РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.12.2025Справа № 910/10819/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г, за участю секретаря судового засідання Літовки М.В., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/10819/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український Бізнес-Центр»

до Акціонерного товариства «Київгаз»

про визнання незаконним та скасування рішення

За участю представників:

від позивача Мневець О.М.

від відповідача Мельник О.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Український Бізнес-Центр» (далі - позивач, Товариство) з позовом до Акціонерного товариства «Київгаз» (далі - відповідач, АТ «Київгаз») про визнання незаконним та скасування рішення № 1/15-5/007 засідання постійної діючої комісії з розгляду актів про порушення про задоволення акту про порушення № 0077 від 02.04.2025 з нарахування позивачу необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу в обсязі 4016,94 куб. м. на суму 104 658,70 грн.

Ухвалою суду від 05.09.2025 відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання на 02.10.2025, витребувано в АТ «Київгаз» належним чином засвідчену копію рішення № 1/15-5/007 засідання постійної діючої комісії з розгляду актів про порушення, яким задоволено акт про порушення № 0077 від 02.04.2025, а також детальний розрахунок до вказаного рішення, встановлено учасникам справи строки для вчинення процесуальних дій.

02.10.2025 від відповідача надійшло клопотання на виконання вимог ухвали суду та поновлення процесуального строку на його подання.

02.10.2025 до суду від відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без руху

02.10.2025 суд оголосив перерву в підготовчому засіданні до 13.10.2025.

13.10.2025 до суду надійшов відзив від представника відповідача та клопотання на поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву та доказів (витребуваних судом) у справі № 910/5647/25.

13.10.2025 судом було отримано відповідь на відзив, поданий позивачем.

13.10.2025 суд оголосив перерву в підготовчому засіданні до 03.11.2025.

03.11.2025 суд оголосив перерву в підготовчому засіданні до 17.11.2025.

10.11.2025 від представника відповідача до суду надійшло клопотання про поновлення строку на подання та долучення доказів до матеріалів справи.

11.11.2025 представником позивача до суду подано заперечення на клопотання відповідача, в якому позивач заперечує по суті викладених обставин в клопотанні, проте проти долучення до матеріалів справи не заперечує.

14.11.2025 представником позивача до суду подано заперечення на клопотання на подання та долучення доказів до матеріалів справи (адвокатських запитів).

17.11.2025 від відповідача надійшло клопотання про поновлення строків на подання доказів до матеріалів справи, про їх долучення та про надання відповідачу часу для підготовки відповіді на заяви позивача.

17.11.2025 суд оголосив перерву в підготовчому засіданні до 27.11.2025.

26.11.2025 до суду від представника відповідача надійшло клопотання про поновлення строку на подання та долучення доказів до матеріалів справи.

Суд протокольною ухвалою від 27.11.2025 поновив строк відповідачу на подання доказів, прийняв та долучив подані докази до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 27.11.2025 учасники справи зазначили, що вважають виконаними завдання підготовчого провадження, у зв`язку з чим не заперечували проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.12.2025.

У судовому засіданні 15.12.2025 було оголошено перерву до 29.12.2025.

У судових засіданнях суд, заслухавши вступне слово представників учасників справи, з`ясувавши обставини, дослідив в порядку статей 209-210 Господарського процесуального кодексу України (далі- ГПК України) докази у справі.

Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд перейшов до судових дебатів.

У судовому засіданні 29.12.2025 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до статті 233 ГПК України.

Судом, відповідно до вимог статей 222-223 ГПК України, здійснювалося повне фіксування судового засідання технічними засобами та секретарем судового засідання велися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, відповідь на відзив, тощо, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Товариство є споживачем послуг АТ «Київгаз» з розподілу природного газу по об`єкту за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 52 на підставі заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) від 01.08.2017.

02.04.2025 на об`єкті позивача за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 52, провідним інженером AT «Київгаз» Володько В.В. у присутності представника споживача був складений акт про порушення № 0077, відповідно до якого встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРМ), а саме підпункту 4 пункту 2 глави 2 розділу XI - пропущення строку періодичної повірки ЗВТ з вини споживача, а саме лічильника газу.

З вказаного акта вбачається, що:

- показання лічильника (ЗВТ) на дату складання акта - 32929;

- порушення не усунуто, ЗВТ розпломбовано;

- до акта додано акт обстеження ВОГ № В-02.04/2;

- акт підписаний представником AT «Київгаз» та представником Товариства.

15.05.2025 відбулось засідання постійно діючої комісії AT «Київгаз» з розгляду актів про порушення прийнято рішення № 1/15-5/0077, згідно з яким вирішено: акт про порушення № 0077 від 02.04.2025 задовольнити в повному обсязі.

Позивач вказує, що рішення було з прийнято за його відсутності та про результати розгляду акта про порушення Товариство дізналося з листа від 04.06.2025 за вих. № 2611/28 AT «Київгаз», в якому відповідач повідомив позивача про задоволення акта про порушення № 0077 від 02.04.2025 на засіданні комісії з розгляду актів про порушення 15.05.2025, в результаті чого споживачу було розраховано необлікований (донарахований) об`єм природного газу згідно підпунктом 1 пункту 4 глави 4 розділу XI Кодексу ГРМ з 07:00 18.11.2024 до 07:00 27.01.2025 в розмірі 4 916,94 куб. м. на загальну суму 104 658,70 грн.

Слід зазначити, що витяг з рішення комісії відповідача № 1/15-5/0077 від 15.05.2025 позивач отримав від AT «Київгаз» у відповідь на адвокатський запит.

Позивач не погоджується з рішенням №1/15-5/0077 від 15.05.2025 комісії AT «Київгаз» з розгляду акта про порушення № 0077 від 02.04.2025, вважаючи його незаконним, і таким, що прийняте з порушенням положень Кодексу ГРМ, з огляду на таке.

Відповідно до акта № В-02.04/2 від 02.04.2025 здійснено перевірку вузла обліку газу (ВОГ) у складі:

- ЗВТ Самгаз G4 заводський номер 2985983, дата повірки 17.11.2016;

- ЗВТ Самгаз G4 заводський номер 3049008, дата повірки 01.09.2017.

Згідно з вказаним актом обстеження, який підписано представниками АТ «Київгаз» і Товариства, показники лічильника газу: 32929/8718 M3 та зазначено перелік газоспоживаючого обладнання, про пломбування/розпломбування ВОГ.

Позивач вказує, що до складу комерційного ВОГ на об`єкті позивача на час оформлення акта про порушення входили два ЗВТ (Самгаз G4 зав. №2985983, дата повірки 17.11.2016 та Самгаз G4 зав. №3049008, дата повірки 01.09.2017), що підтверджується Актом обстеження вузла обліку № В-02.04/2 від 02.04.2025, складеним представником AT «Київгаз», який є додатком до акту про порушення № 0077 від 02.04.2025.

Товариство зазначає, що ЗВТ Самгаз G4 зав. № 2985983 мав пропущений термін повірки, а експлуатація ЗВТ Самгаз G4 зав. №3049008 на об`єкті споживача відбувалась без порушення терміну повірки.

Відповідно до довідки ДП «Укрметртестстандарт» про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 39-1-3/05474-20250408 від 08.04.2025 лічильник газу Самгаз G4 зав. №2985983, - вимірювальний засіб не відповідає вимогам підпункту 11.4 ДСТУ 9035:2000 «Лічильники газу для побутових потреб та комерційного обліку. Методика повірки», оскільки, відносна похибка перевищує максимально допустимі значення.

За результатами повірки лічильника газу Самгаз G4 зав. № 3049008 ДП «Укрметртестстандарт» видано свідоцтво про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки №39-1-3/05473-20250408 від 08.04.2025 про його відповідність вимогам ДСТУ 9035:2000 «Лічильники газу для побутових потреб та комерційного обліку. Методика повірки».

З огляду на викладене, позивач дійшов висновку, що облік природного газу на об`єкті споживача здійснювався двома ЗВТ, один з яких визнано непридатним, а другий - придатним до експлуатації.

Акт обстеження вузла обліку газу № В-02.04/2 від 02.04.2025 містить перелік газоспоживаючого обладнання на об`єкті Товариства за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 52, а саме: плита газова «Зануссі»; плита газова «Зануссі»; г/гриль; газова духовка «Зануссі»; фритюрниця.

Позивач вказує, що яке саме газоспоживаюче обладнання з переліку, наведеного в акті обстеження вузла обліку газу, приєднано для обліку до лічильника газу Самгаз G4 зав. №2985983, а яке - до лічильника газу Самгаз G4 зав. № 3049008, - не зазначено.

Позивач зазначає, що відповідно до заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) від 01.08.2017 лічильник з заводським номером 2985983 обліковує природний газ щодо газоспоживного обладнання - плита ПГ-6 та плита ПГ-4, а споживання газу фритюрницею, грилем, духовою шафою обліковується лічильником з заводським номером 3049008.

На переконання позивача, розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу в розмірі 4 916,94 куб. м. на загальну суму 104 658,70 грн, за ознакою кількості газоспоживаючого обладнання на об`єкті споживача та їх характеристик споживання природного газу є некоректним, що є підставою для визнання рішення комісії відповідача № 1/15-5/0077 від 15.05.2025 незаконним, оскільки нарахування проведено виходячи з всього наявного на об`єкті обладнання, без його розподілу на відповідні ЗВТ.

Також позивач наполягає на тому, що у Товариства відсутнє порушення строку повірки ЗВТ, вказуючи на введення правового режиму воєнного стану та те, що станом на 02.04.2025 на територію міста Києва розповсюджуються положення пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) № 440.

Як стверджує позивач, встановлена дата чергової повірки лічильника газу Самгаз G4 зав. № 2985983 - 17.11.2024, тобто у період опалювального періоду.

Позивач вважає, що відповідно до пункту 3 постанови КМУ № 440 подання споживачем на повірку лічильника газу Самгаз G4 зав. № 2985983 повинно бути забезпечено в проміжок часу з 01.05.2025 до 31.07.2025, а тому висновок відповідача про те, що Товариством порушено підпункт 4 пункту 2 глави 2 розділу XI Кодексу ГРМ (порушення строку періодичної повірки ЗВТ з вини споживача) не відповідає нормам діючого законодавства України, яким врегульовано спірні питання в умовах воєнного стану.

Позивач вважає, що оскільки строк повірки не є пропущеним відповідно до пункту 3 постанови КМУ № 440, період нарахування повинен визначатись за іншим показником - з початку розрахункового періоду до дати встановлення та опломбування справного та повіреного ЗВТ, але відповідач не виконав такого розрахунку, а тому рішення № 1/15-5/0077 від 15.05.2025 є незаконним також з цієї підстави.

Відповідач заперечив проти позову, вказуючи на необґрунтованість та недоведеність позовних вимог.

Суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання оспорюваного рішення незаконним і його скасування, з огляду на таке.

AT «Київгаз» є оператором газорозподільної системи (далі - оператор ГРМ) та здійснює діяльність з надання послуг на відповідному ринку згідно виданої ліцензії.

Взаємовідносини оператора ГРМ із суміжними суб`єктами ринку природного газу визначаються Законом України «Про ринок природного газу» (далі - Закон), Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Кодексом ГРМ, Кодексом газотранспортних систем (далі - Кодекс ГТС), договором розподілу природного газу, що укладається за формою типовому договору розподілу природного газу (постанова НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498), Правилами безпеки систем газопостачання (наказ Міненергетики від 15.05.2015 № 285), Правилами технічної експлуатації систем газопостачання (наказ Міненергетики від 21.10.2024 № 402), іншими законами та підзаконними актами.

Відповідно до положень частини першої статті 38 Закону права та обов`язки оператора газорозподільної системи визначаються цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, кодексом газотранспортної системи, кодексом газорозподільних систем, а також договором розподілу природного газу.

Згідно з частиною першою статті 40 Закону розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до підписаної заяви-приєднання із позивачем укладено договір розподілу природного газу № 241157 (для споживача, що не є побутовим, далі - договір розподілу) за об`єктом позивача за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 52, позивачу як суб`єкту ринку природного газу присвоєний персональний ЕІС-код 56XO000015T3P00J.

На об`єкті позивача постачання/споживання природного газу здійснюється за двома окремим лініям, а саме:

- на лінії № 1 встановлено газове обладнання (плита газова ПГ-6 - 1 шт. номінальною потужністю 1,8 м3/год.; плита газова ПГ-4 - 1 шт. номінальною потужністю 1,2 м3/год.) та встановлений комерційний вузол обліку газу - лічильник газу G4 зав. № 2985983, строк повірки - не рідше одного разу у 8 років;

- на лінії № 2 встановлено газове обладнання (газова фритюрниця - 1 шт. номінальною потужністю 6 м3/год.; гриль газовий - 1 шт. номінальною потужністю 1,96 м3/год.; духова шафа газова - 1 шт. номінальною потужністю 0,23 м3/год.) та встановлений комерційний вузол обліку газу - лічильник газу G6 зав. № 3049008, строк повірки - не рідше одного разу у 8 років.

Відповідно до заяви-приєднання режим роботи газовспоживаючого обладнання становить 24 год. сім днів на тиждень.

Відповідно до підписаного позивачем акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, на балансі та в експлуатаційній відповідальності позивача знаходиться усі внутрішньобудинкові газопроводи і газове обладнання, газовий лічильник та інші законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки у складі комерційного ВОГ.

Підписані позивачем акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін та заява-приєднання є невід`ємними частинами договору розподілу.

Договір розподілу є діючим, газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт позивача не припинялось.

12.01.2024 за результатами перевірки комерційного ВОГ на об`єкті споживача був складений і підписаний акт № Д.В.-12.01/1 контрольного огляду вузла обліку газу про те, що на об`єкті споживача використовуються ЗВТ:

- лічильник газу G4 зав. № 2985983 - дата повірки 17.11.2016, дата чергової повірки не пізніше 17.11.2024;

- лічильник газу G6 зав. № 3049008 - дата повірки 04.05.2017, дата чергової повірки не пізніше 04.05.2025.

На об`єкті споживача підключено до системи внутрішнього газопостачання та використовується ГСО у складі: плита газова ПГ-4 «Zanussi»; плита газова ПГ-6 «Zanussi» - 1 шт.; гриль газовий; духова шафа газова «Zanussi».

Комерційний облік обсягів фактичного споживання природного газу на об`єкті здійснюється по комерційному ВОГ споживача.

Відповідач вказує, що споживач звернувся з листом без дати та без номера вх. № 418 від 27.01.2025 до Оператора ГРМ, в якому просив направити представника розпломбування ВОГ на державну повірку газових лічильників.

В узгоджену з позивачем дату (02.04.2025) було здійснено перевірку комерційного ВОГ на об`єкті споживача та за результатами перевірки встановлено пропущення строків чергової повірки лічильника газу G4 зав. № 2985983 (строк чергової повірки - не пізніше 17.11.2024) з вини споживача, що не є побутовим, складений акт про порушення № 0077.

Також 02.04.2025 на об`єкті споживача складений акт № В-02.04/2 обстеження вузла обліку газу (є невід`ємною частиною акта про порушення № 0077), згідно з яким було розпломбовано лічильники газу G4 зав. № 2985983 та лічильник газу G6 зав. №3049008 для їх демонтажу на повірку.

На період повірки зазначених лічильників газу на лінії № 2 припинено газопостачання на період повірки ЗВТ, на лінії № 1 газопостачання відбувається та не припинялося.

Слід зазначити, що представник споживача підписав складені акти без жодних зауважень.

Відповідно до положень абзацу третього пункту 3.2. розділу III договору розподілу споживач забезпечує належну експлуатацію власних газових мереж після межі балансової належності згідно з чинним законодавством, зокрема відповідно до вимог Правил безпеки систем газопостачання (...), з урахуванням вимог Кодексу ГРМ.

Відповідач вказує, що за фактом використання ЗВТ у складі комерційного ВОГ після закінчення терміну їх періодичної повірки споживачем було порушено вимоги частини третьої статті 18, частини першої та пункту 5 частини другої статті 59 Закону, абзацу третього пункту 3.2 розділу III та підпунктів 5, 6 пункту 7.4. розділу VII договору розподілу; пунктів 1, 3, 4 глави 1, пункту 1 глави 6, пунктів 1, 2, 8 глави 7 розділу X Кодексу ГРМ.

Згідно з підпунктом 4 пункту 2 глави 2 розділу XI Кодексу ГРМ до порушень, внаслідок яких Оператор ГРМ змінює встановлений режим нарахування об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу споживачу, належить пропущення строку періодичної повірки ЗВТ з вини споживача, що не є побутовим.

Відповідно до довідки ДП «Укрметртестстандарт» від 08.04.2025 № 39-1-3/05474-202504078, за результатами повірки встановлено, що ЗВТ визнаний непридатним до використання - відносна похибка перевищує максимально допустимі значення.

Як вже зазначено вище, рішенням комісії № 1/15-5/0077 від 15.05.2025 акт про порушення № 0077 від 02.04.2025 задоволено повністю.

На підставі рішення комісії № 1/15-5/0077 та відповідно до пункту 11 глави 5 розділу XI Кодексу ГРС був складений акт-розрахунок №1/15-5/0077 від 15.05.2025 необлікованого об`єму природного газу і його вартості за розрахунковий період з 07:00 год. 18.11.2024 до 07:00 год. 27.01.2025, який склав 4 916,54 м3 (після віднімання фактично нарахованого об`єму та обсягу природного газу протягом періоду порушення: 5 040,00 м3 - 123,46 м3 = 4 916,54 м3) на загальну суму 104 658,70 грн (з ПДВ).

В акті-розрахунку вартість природного газу визначалась за цінами закупівлі природного газу Оператором ГРМ протягом періоду необлікованого природного газу, відповідно до підпункту 1 пункту 11 глави 5 розділу XI Кодексу ГРМ.

Позивачем не доведено та необґрунтовано, що вказаний розрахунок не відповідає чинному законодавству та є арифметично неправильним.

На підставі затвердженого акта-розрахунку №1/15-5/0077 відповідачу виставлений рахунок на оплату №1/15-5/0077 від 15.09.2020 на загальну суму 104 658,70 грн (з ПДВ).

Згідно з приписами пункту 12 глави 5 розділу XI Кодексу ГРМ рахунок на оплату № 1/15-5/0077 був направлений на адресу Товариства рекомендованою кореспонденцією із супровідним листом від 04.06.2025 № 2611/28.

Слід зазначити, що позивач у добровільному порядку не оплатив рахунок № 1/15-5/0077 та не вживав заходів щодо реструктуризації виниклої заборгованості перед Оператором ГРМ.

Суд погоджується з доводами відповідача про те, що факт порушення споживачем вимог договору розподілу, Кодексу ГРМ та Закону України «Про ринок природного газу» у вигляді пропущення строку періодичної повірки ЗВТ з вини споживача, що не є побутовим, є доведеним, оскільки наявні в матеріалах справи докази однозначно засвідчують той факт, що споживач не дотримався належного контролю за строками спливу міжповірочних інтервалів ЗВТ та не забезпечив покладені на нього чинним законодавством та договором розподілу обов`язки, використовуючи лічильник газу G4 зав. № 2985983 після закінчення терміну їх чергової повірки, який за результатами чергової повірки був визнаний непридатним до використання у якості ЗВТ.

Щодо доводів позивача про незакінчення опалювального сезону та застосування постанови КМУ № 440, слід зазначити таке.

Після введення воєнного стану на всій території України постановою КМУ від 05.04.2022 № 412 (далі - Постанова №412) було установлено, що позитивні результати періодичної, позачергової повірки та повірки після ремонту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, засвідчені відбитком повірочного тавра на таких засобах чи записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційних документів та/або оформлені свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, строк дії яких закінчився у період воєнного і надзвичайного стану та протягом місяця після його припинення чи скасування, чинні на період воєнного і надзвичайного стану та протягом трьох місяців після його припинення чи скасування на всій території України або в окремих її місцевостях.

Дія Постанови № 412 поширювалась на усі законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, визначені в Переліку № 374, та на період дії чинності Постанови № 412 змінювався законодавчо встановлений порядок періодичної повірки для таких ЗВТ.

Разом з тим, пунктом 4 постанови КМУ від 07.04.2023 № 440 «Деякі питання повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки в умовах воєнного та надзвичайного стану» (далі - Постанова №440) було визнано такою, що втратила чинність, Постанову № 412.

Постанова № 440 набрала чинності 04.06.2023 та в цей день одночасно втратила чинність Постанова № 412, тобто було відновлено законодавчо врегульовану обов`язкову повірку ЗВТ, а власники (балансоутримувачі) законодавчо регульованих ЗВТ (крім лічильників води, газу, електроенергії, теплолічильників), терміни чинності повірки яких скінчився протягом дії Постанови № 412, зобов`язані були не пізніше 04.06.2023 подати усі ЗВТ, що перебувають в експлуатації (крім лічильників), для проведення повірки.

Із системного аналізу змісту положень Постанови № 440 вбачається, що словосполучення «закінчення опалювального періоду», яке використовується в пунктах 2 і 3 цієї постанови, є єдиною разовою відкладальною обставиною відповідно до положень частини першої статті 212 ЦК України, для подання на повірку тільки лічильників, для всіх інших ЗВТ із набранням чинності Постановою № 440 було відновлено звичайний законодавчо врегульований порядок проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації та оформлення її результатів.

Стосовно міжповірочних інтервалів ЗВТ в період воєнного стану ДП «Укрметртестстандарт» у листі від 08.08.2023 № 15-09.02/115 зазначило таке: «Враховуючи те, що опалювальний період у м. Києві закінчився з 8 квітня 2023 року, усі вищезазначені лічильники м. Києва, термін чинності свідоцтв про повірку яких скінчився протягом дії Постанови Кабінету Міністрів України від 5 квітня 2022 року № 412 «Деякі питання повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки в умовах воєнного стану» (далі - Постанова № 412) повинні були бути надані для проведення повірки не пізніше 7 липня 2023 року. Також звертаємо увагу на пункти 1 та 5 Постанови, відповідно до яких усі інші законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки (окрім лічильників) у м. Києві, термін чинності свідоцтв про повірку яких скінчився протягом дії Постанови 412, повинні були бути надані для проведення повірки не пізніше 4 червня 2023 року».

З огляду на викладене, доводи позивача про не порушення строку повірки ЗВТ та про те, що у цьому випадку застосовуються положення пункту 3 Постанови № 440 відхиляються судом.

Позивач не довів та не обґрунтовував наявність підстав для визнання незаконним та скасування оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Разом з тим, суд відзначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 909/636/16.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні ЄСПЛ «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункті 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994, серія A, N303-A, п. 29).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.

З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд надав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

При цьому, суд зазначає, що іншим доводам сторін оцінка судом не надається, адже вони не спростовують встановлених судом обставин та не впливають на результат прийнятого рішення.

Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, враховуючи подані учасниками справи докази, які оцінені судом у порядку статті 86 ГПК України, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

За приписами статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 30.01.2026.

Суддя О.Г. Удалова