ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" грудня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/3808/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Ю.С.

при секретарі судового засідання: Степанюк А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Маковія Олександра Володимировича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Контейнери України (65104, Одеська обл., м. Одеса, просп. Академіка Глушка, буд. 29, офіс 228, )

про стягнення 415276,49 грн., -

за участю учасників справи:

від позивача: Лисецька О.О., адвокат, діє на підставі ордеру

від відповідача: не з`явився

Суть спору: Фізична особа-підприємець Маковій Олександр Володимирович звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Контейнери України про стягнення 415276,49 грн., з яких: 360149 грн. основного боргу, 10630,44 грн. 3% річних та 44497,05 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про надання послуг від 01.06.2022 щодо повної та своєчасної сплати наданих послуг; позивач вказує, що за час дії договору позивач надав, а відповідач прийняв за актами прийому-передачі послуги на загальну суму 9988461 грн., при цьому відповідач сплатив за весь час дії договору лише 9628312 грн., у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 360149 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №916/3808/25; розглядати справу вирішено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

06.10.2025 за вх.№30899/25 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який прийнято судом до розгляду. У поданому відзиві відповідач просить суд задовольнити позов частково в сумі 130097 грн. та вказує, зокрема, наступне:

- з позовом частково не згоден; позивачем не були виконані роботи за актами приймання-передачі послуг до договору від 01 червня 2022 року загалом на суму 230052 грн., а саме: №23 від 30 квітня 2024 року на суму 40800 грн.; №22 від 31 березня 2024 року на суму 50012 грн.; №21 від 29 лютого 2024 року на суму 139240 грн.; зазначені акти та акт звіряння взаєморозрахунків за 2024 рік, на думку відповідача, є підробленими, підпис директора Понятнова М.Ю. під вказаними документами не належить Понятнову М.Ю., а печатка №2, проставлена на вказаних документах, не належать ТОВ Контейнери України;

- фактичний борг ТОВ Контейнери України перед позивачем становить: 360149 - 230052 = 130097 грн.; також відповідач не визнає суми 44497,05 грн. інфляційних витрат, 10630,44 грн. 3% річних.

06.10.2025 за вх.№30901/25 до суду від відповідача надійшло клопотання, в якому відповідач просив суд здійснити перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи №916/3808/25 за правилами загального позовного провадження.

06.10.2025 за вх.№30904/25 до суду від відповідача надійшло клопотання про призначення у справі комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи документів. У поданому клопотанні відповідач просив суд призначити комплексну судову почеркознавчу та технічну експертизу документів; на розгляд експертизи поставити наступні питання: - Чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 під актами приймання-передачі послуг до договору від 01 червня 2022 року загалом на суму 230052 гривень, а саме: №23 від 30 квітня 2024 року на суму 40800 гривень; №22 від 31 березня 2024 року на суму 50012 гривень; №21 від 29 лютого 2024 року на суму 139240 гривень; - Чи виконано підпис від імені Понятнова Михайла Юрійовича під актом звіряння взаєморозрахунків за 2024 рік; - Чи виконаний відбиток печатки ТОВ Контейнери України печаткою ТОВ Контейнери України під актами приймання-передачі послуг до договору від 01 червня 2022 року загалом на суму 230052 гривень, а саме: №23 від 30 квітня 2024 року на суму 40800 гривень; №22 від 31 березня 2024 року на суму 50012 гривень; №21 від 29 лютого 2024 року на суму 139240 гривень; - Чи виконаний відбиток печатки ТОВ Контейнери України печаткою ТОВ Контейнери України під актом звіряння взаєморозрахунків за 2024 рік. В обґрунтування поданого клопотання відповідач вказав, зокрема, наступне:

- відповідач з позовом частково не згодний; позивачем не були виконані роботи за актами приймання-передачі послуг до договору від 01 червня 2022 року загалом на суму 230052 гривень, а саме: №23 від 30 квітня 2024 року на суму 40800 гривень; №22 від 31 березня 2024 року на суму 50012 гривень; №21 від 29 лютого 2024 року на суму 139240 гривень;

- зазначені акти та акт звіряння взаєморозрахунків за 2024 рік є підробленими, а підпис директора Понятнова М.Ю. під вказаними документами не належить ОСОБА_1 ; печатка №2, проставлена на вказаних документах, не належать ТОВ Контейнери України; факт підробки вказаних актів буде доведено у суді шляхом призначення комплексної почеркознавчої та технічної експертизи;

- фактичний борг ТОВ Контейнери України перед позивачем становить 360149 - 230052 = 130097 гривень.

Ухвалою суду від 13.10.2025 здійснено перехід розгляду справи №916/3808/25 зі спрощеного позовного провадження до розгляду справи №916/3808/25 за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 24.10.2025 о 09:30.

20.10.2025 за вх.№32888/25 до суду від відповідача надійшла заява про проведення засідання за відсутності відповідача, в якій відповідач підтримав клопотання про призначення почеркознавчої та технічної експертизи та просив суд розглянути вказане клопотання за відсутності представника відповідача.

21.10.2025 за вх.№33141/25 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення та додаткові документи, які долучено судом до матеріалів справи. У поданих поясненнях позивач заявив клопотання:

- виключити з числа доказів подані в якості додатків до позову наступні документи: акт приймання-передачі наданих послуг №21 від 29 лютого 2024 на суму 139240 грн.; акт приймання-передачі наданих послуг №22 від 31 березня 2024 на суму 50012 грн.; акт приймання-передачі наданих послуг №23 від 30 квітня 2024 на суму 40800 грн.; акт звіряння взаєморозрахунків між ТОВ Контейнери України та ФОП Маковій О.В.;

- розглядати справу на підставі доказів, поданих позивачем (за виключенням доказів, зазначених у пункті 1 цих пояснень) та доказів, поданих додатково до цих пояснень, а саме: акту приймання-передачі наданих послуг №21 від 29 лютого 2023 (технічна помилка у зазначенні року) на суму 139240 грн., акту приймання-передачі наданих послуг №22 від 31 березня 2024 на суму 50012 грн.; акту приймання-передачі наданих послуг №23 від 20 квітня 2024 на суму 40800 грн.; залучити копії актів приймання-передачі наданих послуг: №21 від 29 лютого 2023 (технічна помилка у зазначенні року) на суму 139240 грн., №22 від 31 березня 2024 на суму 50012 грн., №23 від 20 квітня 2024 на суму 40800 грн., до матеріалів справи в якості доказів. У поданих поясненнях позивач вказує, зокрема, наступне:

- позивач зробив ревізію своїх документів бухгалтерського обліку, в тому числі і щодо виконання умов спірного договору, та звернув увагу на те, що в актах виконаних робіт по договору допущені помилки, в зв`язку з чим звернувся до відповідача з проханням дооформити належним чином акти приймання-передачі наданих послуг по договору та підписати акт звірки за 2024 рік; відповідач погодився та передав позивачу акти виконаних робіт за лютий-квітень 2024 року та акт звірки взаєморозрахунків, оформлені та підписані відповідачем зі своєї сторони у вигляді, які подані позивачем до позову; при цьому жодних приміток щодо того яким чином оформлені відповідачем зазначені акти виконаних робіт відповідач не зазначив;

- в свою чергу, позивач надає суду копії (оригінали будуть представлені суду для огляду) первісних актів приймання-передачі наданих послуг: №21 від 29 лютого 2024 року на суму 139240 грн., №22 від 31 березня 2024 року на суму 50012 грн., №23 від 20 квітня 2024 року на суму 40800 грн., які помилково на думку позивача були оформлені з деякими недоліками, що, в свою чергу, стало підставою для звернення до відповідача з проханням про дооформлення таких актів, що, в свою чергу, жодним чином не спростовує факту їх достовірності та факту надання послуг за договором, що підтверджується зазначеними первісними актами;

- у первісному акті приймання-передачі наданих послуг №21 від 29 лютого 2024 року було допущено технічну помилку, а саме замість слів 29 лютого 2024 року зазначено 29 лютого 2023 року, тобто допущено технічну помилку у зазначенні року; тільки ця помилка стала підставою для звернення до відповідача про належним чином дооформлення зазначеного акту;

- у первісному акті №21 зазначено дата - 29 лютого, тобто дата, що є виключно у високосному році, тобто 2024 році; за календарем 2023 року у лютому 2023 року було лише 28 днів, при цьому у лютому 2024 року (високосний рік) - 29 днів, що фактично і значиться у акті №21; зазначений первісний акт №21 оформлено та підписано відповідачем, а також підписано позивачем, що фактично підтверджує факт надання позивачем послуг за договором на суму 139240 грн., та спростовує твердження відповідача про нібито відсутність факту надання послуг, в зв`язку з чим позивач просить вважати зазначений первісний акт №21 належним доказом у справі;

- щодо первісних актів приймання-передачі наданих послуг №22 від 31 березня 2024 року, №23 від 30 квітня 2024 (надалі - первісні акти № 22, 23) позивач надає копії зазначених актів, підписаних сторонами договору (оригінали будуть надані суду у судовому засіданні для огляду); зазначені первісні акти №22, 23 оформлено та підписано відповідачем, а також підписано позивачем, що фактично підтверджує факт надання позивачем послуг за договором на суму 50012 грн. та 40800 грн. відповідно та спростовує твердження відповідача про нібито відсутність факту надання послуг, в зв`язку з чим позивач просить вважати зазначені первісні акти №22, 23 належними доказами у справі;

- акт звірки взаєморозрахунків між сторонами разом з актами приймання-передачі наданих послуг №21,22,23, які надано позивачем до позову в якості додатків, підготовлено та підписано у вигляді, в якому було передано позивачу, відповідачем особисто; при цьому відомості, відображені як в актах №21,22,23, так як і в акті взаєморозрахунків, відповідають фактичним обставинам виконання умов договору.

У підготовчому засіданні 24.10.2025 судом у протокольній формі задоволено клопотання позивача за вх.№33141/25 в частині виключення з числа доказів, поданих в якості додатків до позову наступних документів: акту приймання-передачі наданих послуг №21 від 29 лютого 2024 на суму 139240 грн.; акту приймання-передачі наданих послуг №22 від 31 березня 2024 на суму 50012 грн.; акту приймання-передачі наданих послуг №23 від 30 квітня 2024 на суму 40800 грн.; акту звіряння взаєморозрахунків між ТОВ Контейнери України та ФОП Маковій О.В., а також в частині долучення до матеріалів справи копій актів приймання-передачі наданих послуг: №21 від 29 лютого 2023 (технічна помилка у зазначенні року) на суму 139240 грн., №22 від 31 березня 2024 на суму 50012 грн., №23 від 20 квітня 2024 на суму 40800 грн.

У підготовчому засіданні 24.10.2025 судом у протокольній формі, з метою повідомлення відповідача про задоволення клопотання позивача в частині виключення з числа доказів та долучення нових доказів, винесено ухвалу у порядку ст. 177 ГПК України про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та у порядку ст. 183 ГПК України про відкладення підготовчого засідання на 14.11.2025 о 13:45.

Ухвалою суду від 14.11.2025 у задоволенні клопотання відповідача про призначення експертизи за вх.№30904/25 від 06.10.2025 відмовлено; відкладено підготовче засідання на 02.12.2025 о 10:00.

У підготовчому засіданні 02.12.2025, з урахуванням того, що зі свого боку судом вчинено всі можливі дії для забезпечення всім учасникам справи можливості для реалізації їх процесуальних прав, судом у протокольній формі винесено ухвалу у порядку ст. 185 ГПК України про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 23.12.2025 о 10:15.

У судовому засіданні 23.12.2025 представник позивача просить суд задовольнити позов.

Відповідач у підготовчі та судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Відповідачем було надано відзив на позов, який прийнято судом до розгляду та клопотання про призначення експертизи, у задоволенні якого відповідною ухвалою судом відмовлено, натомість після задоволення клопотання позивача за вх.№33141/25 щодо виключення з числа доказів та долучення нових доказів, відповідачем жодних заяв/клопотань/заперечень до суду не надано, у зв`язку з чим господарський суд розглядає справу за наявними матеріалами справи та поданими позиціями сторін.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, зокрема, Указом Президента України від 20 жовтня 2025 року №793/2025, затвердженим Законом України від 21.10.2025 №4643-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 05 листопада 2025 року строком на 90 діб.

Справа №916/3808/25 розглядається судом в період оголошеного на всій території України воєнного стану через військову агресію російської федерації проти України.

Жодних заяв та/або клопотань, пов`язаних з неможливістю вчинення якихось процесуальних дій у зв`язку з воєнним станом, про намір вчинити такі дії до суду від учасників справи не надійшло.

У відповідності до вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку. Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

В судовому засіданні 23.12.2025 господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 23.12.2025 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд встановив:

01.06.2022 між Фізичною особою-підприємцем Маковієм Олександром Володимировичем (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Контейнери України (замовник, відповідач) був укладений договір.

Відповідно до п.1.1 договору за цим договором замовник доручає та оплачує, а постачальник зобов`язується належним чином надавати замовнику послуги з впровадження програмного забезпечення і/або окремих компонентів (надалі іменуються - послуги) для створення та функціонування CRМ-системи (надалі - продукт), необхідної для діяльності замовника, що включають зокрема, але не виключно: налаштування CRМ, доопрацювання модулей в ПО; розробка, тестування та впровадження бізнес-процесів компанії; налаштування сценаріїв збирання та розподілу лідів з різних джерел - сайтів, соціальних мереж, месенджерів та телефонії; налаштування контролю ефективності маркетингових заходів; перенесення в CRМ баз клієнтів та інших даних із Ехсеl або інших джерел; побудова аналітичних звітів та вимірів активності співробітників, визначення їх КРІ; налаштування бізнес-аналітики та звітності за різними відділами та напрямками; налаштування роботів та тригерів у CRМ; інтеграція сторонніх модулів у CRМ (телефонії, месенджерів, соц.мереж, сайтів, форм зворотного зв`язку тощо); підібрати напрямок CRМ системи та налагодити її роботу; автоматизувати бізнес-процеси під потреби компанії; навчити персонал роботі у системі.

Згідно з п.п. 2.1-2.7 договору загальна ціна цього договору визначається як сума вартості всіх виконаних замовлень, відповідно до підписаних сторонами актів приймання-передачі за цим договором протягом строку його дії; сторони узгодили вважати розрахунковим періодом один календарний місяць; вартість послуг постачальника розраховується на підставі погодинної ставки та зазначається в щомісячних актах приймання-передачі; сторони домовилися, що замовник зобов`язується оплатити виконане замовлення за цим договором, відповідно до умов замовлення, протягом 2-х (двох) робочих днів з моменту підписання відповідного акту приймання-передачі; замовник має право здійснювати авансові платежі до підписання відповідного акту приймання-передачі; оплата вартості замовлення за цим договором здійснюється замовником у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на рахунок, який зазначається постачальником; розрахунки між сторонами здійснюються виключно в національній валюті України.

За п.п. 3.3, 3.4 договору з метою підтвердження факту виконання замовлення постачальником в цілому або виконання конкретного етапу на певну дату сторони складають відповідний акт прийому-передачі (надалі, також акт), що є достатньою підставою для здійснення розрахунків з постачальником; сторони домовилися, що акт прийому-передачі складається щомісячно; звіт про надані послуги/виконані роботи за відповідний період є невід`ємною частиною акту прийому-передачі; постачальник надає замовнику два примірника підписаного акту прийому-передачі, а замовник зобов`язується підписати надані постачальником два примірника акту прийому-передачі не пізніше 3-х (трьох) робочих днів з моменту надання їх оригіналів замовнику постачальником і у вищезазначений строк надати один підписаний примірник акту прийому-передачі постачальнику або надати у вищезазначений строк мотивовану відмові від підписання такого акту; у випадку ненадання у вищезазначений строк постачальнику підписаного акту або мотивованої відмови, замовлення будуть вважатися прийнятими, наданими належним чином і такими, що підлягають оплаті замовником; у випадку мотивованої відмови замовника сторони в строк не пізніше 5-ти (п`яти) робочих днів з дати одержання постачальником мотивованої відмови замовника підписують протокол, який містить перелік істотних недоліків і строки їх усунення; постачальник зобов`язаний за власний рахунок усунути такі недоліки у вказаний замовником строк; прийняття замовлення та підписання відповідного акту замовником здійснюється після усунення всіх недоліків.

Відповідно до п.4.1 договору замовник зобов`язаний своєчасно приймати за актами прийому-передачі результати виконання замовлень від постачальника, які відповідають умовам цього договору; своєчасно оплачувати виконані постачальником замовлення у розмірі та в строки, передбачені даним договором, за умови виконання замовлення відповідно до вимог, зазначених сторонами.

Згідно з п.4.2 договору замовник має право контролювати хід виконання та/або якість виконання замовлення постачальником; замовник має право доручати проведення такого контролю третій стороні, завчасно попередивши про це постачальника; одержувати від постачальника всю необхідну інформацію про хід виконання замовлення.

За п.п. 10.1-10.3 договору цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання поставлених перед постачальником завдань, але не пізніше 31 грудня 2022 року, та у будь-якому разі не раніше повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором; у випадку не завершення повного впровадження продукту в бізнес-процеси замовника, за погодженням сторін цей договір може бути продовжено, про що сторони укладають додаткову угоду; у будь-який час розірвати цей договір, письмово (рекомендованим листом) попередивши іншу сторону за 30-ть (тридцять) календарних днів до бажаної дати розірвання; моментом повідомлення прийнято вважати дату одержання листа будь-якої із сторін; відповідно, дата розірвання цього договору наступає по закінченню 30-ти (тридцяти) календарних днів з моменту одержання листа про розірвання стороною.

31.12.2022 між Фізичною особою-підприємцем Маковієм Олександром Володимировичем (виконавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Контейнери України (замовник, відповідач) буда укладена додаткова угода №1 до договору від 01.06.2022, якою сторони виклали п.10.1 договору в новій редакції: цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2025 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

В матеріалах справи наявні наступні акти приймання-передачі наданих послуг до договору від 01.06.2022: №1 від 31.07.2022 на суму 230500 грн.; №2 від 31.08.2022 на суму 205000 грн.; №3 від 30.09.2022 на суму 1085000 грн.; №4 від 04.10.2022 на суму 400000 грн.; №5 від 31.10.2022 на суму 987000 грн.; №6 від 30.11.2022 на суму 605000 грн.; №7 від 31.12.2022 на суму 1015000 грн.; №8 від 31.01.2023 на суму 402000 грн.; №9 від 28.02.2023 на суму 489000 грн.; №10 від 31.03.2023 на суму 244900 грн.; №11 від 30.04.2023 на суму 418000 грн.; №12 від 31.05.2023 на суму 378000 грн.; №13 від 30.06.2023 на суму 691000 грн.; №14 від 31.07.2023 на суму 342000 грн.; №15 від 31.08.2023 на суму 399000 грн.; №16 від 30.09.2023 на суму 334000 грн.; №17 від 31.10.2023 на суму 150000 грн.; №18 від 30.11.2023 на суму 90000 грн.; №19 від 31.12.2023 на суму 70000 грн.; №20 від 31.01.2024 на суму 432500 грн.; №21 від 29.02.2023 (за твердженням позивача вірний рік - 2024 - технічна описка у зазначенні року; не визнаний відповідачем) на суму 139240 грн.; №22 від 31.03.2024 на суму 50012 грн. (не визнаний відповідачем); №23 від 30.04.2024 на суму 40800 грн. (не визнаний відповідачем); №24 від 31.05.2024 на суму 127716 грн.; №25 від 30.06.2024 на суму 40800 грн.; №26 від 31.07.2024 на суму 272016 грн.; №27 від 31.08.2024 на суму 286926 грн.; №28 від 30.09.2024 на суму 13000 грн.; №29 від 31.10.2024 на суму 13000 грн.; №30 від 30.11.2024 на суму 13000 грн.; №31 від 31.12.2024 на суму 24051 грн. Всього за наявними в матеріалах справи актами - 9988461 грн.

Також в матеріалах справи наявна виписка за рахункам ФОП Маковія О.В. за перiод з 01.01.2022 по 18.08.2025 щодо сплат ТОВ Контейнери України по договору від 01.06.2022 на загальну суму 9628312 грн.

В матеріалах справи наявні розрахунки позивача 3% річних та інфляційних втрат по наступним актам: №26 від 31.07.2024 - розраховано на суму боргу - 10172 грн. за період з 05.08.2024 по 11.09.2025; №27 від 31.08.2024 - розраховано на суму боргу 286926 грн. за період з 04.09.2024 по 11.09.2025; №28 від 30.09.2024 - розраховано на суму боргу 13000 грн. за період з 03.10.2024 по 12.09.2025; №29 від 31.10.2024 - розраховано на суму боргу 13000 грн. за період з 04.11.2024 по 12.09.2025; №30 від 31.11.2024 - розраховано на суму боргу 13000 грн. за період з 04.12.2024 по 12.09.2025; №31 від 31.12.2024 - розраховано на суму боргу 24051 грн. за період з 03.01.2025 по 12.09.2025. Всього за розрахунками: 10630,44 грн. 3% річних та 44497,05 грн. інфляційних втрат.

Неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором від 01.06.2022 щодо повної та своєчасної сплати виконаних робіт стало підставою для звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом про стягнення з відповідача 360149 грн. основного боргу, 10630,44 грн. 3% річних та 44497,05 грн. інфляційних втрат.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про повне задоволення позову, виходячи з наступного.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов?язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу вимог ст. 610, ч.2 ст. 615 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За вимогами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обов`язок з доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою. На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: баланс імовірностей (balance of probabilities) або перевага доказів (preponderance of the evidence); наявність чітких та переконливих доказів (clear and convincing evidence); поза розумним сумнівом (beyond reasonable doubt). Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.01.2022 у справі №917/996/20).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі Салов проти України від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Надточий проти України від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)..

У рішенні Європейського суду з прав людини Серявін та інші проти України (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), №37801/97, п.36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі Гірвісаарі проти Фінляндії (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п.30, від 27 вересня 2001 року).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Проніна проти України від 18.07.2006 та у справі Трофимчук проти України у рішенні від 28.10.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Господарський суд зазначає, що правовідносини у даній справі виникли на підставі укладеного між сторонами договору від 01.06.2022, предметом якого є надання позивачем відповідачу послуг з впровадження програмного забезпечення і/або окремих компонентів. Факт укладення договору сторонами не оспорюється, докази визнання вказаного договору недійсним чи неукладеним в матеріалах справи відсутні. Так, за умовами договору:

- загальна ціна цього договору визначається як сума вартості всіх виконаних замовлень, відповідно до підписаних сторонами актів приймання-передачі за цим договором протягом строку його дії;

- сторони домовилися, що замовник зобов`язується оплатити виконане замовлення за цим договором, відповідно до умов замовлення, протягом 2-х (двох) робочих днів з моменту підписання відповідного акту приймання-передачі;

- з метою підтвердження факту виконання замовлення постачальником в цілому або виконання конкретного етапу на певну дату сторони складають відповідний акт прийому-передачі, що є достатньою підставою для здійснення розрахунків з постачальником;

- постачальник надає замовнику два примірника підписаного акту прийому-передачі, а замовник зобов`язується підписати надані постачальником два примірника акту прийому-передачі не пізніше 3-х (трьох) робочих днів з моменту надання їх оригіналів замовнику постачальником і у вищезазначений строк надати один підписаний примірник акту прийому-передачі постачальнику або надати у вищезазначений строк мотивовану відмові від підписання такого акту; у випадку ненадання у вищезазначений строк постачальнику підписаного акту або мотивованої відмови, замовлення будуть вважатися прийнятими, наданими належним чином і такими, що підлягають оплаті замовником; у випадку мотивованої відмови замовника сторони в строк не пізніше 5-ти (п`яти) робочих днів з дати одержання постачальником мотивованої відмови замовника підписують протокол, який містить перелік істотних недоліків і строки їх усунення; постачальник зобов`язаний за власний рахунок усунути такі недоліки у вказаний замовником строк; прийняття замовлення та підписання відповідного акту замовником здійснюється після усунення всіх недоліків;

- замовник має право контролювати хід виконання та/або якість виконання замовлення постачальником; замовник має право доручати проведення такого контролю третій стороні, завчасно попередивши про це постачальника; одержувати від постачальника всю необхідну інформацію про хід виконання замовлення.

Як було встановлено судом, в матеріалах справи наявні акти приймання-передачі наданих послуг до договору від 01.06.2022, всього 31 акт.

За позицією позивача, сума основного боргу складає різницю між сумою актів та оплат відповідача: 9988461 грн. - 9628312 грн. = 360149 грн., при цьому, з розрахунків 3% річних та інфляційних втрат вбачається, що загальна сума заявленого позивачем основного боргу у розмірі 360149 грн., на який було здійснено нарахування, складає суму частково сплаченого акту №26 від 31.07.2024, а також повні суми за актами №27 від 31.08.2024, №28 від 30.09.2024, №29 від 31.10.2024, №30 від 31.11.2024 та №31 від 31.12.2024.

За позицією відповідача, сума основного боргу, яка ним визнається, складає різницю між сумою актів, за виключенням не визнаних ним трьох атків - №21 від 29.02.2023/2024 на суму 139240 грн., №22 від 31.03.2024 на суму 50012 грн., №23 від 30.04.2024 на суму 40800 грн. та оплат відповідача: 9758409 грн. - 9628312 грн. = 130097 грн.

Статтею 42 ГПК України визначено перелік прав та обов`язків учасників справи.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 46 ГПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Частиною 1 ст. 191 ГПК України встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Господарський суд зауважує, що відповідачем не оспорюється сума оплат за спірним договором у розмірі 9628312 грн., а також визнається сума основного боргу у розмірі 130097 грн. При цьому, зазначаючи у відзиві на позов суму визнаної заборгованості, відповідачем не вказано саме за яким (якими) актом (-ами) виникла визнана ним заборгованість, а лише вказано про підробку актів №№ 21, 22, 23 та заявлялось відповідне клопотання про призначення почеркознавчої та технічної експертизи документів, у задоволенні якого судом ухвалою суду від 14.11.2025 відмовлено, оскільки акти приймання-передачі, які ставляться під сумнів відповідачем та які на його думку мали стати об`єктом дослідження експертом/-ами, виключені з числа доказів за клопотанням позивача із наданням відповідних пояснень та нових доказів (нових примірників таких актів) до пояснень за вх.№33141/25, натомість після прийняття до розгляду вказаних пояснень та долучення доказів відповідач жодним чином не уточнив подане клопотання та/або не надав додаткових обґрунтувань.

Окрім того, господарський суд зауважує, що відповідачем не спростовано факт підписання актів №27 від 31.08.2024, №28 від 30.09.2024, №29 від 31.10.2024, №30 від 31.11.2024 та №31 від 31.12.2024, а також не спростовано факт отримання відповідних послуг за вказаними актами.

Проаналізувавши наявні матеріали справи, враховуючи вищевстановлені обставини, господарський суд дійшов висновку, що відповідач, як замовник за укладеним договором від 01.06.2022, не здійснив повну та своєчасну оплату отриманих послуг, у зв`язку з чим у відповідача наявна заборгованість перед позивачем у розмірі 360149 грн., розмір якої підтверджений за наявними у справі доказами та частково визнаний відповідачем у сумі 130097 грн., а решта розміру заборгованості в сумі 230052 грн. відповідачем не спростована, з огляду на що позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Маковія Олександра Володимировича про стягнення з відповідача 360149 грн. заборгованості є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню.

Посилання відповідача на підробку підписів/печаток відповідача за актами №№ 21, 22, 23 до спірного договору не приймаються судом до уваги в якості підстави для відмови у позові, оскільки відповідачем зазначеного ним у відзиві належним чином не доведено, заявлена до стягнення сума основного боргу розрахована з вартості і інших актів, факт підписання яких відповідачем не оспорюється, а також виходячи з концепції вірогідності доказуванням, із урахуванням того, що докази надані позивачем на підтвердження позовних вимог про надання відповідачу послуг на визначену суму (в тому числі за актами, які оспорюються відповідачем і примірники яких (першочергові) були подані позивачем на доведення суду обставин і факту підписання відповідачем таких актів і надання за ними послуг) є більш вірогідними, ніж докази надані відповідачем на спростування факту та вартості наданих послуг, господарський суд вважає позовні вимоги правомірними, підставними та такими, що підлягають задоволенню.

Іншого відповідачем не доведено.

Інші доводи відповідача не спростовують вищевикладених висновків суду та не створюють підстав для відмови у позові.

Враховуючи факт прострочення сплати відповідачем вартості отриманих послуг, перевіривши розрахунки 3% річних та інфляційних втрат за визначені позивачем періоди та встановивши їх обґрунтованість та відповідність вимогам чинного законодавства, а також приймаючи до уваги відсутність контррозрахунків нарахованих сум з боку відповідача, з огляду на правомірність та підставність позовних вимог в частині стягнення основного боргу з відповідача, яким порушено його договірні зобов`язання в частині повної та своєчасної оплати отриманих послуг, господарський суд дійшов висновку про правомірність, підставність та необхідність задоволення заявлених позовних вимог Фізичної особи-підприємця Маковія Олександра Володимировича про стягнення з відповідача 10630,44 грн. 3% річних та 44497,05 грн. інфляційних втрат.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Фізичної особи-підприємця Маковія Олександра Володимировича в повному обсязі.

Іншого відповідачем не доведено.

Інші наявні в матеріалах справи документи вищевикладених висновків суду не спростовують.

На підставі ст.ст. 129, 130 ГПК України у зв`язку з визнанням відповідачем позову в частині стягнення 130097 грн. - 50 відсотків судового збору за вказаною вимогою у розмірі 780,64 грн., сплаченого при поданні позову - покладаються на відповідача, решта 50 відсотків у розмірі 780,64 грн. - повертаються позивачу з Державного бюджету; решта суми судового збору у розмірі 3422,04 грн. у справі покладається на відповідача в порядку п.1 ч.4 ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 130, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Маковія Олександра Володимировича - задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Контейнери України (65104, Одеська обл., м. Одеса, просп. Академіка Глушка, буд. 29, офіс 228, ) на користь Фізичної особи-підприємця Маковія Олександра Володимировича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 360149 /триста шістдесят тисяч сто сорок дев`ять/ грн. заборгованості, 10630 /десять тисяч шістсот тридцять/ грн. 44 коп. 3% річних, 44497 /сорок чотири тисячі чотириста дев`яносто сім/ грн. 05 коп. інфляційних втрат та 4202 /чотири тисячі двісті дві/ грн. 68 коп. судового збору за подання позовної заяви.

3.Повернути з Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця Маковія Олександра Володимировича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 780 /сімсот вісімдесят/ грн. 64 коп. судового збору, сплаченого за квитанцією №262327442 від 17.09.2025 на загальну суму 4983 /чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят три/ грн. 32 коп., яка міститься в матеріалах справи №916/3808/25.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повне рішення складено 02 січня 2026 р.

Суддя Ю.С. Бездоля