їх виконання. Такі обов`язки не повинні обмежувати постачальників, створених відповідно до законодавства інших держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у праві на здійснення постачання природного газу споживачам України. Такі обов`язки не можуть покладатися на споживачів.

У розумінні пункту 10 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу», відповідач є захищеним споживачем природного газу, оскільки здійснює надання важливих суспільних послуг та є виробником теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій за умови, що виробництво теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій здійснюється за допомогою об`єктів, не пристосованих до зміни палива та приєднаних до газотранспортної або газорозподільної системи.

30.11.2016 набрав чинності Закон №1730-VIII, який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Надалі 29.08.2021 набрав чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» №1639-IX від 14.07.2021 (далі Закон №1639-IX), яким внесені зміни до Закону №1730-VIII.

Відповідач здійснює діяльність з виробництва теплової енергії на основі укладених договорів з учасниками ринку природного газу.

Так, між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (постачальник) та КПТМ "Тернопільміськтеплокомуненерго" (споживач) було укладено такі договори на постачання природного газу:

- №3475/16-БО-30 від 15.12.2015, предметом якого є постачання природного газу в період з 01.01.2016 по 31.03.2016 (включно) обсягом до 6150 тис. куб. м. виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води бюджетним установам/організаціям та іншим споживачам;

- №3474/16-ТЕ-30 від 21.12.2015, предметом якого є постачання природного газу в період з 01.01.2016 по 31.03.2016 (включно) обсягом до 30850 тис. куб. м. виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню;

- №3476/16-РО-30 від 21.12.2015, предметом якого є постачання природного газу в період з 01.01.2016 по 31.03.2016 (включно) обсягом до 13 тис. куб. м. виключно для виробництва теплової енергії для релігійних організацій.

Як вбачається з пункту 1.2 договору №3474/16-ТЕ-30 від 21.12.2015, Комунальне підприємство теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" Тернопільської міської ради використовує природний газ виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

На виконання зазначених вище правочинів відповідачем складені наступні акти приймання-передачі природного газу за червень 2016 року зокрема, на 296,388 тис. куб. м. вартістю 1 757 699,40 грн.

Однак зазначені первинні документи бухгалтерського обліку були повернуті ПАТ "НАК "Нафтогаз України" відповідачу без підписання.

В свою чергу, дослідивши звіти про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ "Тернопільміськгаз", про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за червень 2016 року, судом встановлено факт відсутності підтвердженого обсягу номінацій для відповідача. Водночас цими звітами підтверджується використання КПТМ "Тернопільміськтеплокомуненерго" природного газу у спірному періоді.

Вказані обсяги відбору відповідачем природного газу підтверджуються, зокрема :

- Звітом ПрАТ «Тернопільміськгаз» - Реєстр обсягів газу, що були використані споживачами по договорах з національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» із мереж ПАТ «Тернопільміськгаз» в червні 2016 року, відповідно до якого обсяг відбору КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» ТМР у червні 2016 року складає 296,388 тис.куб.метрів ;

- Реєстром теплопостачальних підприємств з якими документально оформлені обсяги газу за прямими договорами Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» у червні 2016 року, відповідно до якого у КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» ТМР відсутні документально оформлені обсяги газу із постачальником у червні 2016 року ;

- Актом наданих послуг транспортування природного газу за червень 2016 року, відповідно до якого обсяг протранспортованого відповідачу природного газу у червні 2016 року складає 296,388 тис.куб.метрів.

Таким чином, судом встановлено те, що у спірний період відповідач мав договірні відносини з постачання природного газу з НАК «Нафтогаз України», натомість постачальник не здійснив постачання вказаних обсягів природного газу відповідачу, у зв`язку з невиконанням умов для постачання та наявності заборгованості за попередні періоди постачання природного газу, внаслідок чого відповідачем здійснювався відбір природного газу з газотранспортної системи позивача без поданих номінацій його постачальником у червні 2016 року в обсязі 296,388 тис. куб. метрів.

Відповідач у червні 2016 року здійснивши відбір природного газу із газотранспортної системи загальним обсягом 296,388 тис.куб.м. без подання номінацій, зобов`язаний був починаючи з 1 жовтня 2021 року здійснювати компенсацію вартості цих обсягів на користь позивача на підставі частини 2 статті 8 Закону України №1730, однак з огляду на невиконання відповідачем вказаного обов`язку, позивач звернення до суду із цим позовом, так як вважає, що виходячи з вказаних норм права, в силу вимог Закону України №1730, відповідач зобов`язаний компенсувати позивачу вартість відібраних без номінацій в період 2016-2018 років обсягів природного газу.

З урахуванням того, що статтею 8 Закону України №1730 визначено, що компенсація позивачу має бути здійснена відповідачем за цінами реалізації природного газу, чинних протягом періоду таких відборів для відповідних категорій споживачів, то при розрахунку загального розміру заборгованості позивачем враховано обсяги споживання природного газу, використані відповідачем для виробництва теплової енергії для різних категорій споживачів, що визначені самим відповідачем у актах приймання передачі природного газу, складених в межах договорів постачання природного газу, проте повернутих Відповідачу без підписання з боку НАК «Нафтогаз України», а також враховано ціни для виробників теплової енергії за категоріями споживачів, які діяли протягом періоду відборів природного газу без номінацій.

У зв`язку із зазначеним, за розрахунком позивача вартість відібраних без номінацій обсягів природного газу у червні 2016 року у обсязі 296,388 тис. куб. м за цінами реалізації природного газу по категоріям споживачів.

Загалом складає 1 757 699,40 грн, яку відповідач зобов`язаний протягом 72 місяців, починаючи з 1 жовтня 2021 року, щомісяця рівними частинами оплатити позивачу (відповідні висновки наведені Верховним судом у постанові від 04.05.2023 у справі №914/1940/22).

Відповідно, розмір щомісячної оплати (починаючи з 01.10.2021) вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу складає 24 412,49 грн.

Саме те, що відповідач у червні 2016 року здійснивши відбір природного газу із газотранспортної системи загальним обсягом 296,388 тис.куб.м. без подання номінацій, зобов`язаний був починаючи з 1 жовтня 2021 року здійснювати компенсацію вартості цих обсягів на користь позивача на підставі ч.2 ст.8 Закону України №1730, однак не виконує наведений обов`язок, хоча строк оплати вже настав, зумовило звернення позивача до суду із позовними вимогами.

З огляду на наведе, позивачем, згідно вимог статті 625 Цивільного кодексу України, нараховано та заявлено до стягнення з відповідача : 3% річних в розмірі 17 957,23 грн та інфляційні втрати в розмірі 74 674,29 грн.

5. Норми права, законодавство, судова практика, які застосував суд.

Відносини, що виникли між сторонами у справі, регулюються Цивільним кодексом України, Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативними актами.

Згідно зі статтею 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтями 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За змістом статей 598-599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктами 3,4 частини 1 статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

У відповідності до частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до статей 627, 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст.632 ЦК України).

Відповідно до частин 1-3 статті 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Відповідно до статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з частиною 1 статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

6. Мотивована оцінка судом аргументів, наведених учасниками справи.

Правове регулювання взаємовідносин оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначення правових, технічних, організаційних та економічних засад функціонування газорозподільних систем здійснюється Кодексом газотранспортної системи, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі по тексту - НКРЕКП) від 30.09.2015 №2496, а також положеннями Закону України «Про ринок природного газу» та Цивільного кодексу України.

У статті 5 розділу 1 глави І Кодексу ГТС визначено, що номінацією визнається попереднє повідомлення, надане замовником послуг транспортування оператору газотранспортної системи, стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу. Несанкціонований відбір природного газу - відбір природного газу: за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період; без укладення відповідного договору з постачальником; шляхом самовільного під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку природного газу або поза охопленням приладами обліку; шляхом самовільного відновлення споживання природного газу.

Відповідно до статті 1 розділу 3 глави І Кодексу ГТС оператор газотранспортної системи на підставі договору транспортування природного газу та згідно з умовами, визначеними в цьому Кодексі, надає суб`єктам ринку природного газу послуги транспортування природного газу газотранспортною системою в межах договірних потужностей та підтверджених номінацій.

Пунктом 4 глави 3 розділу І Кодексу ГТС визначено, що експлуатацію газотранспортної системи здійснює виключно оператор газотранспортної системи.

Згідно з пунктом 9 глави 1 розділу VІІІ Кодексу ГТС замовник послуг транспортування на підставі договору транспортування може замовити в оператора газотранспортної системи нижче наведені послуги, що є складовими послуги транспортування: доступ до потужності в точці входу або виходу з газотранспортної системи; замовлення фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтвердженої номінації; послугу балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи та які відбираються з неї.

Для отримання послуг із транспортування (фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою) замовник послуг транспортування подає оператору газотранспортної системи номінації та/або місячну номінацію по точках входу та точках виходу в установленому цим розділом порядку (пункт 1 глави 1 розділу XI Кодексу ГТС).

Наведене вище зумовлює висновок, що укладання договору транспортування природного газу магістральними трубопроводами, а також подання та підтвердження номінацій є необхідною передумовою для відбору природного газу в межах газотранспортної системи.

При цьому, матеріали справи свідчать про те, що укладений між сторонами у справі правочин за своєю правовою природою є договором поставки, згідно з яким та в силу статті 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або у інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст.712 ЦК України).

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань відповідно до статей 11, 202, ЦК України, а згідно з нормами статті 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

6.1. Щодо основної суми заборгованості в розмірі 585 899 грн 76 коп.

Предметом позову є стягнення заборгованості з оплати вартості компенсації відібраних без номінацій обсягів природного газу у червні 2016 року за наступний період - з 01.07.2023 по 01.06.2025, які залишаються непогашеними та підлягають стягненню у судовому порядку, а також 3% річних та інфляційні втрати за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про ринок природного газу» Кабінетом Міністрів України прийнято постанови від 01.10.2015 №758, від 22.03.2017 №187 та від 19.10.2018 №867 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу».

На підставі вказаних постанов Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» зобов`язувалось постачати природний газ виробникам теплової енергії, які здійснюють виробництво теплової енергії для всіх категорій споживачів.

При цьому слід зазначити, що Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 14.05.2018 у справі № 926/680/17 від 21.03.2018 у справі № 911/656/17 від 04.04.2018 у справі № 904/5094/17, від 15.03.2018 у справі № 922/345/17 висловлював правові позиції про те, що зазначеним вище нормативно-правовим актом на ПАТ "НАК Нафтогаз України" та постачальників природного газу було покладено обов`язок видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям ще на початку опалювального сезону.

Між КП «ТМТКЕ» та НАК «Нафтогаз України» було укладено договір розподілу природного газу № 3474/16-ТЕ-30 від 21.12.2015 (надалі - договір). Відповідно до цього Договору КП «ТМТКЕ» здійснювало споживання природного газу в період січень - вересень 2016 року. Газ використовувався для виробництва теплової енергії для населення.

31.03.2016 між сторонами укладено Додаткову угоду №3 до договору постачання природного газу від 21.12.2015 №3474/16-ТЕ-30.

Як підтверджено матеріалами справи, а саме: Актами приймання-передачі природного газу від 30.06.2016, Реєстром обсягів газу, що були використані споживачами по договорах з НАК "Нафтогаз" із мереж ПАТ "Тернопільміськгаз" в червні 2016 року, Інформацією, про ціни на природний газ для виробників теплової енергії, реалізованого у період з грудня 2015 по грудень 2019 за договорами постачання природного газу з НАК "Нафтогаз України", відповідач у червні 2016 року здійснивши відбір природного газу із газотранспортної системи загальним обсягом 296,388 тис.куб.м. без подання номінацій, зобов`язаний був починаючи з 1 жовтня 2021 року здійснювати компенсацію вартості цих обсягів на користь позивача на підставі ч.2 ст.8 Закону України №1730.

Однак, відповідач в порушення своїх зобов`язань за договором не компенсував позивачу вартість несанкціонованого відбору природного газу (неврегульований небаланс) розмірі 585899,76 грн.

При цьому, посилання відповідача на те що АТ Укртрансгаз у справі №921/558/23, здійснюючи розрахунок основної суми боргу за період з 01.10.2021 до 01.06.2023, не зазначав, що здійснюється стягнення по 20/72 від вартості природного газу за кожен окремий місяць споживання без підтверджених номінацій, а заявив до стягнення 20/72 від загальної вартості природного газу, спожитого КП ТМТКЕ без підтверджених номінацій в період: червень 2016, червень, липень, вересень, жовтень і листопад 2017 року ; а також, на те, що, на думку відповідача, основна сума боргу (частина вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу в червні 2016 року, яка мала бути погашена КП «ТМТКЕ» за період з 01.06.2023 по 01.06.2025) в розмірі 585 899 грн 76 коп. та яка заявлена до стягнення у справі № 921/432/25, погашена КП ТМТКЕ в повному обсязі під час виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 31.01.2024 року у справі № 921/558/23, суд звертає увагу на таке.

При цьому, вказане посилання відповідача на те, що АТ Укртрансгаз у справі № 921/558/23, здійснюючи розрахунок основної суми боргу за період з 01.10.2021 до 01.06.2023, не зазначав, що здійснюється стягнення по 20/72 від вартості природного газу за кожен окремий місяць споживання без підтверджених номінацій, а заявив до стягнення 20/72 від загальної вартості природного газу, спожитого КП ТМТКЕ без підтверджених номінацій в період: червень 2016, червень, липень, вересень, жовтень і листопад 2017 року, суд розглядає критично з огляду на таке.

Так, зважаючи на невиконання відповідачем обов`язку з оплати заборгованості вартості компенсації відібраних без номінацій обсягів природного газу, що визначений частиною 2 статті 8 Закону України № 1730, АТ «Укртрансгаз» звернулося до суду із позовом до КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради про стягнення 25 488 983,80 грн компенсації вартості відібраних без номінацій у червні 2016 року та у червні, липні, вересні, жовтні, листопаді 2017 року обсягів природного газу, 3% річних у розмірі 606 707,65 грн, 3 445 751,55 грн інфляційних втрат (справа №921/558/23).

В межах справи №921/558/23 Господарським судом Тернопільської області (суддя Руденко О.В.) правомірно та обґрунтовано встановлено обов`язок відповідача щодо сплати заборгованості за період з 01.10.2021 по 01.06.2023 (розрахунок у справі №921/558/23 виконано станом на 01.06.2023) на підставі ч.2 ст.8 Закону України № 1730 в т.ч., але не виключно, за червень 2016 року.

Обставини щодо факту відбору природного газу та обсягів відібраного відповідачем природного газу з газотранспортної системи Акціонерного товариства «Укртрансгаз» без підтверджених номінацій також встановлено у рішенні Господарського суду Тернопільської області від 31.01.2024 у справі №921/558/23, які в силу частини 4 статті 75 ГПК України не підлягають повторному доведенню.

Отже, у відповідача виник обов`язок на підставі частини 2 статті 8 Закону №1730-VIII (зі змінами), протягом 72 місяців, починаючи з 01.10.2021, щомісяця рівними частинами компенсувати Оператору ГТС, який здійснював функції з постачання природного газу до 31.12.2019 включно, вартість відібраних у спірний період без номінацій обсягів природного газу за цінами реалізації природного газу категоріям споживачів, визначеними положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затверджених постановами Кабінету Міністрів України на виконання статті 11 Закону України «Про ринок природного газу», чинних протягом періоду таких відборів для відповідних категорій споживачів.

При цьому, вартість відібраних без номінацій обсягів природного газу у визначеному періоді у розмірі 296,388 тис. куб. м за цінами реалізації природного газу по категоріям споживачів загалом складає 1 757 699,40 грн, яку відповідач зобов`язаний протягом 72 місяців, починаючи з 1 жовтня 2021 року, щомісяця рівними частинами оплатити позивачу. Відповідно, розмір щомісячної оплати (починаючи з 01.10.2021) вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу складає 24 412,49 грн.

При цьому, доказів подання постачальником номінацій на зазначені обсяги природного газу та актів приймання-передачі природного газу, підписаних між постачальником природного газу і боржником, відповідачем суду не надано.

Слід зазначити, що компенсація (оплата) вартості природного газу позивачу не є збитками чи санкціями та здійснюється по факту споживання природного газу протягом періоду з 01.12.2015 по 31.12.2019 без поданих постачальником газу номінацій та по факту відсутності підписання актів приймання-передачі природного газу з постачальником, незалежно від наявності у спірний період договорів із постачальником природного газу із запланованими обсягами постачання та незалежно від того, з чиєї вини номінації не були видані та акти не були підписані.

Так, у рішенні Господарського суду Тернопільської області від 31.01.2024 у справі №921/558/23 встановлено, що «З урахуванням наведеного в сукупності та зважаючи на правові позиції, що викладені з приводу аналогічних правовідносин у постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 04.05.2023 у справі №914/1940/22, слід прийти до висновку, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення частини другої статті 8 Закону №1730-VIII у редакції Закону №1639-ІХ.

В свою чергу, враховуючи що визначені законодавцем щомісячні (з 01.10.2021 - 01.06.2023) строки оплати вартості відібраних без номінацій у 2016-2017 роках обсягів природного газу настали, однак суми компенсації в розмірі 25 488 983,80 грн відповідачем не оплачені, то суд вважає позовні вимоги Акціонерного товариства «Укртрансгаз» в цій частині цілком обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню».

За результатами розгляду справи №921/558/23 з відповідача на користь позивача стягнуто компенсацію вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу, строк виконання якої настав, за період 01.10.2021 - 01.06.2023.

Виконуючи рішення суду у справі №921/558/23 відповідач здійснив погашення заборгованості за період з 01.10.2021 - 01.06.2023.

Тоді як предметом спору у справі №921/432/25 є стягнення заборгованості з оплати вартості компенсації відібраних без номінацій обсягів природного газу у червні 2016 року за наступний період - з 01.07.2023 по 01.06.2025, які залишаються непогашеними.

Доказів сплати відповідної суми компенсації відповідачем за вказаний період, суду не надано.

При аналізі доводів сторін, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, який у рішенні "Трофимчук проти України" зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не слід розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід (рішення від 28.10.2010, заява № 4241/03).

Всі інші доводи та заперечення сторін не приймаються судом до уваги, оскільки спростовуються вищевикладеними висновками суду.

Позивач і відповідач, є суб`єктами господарювання, відносини яких, щодо компенсації вартості природного газу, використаного у червні 2016 року без подання номінації та без оформлення такого, унормовані Законом України №1730 (і ці обставини вже встановлені у судовому рішенні по справі №921/558/23). Станом на 24.06.2025 строк оплати (за 01.07.2023 по 01.06.2025) вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу настав.

Враховуючи наведені обставини, норми законодавства, якими врегульовано зобов`язальні правовідносини з поставки природного газу, господарський суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу (вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу за період з 01.07.2023 по 01.06.2025) в розмірі 585 899 грн 76 коп. обґрунтованими, документально підтвердженими, та такими що підлягають до задоволення у повному обсязі.

6.2. Щодо позовних вимог в частині стягнення 3% річних у розмірі 17 957 грн 23 коп. та інфляційних втрат в сумі 74 674 грн 29 коп., суд встановив таке.

Порушенням зобов`язання, відповідно до статті 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Щодо позовних вимог в частині стягнення 3% річних.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Так, матеріалами справи підтверджено порушення відповідачем строків компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу в червні 2016 року, у зв`язку з чим позивачем за неналежне виконання умов Договору нараховано та заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 17 957,23 грн, відповідно до вимог статті 625 ЦК України.

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних вважає його вірно обрахованим, а тому позовні вимоги щодо стягнення 3% річних у розмірі 17 957,23 грн, є такими, що підлягають до задоволення, як правомірно заявлені.

Щодо позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною 2 статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Згідно з положеннями статті 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Отже, зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен місяць щодо якого обчислюється відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

При цьому індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальність передбачена частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України - стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.04.2019 у справі № 910/5625/18, від 13.02.2019 у справі № 924/312/18, від 22.01.2019 у справі № 905/305/18, від 30.01.2019 у справі № 922/175/18.

У зв`язку з порушенням відповідачем строків оплати вартості послуг з постачання природного газу, позивачем нараховано інфляційні втрати у розмірі 74 674 грн 29 коп.

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних втрат вважає його вірно обрахованим, а тому позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат у розмірі 74 674 грн 29 коп. є правомірно заявленими та такими, що підлягають до задоволення.

7. Загальний висновок.

Відповідно до статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Частиною 1 статті 2 ГПК України передбачено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно частин 2-3 статті 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Як визначено статтею 73 ГПК України доказами у справі є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

Приписами статті 79 ГПК України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Пунктами 1, 2 статті 86 ГПК України зазначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 4 статті 236 ГПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З огляду на викладене, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності власної правової позиції. Спір повинен вирішуватись на користь тієї сторони, яка за допомогою відповідних процесуальних засобів переконала суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень. Відповідно до принципу змагальності сторони, інші особи, які беруть участь у справі, якщо вони бажають досягти бажаного для себе, або осіб, на захист прав яких подано позов, найбільш сприятливого рішення, зобов`язані повідомити суду усі юридичні факти, що мають значення для справи, вказати або надати докази, які підтверджують чи спростовують ці факти, а також вчинити інші передбачені законом дії, спрямовані на те, аби переконати суд у своїй правоті.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову.

8. Судові витрати.

Відповідно до частин 1,2 статті 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем, при зверненні до суду сплачено судового збору 8 142 грн 38 коп (платіжна інструкція № 16020 від 08.07.2025).

Суд звертає увагу на те, що позовна заява подана Акціонерним товариством Укртрансгаз за допомогою підсистеми "Електронний суд".

Як передбачено частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір", при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Відтак, вказана сума визначена позивачем з урахуванням коефіцієнту пониження розміру ставки судового збору (10177,97 х 0,8).

Отже судовий збір в розмірі 8142 грн 38 коп., суд, покладає на відповідача у справі - Комунальне підприємство теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" Тернопільської міської ради та присуджує стягнути з Комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" Тернопільської міської на користь Акціонерного товариства Укртрансгаз 8 142 грн 38 коп. судового збору.

Враховуючи зазначене вище, керуючись положеннями статей 2, 42, 86, 129, 233, 236, 238, 241, з 253 по 259 у сукупності з іншими статтями Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2.Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" Тернопільської міської ради на користь Акціонерного товариства Укртрансгаз 585 899 (п`ятсот вісімдесят п`ять тисяч вісімсот дев`яносто дев`ять) грн. 76 коп. основного боргу, 17 957 (сімнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят сім) грн. 23 коп. три проценти річних від простроченої суми, 74 674 (сімдесят чотири тисячі шістсот сімдесят чотири) грн. 29 коп. інфляційних втрат.

3. Судові витрати покласти відповідача.

4.Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" Тернопільської міської на користь Акціонерного товариства Укртрансгаз 8 142 (вісім тисяч сто сорок дві) грн 38 коп. судового збору.

5. Накази видати після набрання рішенням суду законної сили.

Позивач: Акціонерне товариства Укртрансгаз, 01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ();

Відповідач: Комунальне підприємство теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" Тернопільської міської ради, 46025, м. Тернопіль, вул. Івана Франка,16, ().

Рішення господарського суду набирає законної сили у порядку статті 241 ГПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у порядку, визначеному статтями з 253 по 259 ГПК України. Повне рішення, з урахуванням відпустки та тимчасової непрацездатності судді, складено 13.01.2026. Повний текст рішення надіслати учасникам справи в електронній формі за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи та/або в паперовій формі рекомендованою кореспонденцією із повідомленням про вручення поштового відправлення.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя В.Л. Гевко