ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2025 р. Справа№ 910/15556/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Мальченко А.О.

Тищенко А.І.

секретар судового засідання: Ніконенко Ю.А.

за участю представників: згідно з протоколом судового засідання від 16.12.2025,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроенергоінвест»

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2025 (повний текст складено 25.07.2025)

у справі №910/15556/24 (суддя А.М. Селівон)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Усімторг»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроенергоінвест»

про стягнення 1 678 654,80 грн,-

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Усімторг» (далі, позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроенергоінвест» (далі, відповідач) про стягнення 1 678 654,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами Договору №13/08-П поставки пшениці (в заліковій вазі) від 13.08.2024 в частині своєчасної оплати поставленого товару, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість у заявленій до стягнення сумі.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.04.2025 у справі №910/15556/24 позов задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроенергоінвест» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Усімторг» 1 678 654,80 грн боргу та витрати по сплаті судового збору в розмірі 25 179,82 грн.

Приймаючи вказане рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за Договором у встановлений строк, розмір основної заборгованості відповідає фактичним обставинам та на момент прийняття рішення доказів оплати поставленого позивачем товару (пшениці українського походження) відповідач суду не представив, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 678 654,80 грн боргу за поставлений за Договором №13/08-П від 13.08.2024 товар підлягають задоволенню.

Відповідач під час розгляду справи судом першої інстанції не скористався наданим йому процесуальним правом, передбаченим частиною 1 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, на подання відзиву на позовну заяву.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, 14.08.2025 через підсистему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «Агроенергоінвест» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2025 у справі №910/15556/24 та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити, а також задовольнити викладене в апеляційній скарзі клопотання про призначення у справі комплексної почеркознавчої та економічної експертизи.

На вирішення експертів відповідач просить поставити питання з приводу того, чи виконано підпис від імені директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроенергоінвест» Чередніченко Віктора Володимировича у договорі поставки пшениці (в заліковій вазі) №13/08-П від 13.08.2024 року та у документах, оформлених до вказаного договору, а саме у видаткових накладних та у товарно-транспортних накладних тією особою (Чередніченко В.В.), від імені якої він (підпис) зазначений, чи іншою особою?

- Чи підтверджується у документах бухгалтерського обліку, оподаткування і звітності Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроенергоінвест» відображення господарських операцій за договором поставки пшениці (в заліковій вазі) №13/08-П?

Крім того, у своїй апеляційній скарзі апелянт просить суд витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «Усімторг» оригінали документів: договори поставки пшениці (в заліковій вазі) №13/08-П від 13.08.2024 року, видаткових накладних №1 від 13.08.2024 року на суму 129 002,40 грн, №2 від 13.08.2024 року на суму 137 514,00 грн, №3 від 13.08.2024 року на суму 131 019,60 грн, №4 від 13.08.2024 року на суму 129 888,00 грн, №5 від 14.08.2024 року на суму 120 835,20 грн, №6 від 14.08.2024 року на суму 126 148,80 грн, №7 від 14.08.2024 року на суму 127 969,20 грн, №8 від 14.08.2024 року на суму 126 247,20 грн, №9 від 14.08.2024 року на суму 130 527,60 грн, №10 від 14.08.2024 року на суму 369 000,00 грн, №11 від 17.08.2024 року на суму 150 502,80 грн та товарно-транспортних накладних №1 від 13.08.2024 року, №2 від 13.08.2024 року, №3 від 13.08.2024 року, №4 від 13.08.2024 року, №5 від 14.08.2024 року, №6 від 14.08.2024 року, №7 від 14.08.2024 року, №8 від 14.08.2024 року, №9 від 14.08.2024 року, №10 від 14.08.2024 року, №11 від 14.08.2024 року, №12 від 14.08.2024 року, №13 від 17.08.2024 року.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до того, що ухвалюючи оспорюване рішення, суд першої інстанції помилково встановив, що 13 серпня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Усімторг» (позивач у справі, постачальник за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроенергоінвест» (відповідач у справі, покупець за договором) було укладено Договір поставки пшениці (в заліковій вазі) №13/08-П та що на виконання умов цього Договору позивачем було поставлено відповідачу, а останнім прийнято товар - пшеницю українського походження, врожаю 2021 року код УКЗЕД 0 у кількості 607,38 тон на суму 1 678 654,80 грн згідно з долученими до позову видатковими накладними.

Відповідач наголошує, що з 24.06.2024 єдиним керівником (директором) із правом підпису ТОВ «Агроенергоінвест» було призначено Чередніченко Віктора Володимировича. Однак ним ані договір поставки пшениці (в заліковій вазі) №13/08-П від 13.08.2024, ані видаткові накладні не погоджувались, не укладались, не підписувались, вказаний у видаткових накладних за Договором поставки пшениці (в заліковій вазі) №13/08-П від 13.08.2024 товар відповідач не отримував.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агроенергоінвест» було позбавлене можливості подати відзив на позовну заяву та викласти вищезазначені доводи, оскільки не було повідомлене про відкриття провадження у справі та не отримувало жодних процесуальних документів.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

25.09.2025 через підсистему «Електронний суд» від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Усімторг» до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній просить суд відмовити у задоволенні клопотань Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроенергоінвест» про витребування документів та призначення у справі комплексної почеркознавчої та економічної експертизи, рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2025 у справі №910/15556/24 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроенергоінвест» - без задоволення.

Позивач у відзиві наголошує на такому:

- у період з 13.08.2024 року по 17.08.2024 року ТОВ «Усімторг» було здійснено поставку товару на суму 1 678 654,80 гривень, що підтверджується видатковими та товарно-транспортними накладними, однак, даний Товар не був оплачений ТОВ «Агроенергоінвест» у строк, визначений Договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість по оплаті за поставлений Товар в розмірі 1 678 654,80 гривень, яку ТОВ «Агроенергоінвест» зобов`язане сплатити;

- жодного разу відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату та час слухання справи, не скористався своїм правом на висловлення власної правової позиції та заявити відповідні клопотання, які вважав за необхідне. Призначення експертизи як процесуальна дія спрямована на збирання нового доказу (висновку експерта), по суті, є поданням нового доказу. У даному випадку клопотання про призначення експертизи не заявлялося стороною під час розгляду справи в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції, у свою чергу, переглядає справу на підставі наявних у ній доказів та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Прийняття нових доказів (призначення експертизи) без дотримання Господарського процесуального кодексу України суперечить принципу диспозитивності та є зловживанням процесуальними правами.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з витягом із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроенергоінвест» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2025 у справі №910/15556/24 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Мальченко А.О.

Судом встановлено, що апеляційна скарга була подана скаржником безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.08.2025 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/15556/24; відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

21.08.2025 матеріали справи №910/15556/24 надійшли до суду апеляційної інстанції та були передані судді-доповідачу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.08.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроенергоінвест» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2025 у справі №910/15556/24 залишено без руху. Роз`яснено Товариству з обмеженою відповідальністю «Агроенергоінвест», що протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржник має право усунути її недоліки, надавши суду апеляційної інстанції докази сплати судового збору у розмірі 30 215,79 грн.

08.09.2025 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроенергоінвест» надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучено квитанцію №3580-2454-6447-3001 від 05.09.2025 про сплату судового збору у розмірі 30 215,79 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроенергоінвест» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2025 у справі №910/15556/24, призначено до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроенергоінвест» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2025 у справі №910/15556/24 на 21.10.2025.

07.10.2025 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроенергоінвест» надійшло клопотання про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2025 клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроенергоінвест» про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

У судове засідання, призначене на 21.10.2025, з`явився представник відповідача в режимі відеоконференції.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2025 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроенергоінвест» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2025 у справі №910/15556/24 відкладено на 18.11.2025.

У зв`язку з участю судді Мальченко А.О., яка входить до складу колегії суддів, з 17.11.2025 по 21.11.2025 у підготовці для підтримання кваліфікації у Національній школі суддів України, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.11.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроенергоінвест» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2025 у справі №910/15556/24 в режимі відеоконференції призначено на 16.12.2025.

21.11.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроенергоінвест» через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 100 000,00 грн.

У судовому засіданні 16.12.2025 суд розглянув клопотання відповідача про призначення у справі судової експертизи та оголосив протокольну ухвалу про відмову у його задоволенні з підстав, що будуть викладені у мотивувальній частині даної постанови.

У судовому засіданні 16.12.2025 суд, розглянувши апеляційну скаргу по суті, оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників учасників справи

У судове засідання 16.12.2025 у режимі відеоконференції з`явився представник відповідача.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи міститься довідка про доставку ухвали суду від 13.11.2025 до електронного кабінету позивача в підсистемі «Електронний суд».

Згідно з частиною 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримував доводи апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

Як зазначає позивач, 13 серпня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Усімторг» (позивач у справі, постачальник за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроенергоінвест» (відповідач у справі, покупець за договором) було укладено Договір поставки пшениці (в заліковій вазі) №13/08-П (далі - Договір), відповідно до умов пункту 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити (передати у власність), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар, а саме пшеницю українського походження, врожаю 2021 року код УКТЗЕД на умовах, зазначених у цьому Договорі (далі - Товар).

Розділами 2 -7 Договору сторони погодили умови і терміни поставки товару, умови платежу, відповідальність сторін, форс - мажорні обставини, врегулювання спорів та інші умови тощо.

Пунктом 1.2. Договору визначені кількісні та якісні характеристики товару: пшениця українського походження, врожаю 2021 року, кількість товару у тонах +/- 10%, згідно видаткових накладних. Ціна за 1 тону товару становить 4100,00 грн.

Згідно з пунктом 1.3. Договору найменування (асортимент), кількість, ціна та вартість окремих партій товару визначаються за згодою сторін та вказуються у видаткових накладних, що є невід`ємними складовими частинами цього Договору.

Відповідно до пункту 2.1. Договору поставка товару забезпечується та здійснюється покупцем на умовах EXW, у відповідності до правил Інкотермс-2020, покупець самостійно власним транспортом і за свій рахунок вивозить товар зі складу постачальника.

Згідно з пунктом 2.2. Договору термін поставки - не пізніше ніж до 25 серпня 2024 року. Датою поставки партії товару для автомобільного транспорту вважається дата його прийняття в місці завантаження товару, визначеному пунктом 2.1. Договору.

Поставка здійснюється на підставі усних або письмових заявок покупця, погоджених постачальником. Відсутність письмової заявки покупця, інших обов`язкових для поставки партії товару етапів виконання Договору з боку покупця не означає неможливість поставки товару постачальником (пункти 2.3., 2.4. Договору).

При цьому, за умовами пункту 2.5. Договору, при поставці товару постачальник зобов`язується надати покупцю: 1) оригінальний примірник рахунку - фактури, 2) видаткову накладну, 3) договір поставки/купівлі - продажу товару, підписаний уповноваженим представником постачальника.

Загальна вартість товару, який передається за цим Договором покупцю, складається з суми вартості товару, переданого покупцеві відповідно до всіх видаткових накладних постачальника до цього Договору (пункт 3.1. Договору).

Відповідно до пункту 3.2. Договору ціна товару вказується в видаткових накладних, які є невід`ємною частиною Договору.

Згідно з пунктами 3.3., 3.4. Договору оплата покупцем вартості товару здійснюється на підставі рахунку постачальника в безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Покупець здійснює розрахунок за поставлений товар протягом 10 (десяти) календарних днів з дати відвантаження товару покупцю, шляхом банківського переказу вартості товару на поточний рахунок постачальника. Датою оплати є дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Як визначено у пункті 7.1 Договору останній вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2024 року, але в будь - якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним Договором.

Позивач у позовній заяві зазначає, що на виконання умов Договору ним було поставлено відповідачу, а останнім прийнято товар - пшеницю українського походження, врожаю 2021 року код УКЗЕД 0 в кількості 607,38 тон на суму 1 678 654,80 грн, згідно з видатковими накладними: №1 від 13.08.2024 року на суму 129 002,40 грн, №2 від 13.08.2024 року на суму 137 514,00 грн, №3 від 13.08.2024 року на суму 131 019,60 грн, №4 від 13.08.2024 року на суму 129 888,00 грн, №5 від 14.08.2024 року на суму 120 835,20 грн, №6 від 14.08.2024 року на суму 126 148,80 грн, №7 від 14.08.2024 року на суму 127 969,20 грн, №8 від 14.08.2024 року на суму 126 247,20 грн, №9 від 14.08.2024 року на суму 130 527,60 грн, №10 від 14.08.2024 року на суму 369 000,00 грн, №11 від 17.08.2024 року на суму 150 502,80 грн, копії яких долучені до позовної заяви.

Позивачем на підтвердження факту поставки до матеріалів справи надані також копії товарно-транспортних накладних: № 1 від 13.08.2024 року, № 2 від 13.08.2024 року, № 3 від 13.08.2024 року, № 4 від 13.08.2024 року, № 5 від 14.08.2024 року, № 6 від 14.08.2024 року, № 7 від 14.08.2024 року, № 8 від 14.08.2024 року, № 9 від 14.08.2024 року, № 10 від 14.08.2024 року, № 11 від 14.08.2024 року, № 12 від 14.08.2024 року, № 13 від 17.08.2024 року, підписаних з боку вантажовідправника - ТОВ «Усімторг» та водіїв - експедиторів.

Постачальником на оплату пшениці українського походження/, врожаю 2021 року код УКТЗЕД 0 виставлено рахунок № 1 від 13.08.2024 року на суму 1 678 654,80 грн. з ПДВ, копія якого наявна в матеріалах справи.

Однак, як зазначає позивач, відповідачем у добровільному порядку не було здійснено оплату поставленого за Договором товару на суму 1 678 654,80 грн, що і стало підставою для подання позову в даній справі.

Відповідач письмового відзиву на позовну заяву або інших заперечень проти позову, письмових заяв, клопотань під час розгляду справи судом першої інстанції суду не подавав.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін із таких підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати в установлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його в підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір №13/08-П поставки пшениці (в заліковій вазі) від 13.08.2024 є договором поставки, до якого застосовуються загальні положення про купівлю-продаж.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України (тут і надалі чинного станом на дату виникнення спірних правовідносин) договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Частиною 1 статті 664 Цивільного кодексу України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві.

В силу приписів статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

Відповідно до умов укладеного Договору постачальник зобов`язується поставити (передати у власність), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар, а саме пшеницю українського походження, врожаю 2021 року код УКТЗЕД на умовах, зазначених у цьому Договорі (далі - Товар).

Згідно з положеннями пункту 2.1. Договору поставка товару забезпечується та здійснюється покупцем на умовах EXW, у відповідності до правил Інкотермс-2020, покупець самостійно власним транспортом і за свій рахунок вивозить товару зі складу постачальника.

Поставка здійснюється на підставі усних або письмових заявок покупця, погоджених постачальником. Відсутність письмової заявки покупця, інших обов`язкових для поставки партії товару етапів виконання Договору з боку покупця не означає неможливість поставки товару постачальником (пункти 2.3., 2.4. Договору).

Наразі, доказів наявності письмових заявок покупця матеріали справи не містять та позивачем суду не надано.

Водночас, за умовами пункту 2.5. Договору при поставці товару постачальник зобов`язується надати покупцю: 1) оригінальний примірник рахунку - фактури, 2) видаткову накладну, 3) договір поставки/купівлі - продажу товару, підписаний уповноваженим представником постачальника.

Згідно з пунктом 2.2. Договору термін поставки - не пізніше ніж до 25 серпня 2024 року. Датою поставки партії товару для автомобільного транспорту вважається дата його прийняття в місці завантаження товару, визначеному пунктом 2.1. Договору.

Загальна вартість товару, який передається за цим Договором покупцю, складається з суми вартості товару, переданого покупцеві відповідно до всіх видаткових накладних постачальника до цього Договору (пункт 3.1. Договору).

Відповідно до пункту 3.2. Договору ціна товару вказується в видаткових накладних, які є невід`ємною частиною Договору.

Як зазначено позивачем у позовній заяві та встановлено судом першої інстанції за матеріалами справи, на виконання умов Договору позивачем було поставлено відповідачу, а останнім прийнято товар - пшеницю українського походження, врожаю 2021 року код УКЗЕД 0 в кількості 607,38 тон на суму 1 678 654,80 грн, згідно з видатковими накладними: №1 від 13.08.2024 року на суму 129 002,40 грн, №2 від 13.08.2024 року на суму 137 514,00 грн, №3 від 13.08.2024 року на суму 131 019,60 грн, №4 від 13.08.2024 року на суму 129 888,00 грн, №5 від 14.08.2024 року на суму 120 835,20 грн, №6 від 14.08.2024 року на суму 126 148,80 грн, №7 від 14.08.2024 року на суму 127 969,20 грн, №8 від 14.08.2024 року на суму 126 247,20 грн, №9 від 14.08.2024 року на суму 130 527,60 грн, №10 від 14.08.2024 року на суму 369 000,00 грн, №11 від 17.08.2024 року на суму 150 502,80 грн, копії яких наявні в матеріалах справи.

Вказаний Договір та видаткові накладні підписані представниками сторін (зі сторони постачальника підписантом значиться директор Боріс Сопіжук, зі сторони покупця - директор Віктор Чередніченко) та скріплені печатками підприємств.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, та які повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, з урахуванням положень укладеного між сторонами Договору, документами, які підтверджують як факт виконання позивачем зобов`язання з поставки товару відповідачеві, так і факт виникнення у останнього зобов`язання з його оплати, є видаткові накладні, які сторонами належним чином оформлені та підписані без будь - яких зауважень, а також засвідчені печатками обох сторін.

Тобто, як вірно зазначив суд першої інстанції, саме ці документи є первинними бухгалтерськими документами, які засвідчують факт здійснення господарської операції і містять інформацію про вартість переданого товару.

Підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

У свою чергу відповідач, заперечуючи проти наявності у нього обов`язку з оплати за товар, зазначає, що Договір та видаткові накладні зі сторони відповідача його директором Чередніченко В.В. не підписувались.

Зазначені доводи скаржника відхиляються колегією суддів, враховуючи таке.

Згідно з частинами 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За змістом частин 1, 2 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У розумінні положень наведеної норми на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Верховний Суд у постановах від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17 відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

У практиці Європейського суду з прав людини також трапляються рішення, в яких суд посилається на баланс вірогідностей задля оцінки обставин у справі. Так, зокрема, у рішенні від 23.08.2016 (заява № 59166/12) Дж. К. та Інші проти Швеції (J.K. AND OTHERS v. SWEDEN) Європейський суд з прав людини наголошує, що «У країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Позивачем до матеріалів справи надано належним чином засвідчені копії Договору №13/08-П поставки пшениці (в заліковій вазі) від 13.08.2024, видаткові накладні на поставку товарів за договором

Відповідно до частини 2 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

При цьому, приписи вказаної статті кореспондуються з частиною 1 статті 181 Господарського кодексу України, відповідно до якої господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами.

Згідно з відомостями, наявними у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроенергоінвест» () керівником підприємства з 24.06.2024 є Чередніченко Віктор Володимирович.

Колегія суддів зазначає, що Договір поставки та видаткові накладні, на підставі яких поставлено товар, містять всі необхідні реквізити, визначені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» для первинних бухгалтерських документів, та у графі від імені покупця містять підпис особи із зазначенням її посади як директора підприємства - Віктора Чередніченка.

Вказані документи скріплені печаткою юридичної особи ТОВ «Агроенергоінвест».

Відповідно до частин 1 та 4 статті 58-1 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності печатки. Використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим. Виготовлення, продаж та/або придбання печаток здійснюється без одержання будь-яких документів дозвільного характеру.

Згідно пунктів 1, 5, 9, 10 глави 3 розділу 2 Правила організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 червня 2015 року №1000/5 право на застосування гербових печаток (для установ, які мають право використовувати державну символіку) або печаток установи із зазначенням найменування установи та ідентифікаційного коду (далі - печатка установи) закріплюється у положенні (статуті) установи і зумовлюється її правовим статусом.

На документах, що засвідчують права громадян і юридичних осіб, на яких фіксується факт витрати коштів і проведення операцій з матеріальними цінностями, підпис посадової (відповідальної) особи скріплюється печаткою установи (за наявності).

Розпорядчим документом керівника установи визначаються порядок використання, місце зберігання печатки установи і посадові особи, відповідальні за її зберігання, а також перелік посадових осіб, підписи яких скріплюються печаткою установи.

Облік усіх печаток та штампів, що застосовуються в установі, ведеться у журналі за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Видача печаток, штампів посадовим особам здійснюється під підпис у відповідному журналі. Печатки зберігаються у шафах (сейфах), що надійно замикаються і опечатуються.

Зазначене свідчить про те, що відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на договорах, інших первинних бухгалтерських документах.

Однак, скаржник не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що його печатка, відбиток якої було проставлено як на договорі, так і на видаткових накладних, була загублена відповідачем, викрадена в нього або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа.

Отже, приймаючи до уваги, що відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки та за відсутності доказів того, що печатка була загублена відповідачем, викрадена в нього або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа, враховуючи наявність відбитку печатки відповідача на Договорі, видаткових накладних, суд дійшов висновку про реальність господарської операції з поставки товарів на підставі перелічених документів.

Додатково факт поставки товарів підтверджується наданими позивачем до матеріалів справи копіями товарно-транспортних накладних: №1 від 13.08.2024 року, №2 від 13.08.2024 року, № 3 від 13.08.2024 року, № 4 від 13.08.2024 року, № 5 від 14.08.2024 року, №6 від 14.08.2024 року, №7 від 14.08.2024 року, №8 від 14.08.2024 року, №9 від 14.08.2024 року, №10 від 14.08.2024 року, №11 від 14.08.2024 року, №12 від 14.08.2024 року, №13 від 17.08.2024 року, підписаних з боку вантажовідправника - ТОВ «Усімторг» та водіїв - експедиторів.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Договір №13/08-П поставки пшениці (в заліковій вазі) від 13.08.2024 є чинним, недійсним у судовому порядку (у тому числі з підстав відсутності волевиявлення відповідача на його укладення, підробки підпису директора на ньому) не визнавався.

Предметом даного спору, у свою чергу, не є встановлення обставин додержання вимог, які є необхідними для чинності правочину.

З огляду на наведене у сукупності, колегія суддів не вбачає підстав для призначення у даній справі судової почеркознавчої та економічної експертизи, як і підстав для витребування для цього оригіналів запитуваних відповідачем документів, оскільки подані позивачем в обґрунтування заявлених ним позовних вимог докази є більш вірогідними, ніж нічим не підтверджені доводи, наведені відповідачем на їх спростування.

У даному контексті суд враховує також, що відповідач під час розгляду справи судом першої інстанції не скористався наданим йому статтею 165 Господарського процесуального кодексу України правом на подання відзиву на позовну заяву, клопотання про призначення судової експертизи також не заявляв.

При цьому стосовно доводів скаржника щодо неповідомлення його про розгляд справи, то суд зазначає, що відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої системи (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасник справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з пунктом 2 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи №910/15556/24 та про його право подати відзив на позовну заяву, а також про відкладення підготовчого засідання, закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала господарського суду від 15.01.2025 про відкриття провадження у справі, а також ухвали від 06.02.2025 та 05.03.2025 були направлені судом в його електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд», факт отримання яких 15.01.2025, 21.02.2025 та 05.04.2025 підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про доставку електронного листа до електронного кабінету відповідача.

Про поважні причини неявки в підготовчі засідання 06.02.2025 та 05.03.2025, а також судове засідання з розгляду справи по суті представник відповідача суд не повідомляв, докази протилежного у матеріалах справи відсутні.

Отже, відповідач жодним чином не був позбавлений права заявити відповідне клопотання про призначення судової експертизи під час розгляду справи судом першої інстанції, однак означеного не зробив, а доводи стосовно неналежності підпису, проставленого на договорі та видаткових накладних, директору відповідача, висловив лише в апеляційній скарзі й такі доводи, з огляду на матеріали справи та сукупність наданих позивачем доказів, оцінюються судом критично.

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини 1 статті 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами частин 1, 2 статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до пунктів 3.3., 3.4. Договору оплата покупцем вартості товару здійснюється на підставі рахунку постачальника в безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Покупець здійснює розрахунок за поставлений товар протягом 10 (десять) календарних днів з дати відвантаження товару покупцю, шляхом банківського переказу вартості товару на поточний рахунок постачальника. Датою оплати є дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Доказів узгодження сторонами іншого строку та/або порядку оплати поставленого за Договором товару матеріали справи не містять.

Судом встановлено за матеріалами справи, що постачальником на оплату пшениці українського походження/, врожаю 2021 року код УКТЗЕД 0 виставлено рахунок № 1 від 13.08.2024 року на суму 1 678 654,80 грн. з ПДВ, копія якого наявна в матеріалах справи.

Однак, відповідачем не було здійснено оплату поставленого за Договором товару на суму 1 678 654,80 грн.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки відповідачем допущено прострочення оплати поставленого за Договором товару та з метою досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача з вимогою б/н від 23.09.2024, копія якої наявна в матеріалах справи, щодо оплати заборгованості за поставлений товар в сумі 1 678 654,80 грн, факт надсилання якої на адресу відповідача підтверджується копіями фіскального чеку від 25.09.2024 року, опису вкладення в цінний лист від 25.09.2024 та накладної № 963 від 25.09.2024.

Проте, вказана вимога позивача залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Таким чином, свої зобов`язання щодо своєчасної оплати товару, всупереч вимогам цивільного та господарського законодавства, а також умовам Договору відповідач не виконав, в результаті чого у Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроенергоінвест» утворилась заборгованість перед позивачем за наведеним Договором у розмірі 1 678 654,80 грн, яка і підлягає стягненню з відповідача.

Враховуючи викладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження відсутності боргу та спростування обставин, встановлених судом першої інстанції.

Усі інші доводи скаржника щодо суті спору, окрім викладених у мотивувальній частині постанови, суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про задоволення позову.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 лютого 2010 року, пункт 58).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Доводи апеляційної скарги відповідача не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції. Скаржником не надано суду доказів, які б свідчили про необґрунтованість заявлених до відповідача позовних вимог, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроенергоінвест» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроенергоінвест» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2025 у справі №910/15556/24 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2025 у справі №910/15556/24 залишити без змін.

Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Агроенергоінвест».

Матеріали справи №910/15556/24 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 13.01.2026 після виходу членів колегії суддів з відпусток.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.О. Мальченко

А.І. Тищенко