ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2025 р. м. Київ Справа № 911/2819/25

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Юдісі Трейдінг, Закарпатська обл., м. Ужгород

до Фізичної особи-підприємця Бринюка Валентина Григоровича, Київська обл., Макарівський р-н, с. Копилів

про стягнення 466157,50 грн.

Секретар судового засідання Самусь В.С.

За участю представників:

від позивача: Костишена В.Л. (довіреність від 11.11.2024 р.);

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Юдісі Трейдінг звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Бринюка Валентина Григоровича про стягнення 466157,50 грн., з яких: 207704,56 грн. боргу, 73086,20 грн. інфляційного збільшення, 14191,51 грн. 3% річних та 171175,23 грн. пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на виконання умов договору № 08.02/22 від 08.02.2022 р. поставки біопаливної продукції, укладеного між позивачем та відповідачем, він перерахував відповідачу 135848,45 грн. Проте, відповідач своїх зобов`язань з поставки продукції не виконав, у зв`язку з чим позивач 24.07.2023 р. направив на адресу відповідача вимогу № 24-07/23, в якій просив відповідача невідкладно поставити «Паливні брикети ПІНІ-КЕЙ 22 см.» у кількості 23,04 тони, що визначені специфікацією до договору. Позивач зазначає, що відповідач відповіді на вимогу не надав, оплачену позивачем продукцію не поставив, кошти не повернув. Оскільки відповідач 135848,45 грн. позивачу не повернув, то позивач з урахуванням п. 7.8. договору просить стягнути з відповідача 207704,56 грн. боргу. Враховуючи наявну заборгованість відповідача, позивачем на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України нараховано 73086,20 грн. інфляційного збільшення, 14191,51 грн. 3% річних, а також на підставі п. 7.6 договору 171175,23 грн. пені. Крім того, посилаючись на ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, позивач просить зазначити в рішенні суду про нарахування 3% річних на суму основного боргу в розмірі 135848,45 грн. починаючи з 03.09.2025 до виконання рішення суду за такою формулою: (СОБ х 3 х КДП) : КДР : 100 = сума процентів, де: СОБ сума основного боргу, 3 - 3 відсотка річних, КДП - кількість днів прострочення, КДР - кількість днів у році, а також стягнути вказану суму нарахованих відсотків з Фізичної особи-підприємця Бринюка Валентина Григоровича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Юдісі Трейдінг до моменту виконання рішення суду; роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у випадку часткової сплати Фізичною особою-підприємцем Бринюком Валентином Григоровичем суми основного боргу, нарахування 3 % річних повинно здійснюватися на залишок заборгованості.

Ухвалою господарського суду Київської області від 17.09.2025 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 21.10.2025 р.; викликано повноважних представників сторін в судове засідання.

Крім того, 10.09.2025 р. до господарського суду Київської області через систему «Електронний суд» від позивача разом із заявою про усунення недоліків надійшло клопотання про витребування доказів судом, в якому він просить витребувати у Фізичної особи-підприємця Бринюка Валентина Григоровича: оригінал договору поставки біопаливної продукції № 08.02/22 від 08.02.2022 р. та оригінал специфікації № 1 від 08.02.2022 р. У задоволенні вказаного клопотання відмовлено з підстав, зазначених в ухвалі суду від 21.10.2025 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 21.10.2025 р. відкладено підготовче засідання на 06.11.2025 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 06.11.2025 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.11.2025 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 25.11.2025 р. відкладено судове засідання на 09.12.2025 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 09.12.2025 р. відкладено судове засідання на 23.12.2025 р.

Представник позивача у підготовчих засіданнях та судових засіданнях позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у жодне підготовче та судове засідання не з`явився. Відповідач про причини неявки представника у судові засідання суд не повідомив, про дату, час та місце проведення судових засідань повідомлений належним чином відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, що підтверджується, зокрема поштовими поверненнями рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень.

Відповідач не скористався правом, наданим статтею 165 ГПК України, та відзив до суду не надіслав.

Відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

08.02.2022 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юдісі Трейдінг» (покупець) та Фізичною особою-підприємцем Бринюк Валентином Григоровичем (продавець) було укладено договір поставки біопаливної продукції № 08.02/22.

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник зобов`язується поставити (передати) у власність покупця біопаливну продукцію в строки, кількості, асортименті і з якісними характеристиками, по реквізитах та ціні, погодженими сторонами в цьому договорі та специфікаціях до нього.

Покупець приймає продукцію, що поставляється, оплачує її вартість відповідно до умов цього договору (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 2.1. договору продукція постачається обсягами протягом періоду на умовах EXW згідно з міжнародними правилами «Інкотермс» в редакції 2010 року з урахуванням умов, положень та застережень, передбачених у цьому договорі, за реквізитами постачальника, вказаними у цьому договорі або специфікації до нього. Сторони узгоджують, що у додаткових угодах до договору можуть бути узгоджені інші умови поставки продукції.

Згідно з п. 2.2. договору постачальник інформує покупця про виконання відвантаження продукції не пізніше 20 (двадцятої) години поточної доби шляхом надання покупцю інформації про фактичну кількість відвантаженої продукції на електронну пошту вказану в реквізитах сторін.

Постачальник зобов`язаний на кожну партію відвантаженої продукції надавати покупцю або його представникам оригінали наступних документів: підписані видаткові накладні, що складені на дату відвантаження; підписані товарно-транспортін накладні постачальником та перевізником (п. 2.4. договору).

Пунктом 2.6. договору передбачено, що відвантаження вантажу засвідчується підписом перевізника у трьох примірниках товарно-транспортної накладної, два з яких віддаються шоферу-експедитору, а один залишається у постачальника. Право власності на продукцію від постачальника до покупця переходить після підписання перевізником товарно-транспортної накладної. На підставі даних кількості та якості продукції, постачальник складає, підписує зі свого боку та надає покупцю два примірника видаткової накладної.

Приймання продукції за кількістю проводиться під час завантаження в автомобіль. Кількість прийнятої продукції вказується в товарно-транспортній накладній, яка засвідчується підписом перевізника (п. п. 4.1. та 4.2. договору).

Ціна продукції за одиницю і по позиціях вказана в специфікаціях. Ціна продукції приймається на умовах, викладених в специфікаціях (п. 5.1. договору).

Відповідно до п. 5.2. договору загальна сума цього договору складається з суми накладних, по яким була здійснена поставка продукції.

Оплата за продукцію здійснюється покупцем на умовах та в строки, визначені у специфікаціях (п. 5.3. договору).

У випадку прострочення поставки продукції більше ніж на 10 (десять) календарних днів, покупець має право вимагати повернення попередньо оплачених коштів (п. 7.7. договору).

Згідно з п. 7.8. договору у випадку повернення постачальником попередньо оплачених коштів, якщо курс гривні по відношенню до долара США, встановлений Національним банком України, збільшиться на 2 (два) і більше відсотки порівняно з курсом гривні по відношенню до долара США, встановленим Національним банком України на день отримання постачальником цих коштів, то покупець має право в односторонньому порядку вимагати від постачальника суму повернення відповідно до курсу євро, встановленого Національним банком України на день повернення, а постачальник зобов`язаний задовольнити таку вимогу. Такий перерахунок може здійснити постачальник самостійно у добровільному порядку не дочікуючись вимоги покупця.

Відповідно до п. 10.1. договору строк дії договору починається з дати підписання його уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками або шляхом обміну сторонами підписаними та скріпленими печатками кожною зі свого боку примірниками договору шляхом надсилання на електронну пошту вказану в реквізитах сторін (дата визначається в залежності від того, яка подія настала швидше).

Під час розгляду справи судом встановлено, що договір № 08.02/22 від 08.02.2022 р. укладено сторонами у паперовій формі з власноручним підписанням, після чого сторони здійснили обмін сканованими примірниками договору за допомогою засобів електронного зв`язку, що підтверджено усними поясненнями представника позивача у підготовчому засіданні.

Сторонами договору підписано специфікацію № 1 від 08.02.2022 р. до договору № 08.02/22 від 08.02.2022 р., якою вони узгодили, зокрема найменування товару: паливні брикети ПІНІ-КЕЙ 22 см.

Відповідно до п. 3. специфікації дата оплати 100 % передплата.

Загальна вартість товару по даному замовленні визначається в гривнях і складає умовно 135848,56 грн., що еквівалентно ціні 186Є за офіційним курсом 1 Євро = 31,7 грн, встановленим КБ «Приват Банк» на 08.02.2022 р. Остаточна вартість товару визначається за офіційним курсом КБ «Приват Банк» на день завантаження та вказується в рахунку. Всі платежі здійснюються в національній валюті України гривні (п. 4. специфікації).

Згідно з п. 5. специфікації дата відвантаження 10.03.2022 р. Дата відвантаження може бути змінена в бік збільшення тільки з боку покупця.

Згідно положень статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Відповідно ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Позивачем було сплачено відповідачу передоплату за договором поставки № 08.02/22 від 08.02.2022 р. у сумі 135848,45 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 142 від 11.02.2022 р. із призначенням платежу: «За брикети піні кей зг рах 2 від 08.02.2022 р в т.ч. ПДВ 20 % - 22641,41 грн».

Таким чином, позивачем виконані зобов`язання згідно з п. 5.3. договору та п. 3 специфікації до договору.

На виконання умов п. 5. специфікації до договору відповідач мав поставити товар позивачу у строк до 10.03.2022 р. включно.

Проте, відповідач в порушення умов п. 5. специфікації до договору та ст. 663 ЦК України свої зобов`язання з поставки товару не виконав, товар позивачу не поставив.

Згідно з приписами статтей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

24.07.2023 р. позивач надіслав на адресу відповідача вимогу № 24-07/23 від 24.07.2023 р., в якій просив невідкладно поставити «Паливні брикети ПІНІ-КЕЙ 22 см» у кількості 23,04 тони, що визначені специфікацією до договору поставки біопаливної продукції № 08.02/22, належної якості і відповідно до технічних характеристик, що були визначені договором, та сплатити відповідно до п. 7.6. договору пеню у розмірі 83928,29 грн.

Направлення вказаної вимоги відповідачу підтверджується описом вкладення у цінний лист, накладною № 533 від 24.07.2023 р. та фіскальним чеком від 24.07.2023 р.

Вказана вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Отже, зобов`язання з повернення суми попередньої оплати відповідно до положень частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, фактично виникло у відповідача у зв`язку із закінченням обумовленого сторонами у специфікації до договору строку поставки товару, який виходячи із суті зобов`язання сторін є тим строком, після настання якого постачальник (продавець) усвідомлював протиправний характер неповернення грошових коштів.

Таким чином, у відповідача виникло зобов`язання повернути позивачу суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини другої статті 693 Цивільного кодексу України, частини першої статті 530 Цивільного кодексу України з наступного дня після спливу строку поставки, тобто з 11.03.2022 р.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 918/631/19.

Доказів повернення позивачу грошових коштів у сумі 135848,45 грн. станом на момент прийняття рішення відповідачем суду не надано.

Позивач, посилаючись на п. 7.8. договору, просить стягнути 207704,56 грн. боргу.

Як вже зазначалось, згідно з п. 7.8. договору у випадку повернення постачальником попередньо оплачених коштів, якщо курс гривні по відношенню до долара США, встановлений Національним банком України, збільшиться на 2 (два) і більше відсотки порівняно з курсом гривні по відношенню до долара США, встановленим Національним банком України на день отримання постачальником цих коштів, то покупець має право в односторонньому порядку вимагати від постачальника суму повернення відповідно до курсу євро, встановленого Національним банком України на день повернення, а постачальник зобов`язаний задовольнити таку вимогу. Такий перерахунок може здійснити постачальник самостійно у добровільному порядку не дочікуючись вимоги покупця.

Враховуючи викладене, розрахунок курсу долара та євро для перерахунку суми попередньої опалати повинен бути здійснений саме станом на 11.03.2022 р., оскільки 11.03.2022 р. є датою прострочення постачання товару і, відповідно, датою виникнення зобов`язання постачальника повернути кошти.

Таким чином, дата повернення це 11.03.2022 року, і саме на цю дату має бути розрахована зміна курсу для перерахунку суми, що підлягає поверненню, а не станом на 02.09.2025 р., як вважає позивач.

За даними офіційного сайту Національного банку України (https://bank.gov.ua/ua/markets/exchangerates?date=11.02.2022&period=daily) курс гривні по відношенню до долара США станом на дату перерахування позивачем відповідачу попередньої оплати (11.02.2022 р.) становив 27,8756 грн./1 долар США.

Водночас, за даними офіційного сайту Національного банку України (https://bank.gov.ua/ua/markets/exchangerates?date=11.03.2022&period=daily) курс гривні по відношенню до долара США станом на дату виникнення зобов`язання постачальника повернути кошти (11.03.2022 р.) становив 29,2549 грн./1 долар США, що є більш ніж на 2 % більше ((29,2549-27,8756)/0,278756 (1 %) = 4,95 %) порівняно з курсом гривні по відношенню до долара США, встановленим Національним банком України на день отримання попередньої оплати постачальником.

Отже, враховуючи умови п. 7.8. договору покупець має право вимагати від постачальника повернення суми попередньої оплати з перерахунком за офіційним курсом євро Національного банку України, встановленим станом на 11.03.2022 року.

За даними офіційного сайту Національного банку України (https://bank.gov.ua/ua/markets/exchangerates?date=11.03.2022&period=daily) курс гривні по відношенню до євро становить 33,1707 грн. / 1 євро.

З матеріалів справи вбачається, що позивач здійснював попередню оплату у розмірі 135848,45 грн. враховуючи курс євро 31,70 грн., встановлений АТ КБ «Приват Банк».

Враховуючи умови п. 7.8. договору відповідач має повернути позивачеві 142151,05 грн. попередньої оплати (135848,45 грн / 31,70 х 33,1707).

Таким чином, оскільки на час прийняття рішення відповідач не повернув позивачу 142151,05 грн. попередньої оплати, розрахованої відповідно до вимог п. 7.8. договору, то вимога позивача про стягнення з відповідача 207704,56 грн. попередньої оплати частково підлягає задоволенню у сумі 142151,05 грн.

У задоволенні решти позовних вимог про стягнення попередньої оплати у сумі 65533,51 грн. суд відмовляє у зв`язку з неправильністю зазначення позивачем дати повернення попередньої оплати.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 171175,23 грн. пені за несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язання з повернення суми попередньої оплати, нарахованої за період з 11.03.2022 р. по 02.09.2025 р.

Позивач просить стягнути 171175,23 грн пені, нарахованої на заборгованість відповідача у сумі 135848,45 грн. за період заборгованості з 11.03.2022 р. по 02.09.2025 р.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України (який був чинний станом на момент виникнення спірних правовідносин) штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За порушення строків повернення попередньо оплачених коштів постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла на момент прострочення платежу, від суми заборгованості за кожен день прострочення (п. 7.9. договору).

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Наданий позивачем розрахунок пені є неправильним. Позивачем нараховано пеню за загальний період з 11.03.2022 р. по 02.09.2025 р., отже з порушенням вимог ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України. Пеня, нарахована за прострочення зобов`язання з повернення суми попередньої оплати за період з 11.03.2022 р. по 11.09.2022 р., становить 25048,22 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 14191,51 грн. 3 % річних та 73086,20 грн. інфляційних втрат.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 14191,51 грн. 3 % річних, нарахованих на заборгованість відповідача у сумі 135848,45 грн. за загальний період з 11.03.2022 р. по 02.09.2025 р.

Оскільки наданий позивачем розрахунок 3 % річних є арифметично правильним, то суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 14191,51 грн. 3 % річних підлягає задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 73086,20 грн. інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість відповідача у сумі 135848,45 грн. за загальний період з 11.03.2022 р. по 02.09.2025 р. Втім, фактично інфляційні витрати розраховані позивачем за період з березня 2022 року по липень 2025 року, оскільки станом на момент пред`явлення позову 03.09.2025 р., індекс інфляції за серпень 2025 року опубліковано ще не було.

Здійснивши перевірку розрахунку інфляційних втрат за період з березня 2022 року по липень 2025 року, сума інфляційних втрат, нарахованих на 135848,45 грн. боргу, становить 72668,33 грн, яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

У позовній заяві позивач на підставі частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України просив суд при прийнятті рішення зазначити у резолютивній частині про нарахування органом (особою), що буде здійснювати примусове виконання рішення, відсотків, починаючи з 03.09.2025 р. та до моменту повного виконання рішення в частині сплати суми основного боргу.

Відповідно до частини 10 статті 238 ГПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

З аналізу статей 526, 599, 611, 625 ЦК України вбачається, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за час прострочення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що застосування ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України сприятиме найшвидшому виконанню відповідачем судового рішення в частині сплати боргу, а позивач позбавиться необхідності ще раз звертатися до суду з позовом про стягнення з відповідача додатково нарахованих процентів, за допущене ним прострочення після ухвалення судом рішення.

Згідно з частиною 11 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі.

До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку (частина 12 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Враховуючи викладене, межі заявлених позовних вимог в частині визначення суми основного боргу, на яку позивач просить нарахувати відсотки річних, суд вважає доцільним зазначити у резолютивній частині рішення про нарахування органом (особою), що буде здійснювати примусове виконання рішення, 3% річних на суму основного боргу у розмірі 135848,45 грн., починаючи з 03.09.2025 р. (наступний день після закінчення періоду, за який стягнуто 3 % річних цим рішенням суду) до моменту сплати суми основного боргу.

Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення господарського суду Київської області від 23.12.2025 р. у справі № 911/2819/25, здійснювати нарахування 3 % річних на суму основного боргу у 135848,45 грн (сто тридцять п`ять тисяч вісімсот сорок вісім гривень 45 коп.), починаючи з 03.09.2025 р. до моменту виконання судового рішення в частині погашення суми основного боргу. Розрахунок 3 % річних здійснювати за формулою: С х 3 х Д : К : 100, де: С - несплачена сума основного боргу (станом на час ухвалення рішення суду 135848,45 грн); Д - кількість днів прострочення; К - кількість днів у році, в якому наявна непогашена заборгованість.

При цьому суд вважає за необхідне роз`яснити органу (особі), що здійснює примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати відповідачем боргу, 3 % річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, за визначеною вище формулою.

Судовий збір відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Бринюка Валентина Григоровича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Юдісі Трейдінг (88000, Закарпатська обл., місто Ужгород, вулиця Минайська, будинок 14 "Б", код 39936360) 142151,05 грн. (сто сорок дві тисячі сто п`ятдесят одна гривня 05 коп.) попередньої оплати, 25048,22 грн. (двадцять п`ять тисяч сорок вісім гривень 22 коп) пені, 72668,33 грн. (сімдесят дві тисячі шістсот шістдесят вісім гривень 33 коп) інфляційних втрат, 14191,51 грн (чотирнадцять тисяч сто дев`яносто одна гривня 51 коп.) 3% річних та 3048,71 грн. (три тисячі сорок вісім гривень 71 коп.) судового збору.

2. У задоволенні іншої частини позову відмовити.

3. Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення господарського суду Київської області від 23.12.2025 р. у справі № 911/2819/25, здійснювати нарахування 3 % річних на суму основного боргу у 135848,45 грн (сто тридцять п`ять тисяч вісімсот сорок вісім гривень 45 коп.), починаючи з 03.09.2025 р. до моменту виконання судового рішення в частині погашення суми основного боргу. Розрахунок 3 % річних здійснювати за формулою: С х 3 х Д : К : 100, де: С - несплачена сума основного боргу (станом на час ухвалення рішення суду 135848,45 грн); Д - кількість днів прострочення; К - кількість днів у році, в якому наявна непогашена заборгованість.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 10.02.2026 р.

Суддя О.О. Рябцева