номер провадження справи 5/114/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2025 Справа № 908/2492/25

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Проскурякова К.В., при секретарі судового засідання Шельбуховій В.О., розглянув матеріали справи

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Інженерний Центр ЗТЗ-Сервіс (вул. Козелецька, буд. 24, м. Київ, 03065; )

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-Інженерний Центр ЗТЗ-Сервіс (вул. Дніпровське шосе, буд. 11, м. Запоріжжя, 69069; )

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Дочірнє підприємство з 100%-ою іноземною інвестицією Сіменс Україна (вул. Короленківська, буд. 4-Б, м. Київ, 01033; )

про визнання недійсним договору та

стягнення 1.266.376,78 грн.

За участі представників сторін:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: Тивоненко Д.Р. (в залі суду) - ордер серії АР № 1211619 від 30.09.2025, свідоцтво ЗП001616 від 29.03.2018;

Від третьої особи: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

15.08.2025 через підсистему Електронний суд ЄСІКС до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Інженерний Центр ЗТЗ-Сервіс до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-Інженерний Центр ЗТЗ-Сервіс про визнання недійсним договору №087-24/2-00 від 02.12.2024 та стягнення 1 266 376,78 грн.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.08.2025 справу №908/2492/25 розподілено судді Проскурякову К.В.

Ухвалою суду від 19.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/2492/25 в порядку загального позовного провадження, присвоєно справі номер провадження 5/114/25, підготовче засідання призначено на 17.09.2025 об 11 год. 00 хв. з повідомленням (викликом) сторін та залучено до участі у справі №908/2492/25 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Дочірнє підприємство з 100%-ою іноземною інвестицією Сіменс Україна. Явку учасників справи визнано обов`язковою.

Ухвалою суду від 12.09.2025 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Інженерний Центр ЗТЗ-Сервіс від 11.09.2025 про проведення судових засідань в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у підсистеми Електронний суд ЄСІКС.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 17.09.2025 № 908/2492/25 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів. Розгляд справи у підготовчому провадженні відкладено на 20.10.2025 об 11 год. 00 хв. з повідомленням (викликом) сторін, яке вирішено проводити в режимі відеоконференції. Витребувано у позивача оригінал спірного договору з відповідними додатками суду для огляду, запропоновано сторонам здійснити відповідні процесуальні дії.

На виконання вимог вищевказаної ухвали суду, 03.10.2025 від ТОВ Інженерний Центр ЗТЗ-Сервіс надійшло клопотання про надання до матеріалів справи оригіналу договору № 087-24/2-00 від 02.12.2024, оригіналу Акта передачі-приймання наданих послуг/виконаних робіт від 14.02.2025 згідно з договором № 087-24/2-00 від 02.12.2024.

17.10.2025 від ТОВ Науково-Інженерний Центр ЗТЗ-Сервіс до суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі № 908/2492/25 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/7697/25, що розглядається Господарським судом міста Києва.

20.10.2025 від ТОВ ІЦ ЗТЗ-Сервіс до суду надійшло клопотання, відповідно до якого позивач заперечив проти клопотання ТОВ НІЦ ЗТЗ-Сервіс про зупинення провадження у справі.

Ухвалою суду від 20.10.2025 № 908/2492/25 відмовлено у задоволенні заяви ТОВ Науково-Інженерний Центр ЗТЗ-Сервіс про зупинення провадження у справі № 908/2492/25 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/7697/25. Розгляд справи у підготовчому засіданні відкладено на 10.11.2025 об 11 год. 30 хв. з повідомленням (викликом) сторін. Явка представників сторін у судове засідання визнана обов`язковою та призначене судове засідання вирішено здійснювати в режимі відеоконференцзв`язку з використанням підсистеми "Електронний суд. Відповідачу запропоновано у наступне засідання надати суду для огляду оригінали заяви свідка ОСОБА_1 від 29.09.2025 за № 1066 та договору № 087-24/2-00 від 02.12.2024 та здійснити інші процесуальні дії.

10.11.2025р. Відповідач в порядку ст. 88 ГПК України надав до суду Заяву свідка ОСОБА_2 , яка долучена судом до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 10.11.2025 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті та перше судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 27.11.2025 о 12 год. 00 хв. з повідомленням (викликом) сторін. Явка представників сторін у судове засідання визнана обов`язковою. Призначене судове засідання вирішено здійснювати в режимі відеоконференцзв`язку з використанням підсистеми "Електронний суд.

Згідно Акту Господарського суду Запорізької області від 27.11.2025 з невідомих технічних причин 27.11.2025 о 12 год. 00 хв. не відбувся відеоконфенцзв`язок, у підсистемі Електронний суд ЄСІКС, внаслідок чого не було можливим провести відеоконференцію судового засідання у справі №908/2492/25, у зв`язку з чим ухвалою від 27.11.2025р. розгляд справи по суті перенесено на 03.12.2025 об 12 год. 00 хв. з повідомленням (викликом) сторін в режимі відеоконференції. Явка представників сторін у судове засідання визнана обов`язковою.

В судовому засіданні 03.12.2025р. з розгляду справи по суті судом оголошено перерву до 24.12.2025р.

Відповідно до ст. 197 Господарського процесуального кодексу України, судове засідання 24.12.2025 здійснювалось в режимі відеоконференції системи ЕСІКС поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

З позовної заяви вбачається, що заявлені позовні вимоги про визнання недійсним договору №087-24/2-00 від 02.12.2024, укладеного між ТОВ Інженерний Центр ЗТЗ-Сервіс та ТОВ Науково-Інженерний Центр ЗТЗ-Сервіс, та стягнення 1 266 376,78 грн. Позивач посилаючись на ст.ст. 92, 202, 203, 204, 207, 215, 216, 232, 235, 237-239, 241, 638 Цивільного кодексу України, ст. 46 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», просить суд позов задовольнити. При цьому Позивач наполягає на визнанні недійсним Договору та застосуванні наслідків недійсності у вигляді повернення коштів у сумі 1 266 376,78 грн, включаючи інфляційні втрати та 3% річних, посилаючись на фіктивність правочину (ст. 234 ЦК України), оскільки його єдиною метою, на думку позивача, був безтоварний переказ коштів без фактичного виконання робіт відповідачем. Зазначає, що предмет спірного договору повністю дублює роботи, які вже були виконані самим позивачем за іншим контрактом із ДП «Сіменс Україна» (№ 49-11-24), що свідчить про відсутність економічного змісту оскаржуваної угоди. Вказує на дефект суб`єктного складу та порушення ч. 3 ст. 238 ЦК України, стверджуючи, що В.М. Бережний фактично діяв в інтересах обох сторін, використовуючи факсиміле директора відповідача, що є неприпустимим конфліктом інтересів. Акцентує увагу на тому, що правочин має ознаки такого, що вчинений внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною (ст. 232 ЦК України), оскільки платежі здійснювалися в період, коли директор позивача знав про своє майбутнє звільнення. Також стверджує, що виконавчий орган перевищив повноважень, оскільки спірний договір є значним правочином (вартість перевищує 50% чистих активів), проте згода загальних зборів учасників на його укладення отримана не була, посилаючись на Закон України «Про запобігання корупції» та наявність реального конфлікту інтересів у діях підписанта, який суміщав керівні посади в обох товариствах. Крім цього Позивач вказує на відсутність належних первинних документів та доказів реального виконання робіт відповідачем, оскільки акт приймання-передачі підписаний формально без участі фактичного керівництва відповідача. Також Позивач вважає, що правочин суперечить інтересам держави та суспільства і порушує публічний порядок управління державними корпоративними правами, враховуючи статус відповідача. Обґрунтовуючи вимогу про реституцію згідно зі ст. 216 ЦК України, зазначає, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, окрім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Відповідач проти позову заперечив, вказавши у відзиві, що спірний договір було виконано в повному обсязі, що підтверджується актом здачі-приймання робіт, наказами про відрядження персоналу та відсутністю претензій з боку кінцевого бенефіціара послуг ДП «Сіменс Україна». Зазначає, що дублювання предмета договору з контрактом позивача та третьої особи пояснюється об`єктивною неможливістю позивача виконати роботи самостійно у визначені строки, що зумовило необхідність залучення відповідача. Щодо дефекту форми вказує, що використання факсиміле було регламентовано внутрішнім наказом, а згодом договір був перепідписаний власноруч повноважним на той час директором ОСОБА_2 , повноваження якого діяли до 17.02.2025 року. Спростовуючи наявність конфлікту інтересів зазначає, що оскільки ОСОБА_3 набув повноважень керівника відповідача лише у березні 2025 року, тобто вже після виконання та оплати спірного договору, а отже, на момент вчинення правочину заборони щодо суміщення посад не порушувалися. Крім цього посилається на ст. 241 ЦК України та вказує, що Позивач своїми конклюдентними діями (прийняттям робіт та повною оплатою) схвалив правочин, що нівелює можливе перевищення повноважень представником. Також Відповідач посилається на доктрину venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки) та практику Верховного Суду (постанова від 30.11.2022 у справі № 925/2/22), стверджуючи, що позивач діє недобросовісно, оскаржуючи договір після отримання вигоди від нього. Щодо відсутності згоди загальних зборів на значний правочин заперечує, посилаючись на те, що контрагент не зобов`язаний знати про внутрішні обмеження, а факт виконання договору сторонами свідчить про його валідацію. Також наголошує, що реституція виконаної послуги є неможливою, а вимога про повернення коштів без повернення отриманого блага порушує майновий баланс сторін та є неналежним способом захисту (постанова ВП ВС у справі № 908/976/19). Крім цього, Відповідач стверджує, що визнання договору недійсним не може використовуватися як інструмент ухилення від оплати за фактично спожиті послуги, оскільки це суперечить завданням господарського судочинства. Також заявив вимогу про відшкодування витрат на правничу допомогу у сумі 78 000,00 грн.

У своїх поясненнях від 09.10.2025р (фактично відповідь на відзив) Позивач вказав, що договір з боку відповідача підписано факсиміле без укладення окремої письмової угоди про його використання, що прямо суперечить ч. 3 ст. 207 ЦК України та правилам діловодства. Позивач стверджує, що не міг знати про існування примірника з «живим» підписом (про який заявляє відповідач), оскільки під час передачі справ у травні 2025 року колишній директор ОСОБА_3 надав лише факсимільну копію. Наголошує, що ОСОБА_3 фактично діяв від імені обох сторін (як директор позивача та технічний директор відповідача), що підтверджується даними з відкритих джерел та сайту відповідача, порушуючи ст. 238 ЦК України. Роботи фактично виконувалися власними силами позивача, оскільки працівники, зазначені у наказах відповідача про відрядження ( ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ін.), працювали за сумісництвом у позивача, що робить залучення субпідрядника економічно недоцільним. Позивач вказує на підконтрольність відповідача підсанкційним особам з ОСОБА_6 та холдингу «Електрозавод»), що свідчить про суперечність правочину інтересам держави та порушення ним публічного порядку (ст. 228 ЦК України). Вказує, що рішенням Ради національної безпеки і оборони України (РНБО) від 04.05.2022 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» до російського олігарха В.П. Євтушенкова були застосовані санкції, а відомості про нього внесено до Державного реєстру санкцій. Рішенням Вищого антикорупційного суду (ВАКС) від 01.09.2022 у справі № 991/3183/22 задоволено позов Міністерства юстиції України до ОСОБА_7 про стягнення його активів у дохід держави. При цьому ВАКС встановив, що ОСОБА_7 опосередковано володіє частками в українських підприємствах через російське АТ ХК «Електрозавод». У дохід держави було стягнуто корпоративні права, що належали підсанкційній особі, зокрема: 42,09 % частки статутного капіталу ТОВ «Науково-Інженерний Центр «ЗТЗ-Сервіс» (), об`єкти нерухомості відповідача за адресою: м. Запоріжжя, Дніпровське шосе, 11. Внаслідок виконання санкційного рішення структура учасників ТОВ НІЦ «ЗТЗ-СЕРВІС» змінилася і наразі виглядає наступним чином (за даними позивача): Фонд державного майна України (ФДМУ): володіє часткою у розмірі 1 353 961,30 грн (це стягнуті санкційні активи); Російська компанія АТ Холдингова компанія «Електрозавод»: залишається власником частки у розмірі 544 528,70 грн. Загальний статутний капітал становить 1 898 490,00 грн. Через перехід мажоритарної частки до ФДМУ, станом на 01.04.2025 та 01.10.2025 відповідача включено до Реєстру суб`єктів господарювання державного сектору економіки (як товариство, де державна частка перевищує 50%). Крім цього зазначає, що відсутність реєстрації Відповідачем податкової накладної в ЄРПН за лютий 2025 року є доказом відсутності наміру створення реальних правових наслідків. Правочин є значним (перевищує 50% чистих активів), проте згода загальних зборів на його укладення відсутня, що є порушенням ст. 44 Закону про «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»

У своїх запереченнях на відповідь на відзив Відповідач вказав, що він категорично заперечує порушення ч. 3 ст. 207 ЦК України. Визнав, що факсиміле директора Ю.О. Стороженка використовувалося для оперативного обміну скан-копіями (що дозволено внутрішнім наказом № 276). Однак, відповідач стверджує, що спірний Договір № 087-24/2-00 та Акт від 14.02.2025 згодом були підписані Ю.О. Стороженком власноруч після отримання паперових версій поштою. Відповідач зобов`язувався надати суду оригінал договору з «живим» підписом, що, на його думку, робить аргумент про відсутність угоди щодо факсиміле нікчемним. Також пояснив порядок фактичного виконання спірного Договору : 03.12.2024 було відряджено 4 працівників на ПС «Тилігул» (накази № 38, № 1-3); витрати на виконання склали 415 980,47 грн. (зарплата, матеріали, амортизація); лише після роботи відповідача (Акт від 14.02.2025) позивач зміг здати роботи кінцевому замовнику ДП «Сіменс Україна» (Акт від 17.02.2025), який не мав претензій. Крім цього, спростовуючи «подвійне представництво» ОСОБА_3 , вказує, що він у 2022 2024 роках не був посадовою особою відповідача, а приступив до обов`язків керівника відповідача лише 07.03.2025 (після звільнення з посади у позивача 27.02.2025). Підписання ним податкової звітності відповідача у березні 2025 року пояснюється тим, що на дату подання звіту він вже правомірно обіймав посаду. Відображення суми ПДВ у Декларації за лютий 2025 року, навіть за умови відсутності реєстрації податкової накладної в ЄРПН, свідчить про відображення операції в бухгалтерському обліку та намір сторін створити правові наслідки.

Також Відповідач надав суду пояснення від 20.12.2025, в яких зазначив, що ТОВ «ІЦ «ЗТЗ-СЕРВІС» (Позивач) було створено у липні 2022 року менеджментом відповідача ( ОСОБА_2 , ОСОБА_8 ) як «дзеркальну» компанію з метою збереження бізнесу та кваліфікованого персоналу в умовах, коли ТОВ НІЦ «ЗТЗ-СЕРВІС» (Відповідач) потрапило під дію заборон (Постанова КМУ № 187, Постанова НБУ № 18) через наявність російського власника (АТ ХК «Електрозавод»). Позивач виступав формальним контрагентом для замовників, оскільки з Відповідачем розривали договори. Отримані кошти частково перераховувалися Відповідачу через договори субпідряду (як спірний договір). Це дозволяло виплачувати заробітну плату працівникам, які були працевлаштовані на обох підприємствах (за основним місцем та сумісництвом), та сплачувати податки. Укладення спірного договору було необхідним, оскільки саме Відповідач володів спеціальним технологічним обладнанням та автотранспортом, необхідним для ремонту трансформаторів. Позивач, будучи новоствореною структурою, таких активів не мав. Відповідач пояснив використання факсиміле на етапі погодження договору тим, що Генеральний директор Ю.О. Стороженко проходив службу в Силах територіальної оборони у м. Києві і часто був відсутній, але згодом спірний договір № 087-24/2-00 та акти до нього були підписані директором власноруч. Ю.О. Стороженко надав письмові пояснення, де підтвердив свою згоду на укладення правочину.

Позивач надав пояснення від 23.12.2025р. в яких підтримав попередні вимоги щодо недійсності Договору № 087-24/2-00 через дефекти форми (відсутність письмової угоди про факсиміле) та перевищення повноважень директором при укладенні значного правочину без згоди загальних зборів, та зазначив, що предмет спірного Договору є тотожним з договором № 49-11-24, укладеним із ДП «Сіменс Україна», що, на думку позивача, підтверджує виконання робіт власними силами та відсутність реального наміру залучення відповідача. Наполягає на наявності конфлікту інтересів ОСОБА_3 , дії якого кваліфікуються як такі, що вчинені з пріоритетом інтересів відповідача, де він наразі обіймає керівну посаду. Додатково послався на Постанову КМУ № 187 та стверджує, що кінцевий бенефіціар Відповідача є резидентом РФ та перебуває під санкціями, що робить правочин таким, що порушує публічний порядок та національні інтереси (ст. 228 ЦК України). При цьому Позивач посилається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/19312/22, стверджуючи, що угоди з підконтрольними державі-агресору особами є нікчемними як такі, що суперечать основам правопорядку і моралі. Крім цього додатково надав обґрунтування удаваності спірного правочину (ст. 235 ЦК України), оскільки, за твердженням позивача, договір прикривав реальну фінансову операцію з виплати заробітної плати без виконання робіт.

В своїх поясненнях від 02.10.2025р. ДП «Сіменс Україна» (третя особа) підтвердила факт укладання Позивачем та третьою особою 04.11.2024 Договору № 49-11-24, відповідно до умов якого ТОВ «Інженерний центр « 3Т3-СЕРВІС» зобов`язалося виконати наступне: Надати послуги з проведення інженерно-технічного супроводу ремонту чотирьох трансформаторів типу ТДН-160000/330 (SIEMENS); - Виконати роботи з ремонту чотирьох трансформаторів типу ТДН-160000/330 (SIEMENS); - Надати послуги з, проведення високовольтних випробувань чотирьох трансформаторів типу ТДН-160000/330 (SIEMENS) після ремонту. Договір № 49-11-24 від 04.11.2024 виконано в повному обсязі, претензій до якості та строків виконаних робіт ДП "Сіменс Україна" не має. Третя особа не володіє додатковою інформацією щодо предмету спору між позивачем та відповідачем. Рішення суду у даній справі не вплине на права та обов`язки ДП "Сіменс Україна", оскільки всі зобов`язання за договором № 49-11-24 від 04.11.2024 року виконані в повному обсязі. ДП "Сіменс Україна" не заперечує проти розгляду справи за відсутності свого представника.

Наявні матеріали справи дозоляють суду розглянути справу по суті.

В судовому засіданні 24.12.2025р., в яке представник позивача не з`явився та не повідомив суд про причини неявки, жодних заяв та клопотань не направив, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд,

УСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що 04 листопада 2024р. було укладено Договір № 49-11-24 від 04.11.2024 між Замовником: ДП з 100%-ою іноземною інвестицією «СІМЕНС УКРАЇНА» (в особі Пашка Р.О. та Стрельченко О.С.) та Виконавцем: ТОВ «ІНЖЕНЕРНИЙ ЦЕНТР «ЗТЗ-СЕРВІС» (Позивачем) в особі Генерального директора Бережного Віктора Миколайовича.

Предметом Договору (п. 1.1-1.3) є надання послуг з інженерно-технічного супроводу ремонту та високовольтних випробувань чотирьох трансформаторів типу ТДН-160000/330 (SIEMENS).

Місце виконання (п. 1.4): ПС 330кВ «Тилігул» за адресою Україна, 57434, Миколаївська область, Березанський р-н, с.Крутоярка, вул. Молодіжна, Комплекс будівель та споруд підстанції № 42 (далі об`єкт).

За умовами Договору, розділ 2, Виконавець (Позивач) зобов`язувався, в т.ч.:

Направити шеф-інженера для супроводу робіт відповідно до технологічної програми та нормативних документів (СОУ-Н ЕЕ 46.603:2007 та ін.).

Надати необхідне технологічне обладнання для виконання робіт та здійснити його перевезення.

Відрядити своїх фахівців на об`єкт та здійснити технічне керівництво.

Виконати фізичний обсяг робіт: зливання/заливання оливи, дегазація, заміна клемних коробок, оливопоказників, промивка трансформаторів.

Провести високовольтні випробування та аналізи оливи у власній лабораторії.

3. СТРОКИ ВИКОНАННЯ:

3.1. Ремонт 4-х трансформаторів за один виїзд, тривалість 64 календарні дні.

3.2. Випробування за два виїзди, загальний строк 16 календарних днів.

3.3 Початок робіт протягом 10 календарних днів після отримання авансу та письмової заявки Замовника.

4.3 Загальна вартість послуг: 3 803 000,18 грн. (у т.ч. ПДВ 633 833,36 грн.).

5.1 Авансовий платіж: 45% вартості (1 711 350,08 грн.) протягом 10 днів до початку робіт.

5.2 Остаточний платіж здійснюється протягом 30 календарних днів після підписання акту приймання-передачі.

Форс-мажор (п. 9.3): Сторони усвідомлюють, що договір укладено під час дії воєнного стану.

10.1 Підрядник повинен забезпечити надання послуг лише персоналом, який не внесений до національних, європейських або санкційних списків США (OFAC, BIS та ін.).

Розділом 11 Договору також визначено, що документи, надіслані електронною поштою, мають юридичну силу з обов`язковою заміною на паперові оригінали протягом 30 днів. Договір діє до 30.04.2025.

Договором також передбачена (Додаток 3) сувора процедура допуску співробітників на об`єкт із перевіркою знань та наданням списків.

Отже, Позивач за умовами цього договору взяв на себе зобов`язання виконати роботи власними силами із залученням своїх фахівців, з використанням власного технологічного обладнання та лабораторії, а також гарантував відсутність санкційних ризиків. Факт підписання цього договору В.М. Бережним у листопаді 2024 року підтверджує його повноваження як генерального директора Позивача на той момент.

Разом з тим, в подальшому 02 грудня 2024 р. було укладено Договір № 087-24/2-00 між Замовником (Позивачем): ТОВ «ІНЖЕНЕРНИЙ ЦЕНТР «ЗТЗ-СЕРВІС» в особі Генерального директора Бережного Віктора Миколайовича (діє на підставі Статуту) та Виконавцем (Відповідачем): ТОВ «НАУКОВО ІНЖЕНЕРНИЙ ЦЕНТР «ЗТЗ-СЕРВІС» в особі Генерального директора Стороженка Юрія Олександровича (діє на підставі Статуту).

Умови цього Договору за деякими виключеннями дослівно відтворюють умови Договору від 04.11.2024р. № 49-11-24 від 04.11.2024 укладеного між ДП «СІМЕНС УКРАЇНА» та ТОВ «ІНЖЕНЕРНИЙ ЦЕНТР «ЗТЗ-СЕРВІС».

Зокрема, предметом договору (п. 1.1-1.3) є також: Надання послуг з інженерно-технічного супроводу ремонту, виконання робіт з ремонту та високовольтних випробувань чотирьох трансформаторів типу ТДН-160000/330 (SIEMENS).

Місцем виконання (п. 1.4) визначено той самий об`єкт: ПС 330кВ «Тилігул» за адресою Україна, 57434, Миколаївська область, Березанський р-н, с.Крутоярка, вул. Молодіжна, Комплекс будівель та споруд підстанції № 42.

Умови пункту 2.1 також є повністю ідентичними та визначають обов`язки Виконавця:

2.1.1 Для виконання ремонту трансформаторів направити фахівця (шеф-інженера) з метою забезпечення інженерно-технічного супроводу ремонту чотирьох трансформаторів у відповідності до технологічної програми та діючих нормативних документів.

2.1.2 Розробити технологічну програму виконання робіт з ремонту чотирьох трансформаторів на основі аналізу наявної технічної документації, особливостей та дотримання умов експлуатації, регламенту технічного обслуговування та результатів випробувань.

2.1.4 Надати необхідне технологічне обладнання для виконання робіт на трансформаторах.

2.1.5 Відрядити своїх фахівців на об`єкт та здійснити технічне керівництво ремонтними роботами, виконати фізичний обсяг ремонтів трансформаторів.

2.1.6 Виконати фізичний обсяг робіт в визначеному сторонами об`ємі, в.т. зливання/заливання оливи, дегазацію, заміну гумових ущільнень, ремонт активної частини тощо.

2.1.8 Забезпечити автотранспорт для перевезення бригади фахівців на об`єкт та зворотному напрямку.

2.1.9 Надати технічний акт на виконані роботи.

2.1.11 Направити на об`єкт двох спеціалістів для надання послуг з виконання високовольтних випробувань 4-х трансформаторів після ремонту. Виконати вимірювання характеристик трансформаторів у відповідності з розробленою програмою та діючими нормативними документами.

2.1.13 Відібрати проби оливи з баків трансформаторів та баків контакторів і виконати фізико-хімічні аналізи та випробування у власній лабораторії.

Початок робіт (п. 3.3): Протягом 10 днів після отримання авансу.

4. Ціна та розрахунки (п. 4.1, 5.1): Загальна вартість: 1 200 000,00 грн. (у т.ч. ПДВ 200 000,00 грн.). Оплата здійснюється Замовником протягом 30 календарних днів з моменту підписання акту здачі-приймання.

5. Строки (п. 3.1): Строк виконання робіт з ремонту 64 календарні дні (один виїзд). Випробування 16 календарних днів (два виїзди).

6. Форма обміну документами (п. 10.2): Сторони визнають юридичну силу документів, спрямованих електронною поштою, з обов`язковою заміною на паперові екземпляри з оригінальним підписом протягом 30 днів.

Окрім наведеного порівняльний аналіз змісту договорів свідчить про те, що обидва договори є ідентичними за умовами виконання зобов`язань зі значним ціновим дисконтом.

Так, предметом обох договорів є ремонт одного і того самого об`єкту: чотирьох трансформаторів ТДН-160000/330 (SIEMENS), який проводився в одному й тому самому місці: ПС 330кВ «Тилігул», що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Березанський р-н, с. Крутоярка, вул. Молодіжна (Комплекс. будівель та споруд підстанції № 42).

Пунктами 4 та 5 Договору № 087-24/2-00 від 02.12.2024 року передбачено що вартість угоди становить 1.200.000,00 грн. з ПДВ, розрахунок здійснюється на підставі акту здачі-приймання виконаних робіт протягом 30 днів.

При цьому наявна суттєва різниця у вартості робіт за обома договорами: 3.800.000 грн. у договорі Позивача з ДП "Сіменс Україна", та 1.200.000,00 грн. між Позивачем та Відповідачем, що свідчить про те, що 2,6 млн. грн. мало залишитися у власності Позивача, як посередника.

Крім цього суд зазначає, що Позивач за Договором з ДП «Сіменс Україна» зобов`язався надати своє обладнання, проте в Договорі з Відповідачем вже саме Відповідач зобов`язався надати своє обладнання для здійснення технологічних робіт на трансформаторах (п. 2.1.4).

Також у Договорі з ДП "Сіменс Україна" містяться такі суттєві умови: проведення робіт «Власними фахівцями» Позивача. В той же час у Договорі 087-24/2-00 (п. 2.1.1) роботи мають проводитися «Фахівцями Виконавця» (Відповідача), що є порушенням Позивачем умов договору з ДП «Сіменс Україна».

Відповідно до ст. 837 ЦК України вказані договори є договорами підряду, за яким одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно ст. 838 ЦК України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

Проте, Договір № 49-11-24 від 04.11.2024 з ДП «Сіменс Україна» не передбачав можливості залучення субпідрядників і Позивач зобов`язувався виконати роботу власними силами та з використанням власного технологічного обладнання, в тому числі проведення випробувань у власній лабораторії.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження виконання Позивачем умов Договору з ДП «Сіменс України» № 49-11-24 від 04.11.2024, надано:

- Наказ № 42 від 21.11.2024р. за підписом Генерального директора БережногоВ.М. про відрядження для участі в нараді з організаційних питань ремонту трансформаторів типу ТДН-160000/330 (SIEMENS) згідно договору № 49-11-24 від 04.11.2024, на ВЕС «Тилигульська» до Миколаївська область, Березанський район, село Крутоярка, терміном на 5 днів з 25.11.2024р. по 29.11.2024р. інженера Андрєєва В.А. , а також звіт про використання коштів до нього;

- Наказ № 44 від 28.11.2024р. за підписом Генерального директора БережногоВ.М. про службове відрядження для надання послуг з проведення інженерно-технічного супроводу ремонту, виконання робіт з ремонту та надання послуг з проведення високовольтних випробувань чотирьох трансформаторів типу ТДН-160000/330 (SIEMENS) згідно договору № 49-11-24 від 04.11.2024, до с.Крутоярка, Березанського району, Миколаївськох області, терміном на 61 день з 03.12.2024р. по 01.02.2025р.: інженера Мітюшина А.В., інженера Андрєєва В.А., інженера Давиденка Р.М., електрослюсаря Окопного В.М.;

- Наказ № 57 від 28.12.2024р. за підписом Генерального директора БережногоВ.М. про роботу у вихідні дні у зв`язку з необхідністю надання послуг з проведення інженерно-технічного супроводу ремонту, виконання робіт з ремонту та надання послуг з проведення високовольтних випробувань чотирьох трансформаторів типу ТДН-160000/330 (SIEMENS) згідно договору № 49-11-24 від 04.11.2024, яким вказаним вище працівникам зараховано роботу у певні вихідні дні у грудні 2024р. як в робочі, а також аналогічний наказ № 1 від 27.01.2025р. щодо роботи у вихідні у січні 2025р.;

- Наказ № 2 від 31.01.2025, яким продовжено терміни відрядження вказаним вище працівникам до с. Крутоярка, Березанського району, Миколаївськох області, для надання послуг з проведення інженерно-технічного супроводу ремонту, виконання робіт з ремонту та надання послуг з проведення високовольтних випробувань чотирьох трансформаторів типу ТДН-160000/330 (SIEMENS) згідно договору № 49-11-24 від 04.11.2024: відповідно до 11.02.2025р. та 14.02.2025р.;

- Також вказаним працівникам наказом № 3 від 14.02.2025р. зараховано роботу у вихідні дні у 02 та 08 лютого 2025р. як в робочі.

Крім цього Позивачем надано документи на підтвердження витрат коштів на відрядження та на паливо для автомобіля.

Отже, вказаними документами підтверджується, що Позивач ТОВ «Інженерний Центр «ЗТЗ-Сервіс» направляв вказаних працівників від свого імені, як Виконавця, для надання послуг з проведення інженерно-технічного супроводу ремонту, виконання робіт з ремонту та надання послуг з проведення високовольтних випробувань чотирьох трансформаторів типу ТДН-160000/330 (SIEMENS) згідно договору №49-11-24 від 04.11.2024, до с. Крутоярка, Березанського району, Миколаївськох області, місця розташування об`єкту ремонту.

Зі свого боку Відповідач ТОВ «Науково-Інженерний Центр «ЗТЗ-Сервіс» надав до суду документи на підтвердження виконання ним спірного Договору № 087-24/2-00, а саме: накази про відрядження за підписом генерального директором Ю.О. Стороженка:

- Наказ № 38 від 03.12.2024 про направлення 4 працівників: Мітюшина А.В., Андрєєва В.А., Давиденко О.М., Окопного В.М. для виконання відповідних видів робіт, вказаних у пункті 2.1.6. Договору з технічного обслуговування трансформаторів за адресою: Україна, 57434, Миколаївська область, Березанський р-н, с. Крутоярка, вул. Молодіжна (Комплекс будівель та споруд підстанції №42) за договором № 087-24/2-00 на об`єкт ПС 330кВ «Тилігул», терміном 61 день з 03.12.2024р. по 01.02.2025р.;

- Накази № 1 від 27.01.2025, № 2 від 31.01.2025 та № 3 від 14.02.2025 про роботу вказаних працівників у вихідні дні та продовження терміну відрядження у строки, аналогічні тим, які зазначені у відповідних наказах ТОВ «ІЦ «ЗТЗ-Сервіс»;

- Бухгалтерські регістри: оборотно-сальдова відомість за рахунком 231 (виробництво) за період з 02.12.2024р. по 28.02.2025р., де відображено витрати на суму 415 980,47 грн. (амортизація, ЄСВ, зарплата персоналу, матеріали). Господарську операцію за вказаним договором було зареєстровано в бухгалтерських регістрах відповідача, підтвердженням чого є звітна податкова декларація з ПДВ за лютий 2025 року, та Додаток 1 до неї, де у таблиці 1.1. розділу 1 Податкові зобов`язання під номером 5 відображено дані податкової накладної на суму 1 200 000,00 грн., оформленої 14.02.2025 року після підписання сторонами договору акту передачі-приймання наданих послуг/виконаних робіт;

- Платіжні інструкції № 45 від 26.02.2025 та № 51 від 27.02.2025 про перерахування Позивачем на користь Відповідача 1.200.000,00 грн., виписка по особовому рахунку ТОВ «НІЦ «ЗТЗ-Сервіс» за період з 24.02.2025р. по 02.03.20205р., в якій відображено зарахування коштів, що надійшли від ТОВ «ІЦ «ЗТЗ-Сервіс» в розмірі 1.200.000,00 грн.

Отже вказані документи свідчать, що одні і ті самі працівники, які працювали на аналогічних посадах як у Позивача так і у Відповідача, в одні й ті самі строки були відряджені на один і той же об`єкт для проведення робіт з ремонту та випробувань трансформаторів.

При цьому якщо Позивачем надано не тільки Акт приймання-передачі виконаних робіт за договором з ДП «Сіменс Україна» і накази про відрядження працівників, але й документи, що підтверджують реальне відрядження цих осіб: звіти про використання ними коштів на відрядження, відшкодування витрат та палива для автомобіля, то Відповідач таких документів не надав, додавши до відзиву лише накази про відрядження та первинні документи Акт приймання-передачі виконаних робіт та платіжні документи.

Також Відповідач надав до суду (в порядку ст. 88 ГПК України) Заяву свідка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника : податків НОМЕР_1 , серія та номер паспорта НОМЕР_2 , дата видачі 17.04.2014, виданий Дарницьким РВ ГУДМС України в м. Києві, місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , в якій він повідомив наступне:

«Повідомляю суду, що я у період з 12 березня 2021 року по 17.02.2025 року. Обіймав посаду Генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю НАУКОВО-ІНЖЕНЕРНИЙ ЦЕНТР «ЗТЗ-СЕРВІС».

В перших числах грудня місяця 2024 року до мене звернувся генеральний директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерний центр «ЗТЗ-СЕРВІС» ОСОБА_3 та запропонував укласти договір, за умовами: якого ТОВ НАУКОВО-ІНЖЕНЕРНИЙ ЦЕНТР «ЗТЗ-СЕРВІС», який я очолював, надає послуги 3 проведення інженерно-технічного супроводу ремонту чотирьох трансформаторів типу ІДН-160000/330 (БІЄМЕМ5) та високовольтних випробувань на об`єкті, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Березанський р-н, с. Крутоярка, вул. Молодіжна (Комплекс. будівель та споруд підстанції № 42).

ОСОБА_3 пояснив про необхідність. укладення такого договору, що зумовлено наступним. Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інженерний центр «ЗТЗ-СЕРВІС» та Дочірнім підприємство з 100%-ю іноземною інвестицією «Сіменс Україна» (ДП «Сіменс Україна») 04.11.2024 року було укладено Договір. №49-11-24 від 04.11.2024 року на виконання умов якого фахівці Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерний центр «ЗТЗ-СЕРВІС» були відряджені на об`єкт, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Березанський, р-н, с. Крутоярка, вул. "Молодіжна (Комплекс будівель та споруд підстанції №42) для виконання робіт з ремонту чотирьох трансформаторів типу ТДП-160000/330 (ЗМЕН).

Фахівці Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерний центр «ЗТЗ-СЕРВІСУ», які були відряджені на об`єкт не встигали виконати у передбачений Договором №49-11-24 від 04.11.2024 року строк роботи та послуги у зв`язку із тривалою перервою в роботі на підстанції під час повітряних тривог з урахуванням того, що фахівці ще й працювали на умовах неповного робочого дня (4 години на день за сумісництвом).

ОСОБА_3 зазначив, що фахівці з необхідною кваліфікацією, що були на об`єкті, наявні у штаті ТОВ «НАУКОВО-ІНЖЕНЕРНИЙ ЦЕНТР «ЗТЗ-СЕРВІС», де працюють на постійній основі, у зв`язку з чим виявилась необхідність задіяти їх на об`єкті на повний робочий день.

Оскільки ОСОБА_3 запропонував укласти вказаний договір на умовах, що відповідали найкращим інтересам Товариства з обмеженою відповідальністю «НАУКОВО-ІНЖЕНЕРНИЙ ЦЕНТР «ЗТЗ-СЕРВІС», я прийняв його пропозицію та нами було укладено Договір № 087-24/2-00 від 02.12.2024 року.

Зауважую, що ознайомившись з текстом Договору № 087-24/2-00, я надав свою згоду на використання мого факсиміле для підписання вказаного Договору. Примірник Договору № 087-24/2-00 від 02.12.2024 року, який був підписаний моїм факсиміле призначався для його сканування та направлення на офіційну електронну адресу ТОВ «НІЦ «ЗТЗ-СЕРВІС» та у разі необхідності замовнику робіт.

Надалі я отримав засобами поштового зв`язку (через ТОВ «Нова Пошта») Договір № 087-24/2-00 від 02.12.2024 року у двох примірниках, які я підписав власноручно та направив у зазначений спосіб у зворотному порядку. Примірник цього Договору підписаний, зокрема, моїм власноручним підписом та наявний у Товариства з обмеженою відповідальністю НАУКОВО-ІНЖЕНЕРНИЙ ЦЕНТР «ЗТЗ-СЕРВІС».

З яких підстав ТОВ «Інженерний центр «ЗТЗ-СЕРВІС» не має примірника Договору № 087-24/2-00 від 02.12.2024. року з моїм власноручним підписом мені невідомо. Можливо такий договір вони і не просили їм передати.

Надалі моїм Наказом від 03.12.2024 року, на об`єкт були відряджені 4 фахівці з ТОВ «НАУКОВО-ІНЖЕНЕРНИЙ ЦЕНТР «ЗТЗ-СЕРВІС», які здійснювали інженерно-технічний супровід ремонту чотирьох трансформаторів типу ТДН-160000/330 (БІЕМЕМ5), а також високовольтні випробування.

Працівники ТОВ НАУКОВО-ІНЖЕНЕРНОГО ЦЕНТРУ «ЗТЗ-СЕРВІС» перебували на зазначеному об`єкті на підставі виданих мною наказів, а саме: від 27.01.2025 року № 1 «Про роботу у вихідні дні ПС №330 кВ «Тилігул»; від 31.01.2025 року № 2. «Про продовження терміну відрядження на ПС №330 кВ «Гилігул»; від 14.02.2025 рок № 3 «Про роботу у вихідні дні ТС №330 кВ «Тилігул».

Після виконання працівниками ТОВ НАУКОВО-ІНЖЕНЕРНОГО ЦЕНТРУ «ЗТЗ-СЕРВІС» договірних обов`язків між ТОВ «Інженерний центр «ЗТ3-СЕРВІС» в особі генерального директора ОСОБА_3 та ТОВ «НАУКОВО-ІНЖЕНЕРНИЙ ЦЕНТР «ЗТЗ-СЕРВІС» в особі мене було складено акт передачі-приймання наданих послуг/виконаних робіт від 14.02.2025 року згідно з договором № 087-24/2-00 від 02.12.2024 року, який було підписано нашими власноручними підписами. Зауважую, що перераховані вище документи також надсилалися мені на підпис засобами поштового зв`язку (через ТОВ «Нова Пошта»), я ставив власноручний підпис та направляв у зворотному напрямку у вказаний вище спосіб.

Необхідно зазначити, що Договір № 087-24/2-00 від 02.12.2024 року є виконаним у повному обсязі:

- фахівцями ТОВ НАУКОВО-ІНЖЕНЕРНИЙ ЦЕНТР «ЗТ3-СЕРВІС» були виконані послуги з проведення інженерно-технічного супроводу ремонту трансформаторів типу ТДН-160000/330 (ЗІТЕМЕМВФ) та високовольтні випробування;

- ТОВ «Інженерний центр «ЗТ3-СЕРВІС» повністю розрахувався за надані послуги та перерахував на банківський рахунок ТОВ НАУКОВО-ІНЖЕНЕРНИЙ ЦЕНТР «ЗТЗ-СЕРВІС» грошові кошти в розмірі 1 200 000,00 грн., що підтверджується Платіжними інструкціями №45 від 26.02.2025 року та № 51 від 27.02.2025 року.

Отже, укладений Договір № 087-24/2-00 від 02.12.2024 року був направлений на реальне настання юридичних наслідків, оскільки як повідомлялося вище, він є виконаним у повному обсязі.»

Суд критично оцінює та не погоджується з твердженнями свідка Стороженка Ю.О. щодо необхідно залучення фахівців ТОВ «НАУКОВО-ІНЖЕНЕРНИЙ ЦЕНТР «ЗТЗ-СЕРВІС» для виконання робіт за договором №49-11-24 від 04.11.2024, оскільки вказані роботи виконувалися одними тими ж самими особами: ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які на виконання умов договору були відряджені Позивачем - ТОВ «Інженерний центр «ЗТЗ-СЕРВІС». Інші додаткові працівники Відповідача до вказаних робіт не залучалися, доказів зворотного Відповідачем суду не надано.

Жодних доказів того, що вони не встигали виконати у передбачений Договором строк роботи та послуги у зв`язку із тривалою перервою в роботі на підстанції під час повітряних тривог сторонами суду не надано.

Зміст наказів про відрядження обох підприємств спростовує доводи свідка про те, що виконувати роботи з ремонту на об`єкті ДП «Сіменс України» вказані фахівці мали на умовах неповного робочого дня (4 години на день за сумісництвом). Жодних посилань на це накази не містять.

Перебуваючи у відрядженні вказані фахівці мали виконувати свої обов`язки згідно з договором у визначені ним строки, і Договір №49-11-24 від 04.11.2024 з ДП «Сіменс України» не містить жодних положень щодо скороченого часу роботи відряджених працівників протягом робочого дня. Будь-яку іншу роботу за сумісництвом перебуваючи у відрядженні на конкретному об`єкті такі працівники не мали можливості виконувати. Доказів зворотного Відповідачем суду не надано.

Також не містять будь-яких згадок про неповний робочий день та роботу за сумісництвом і Договір № 087-24/2-00 від 02.12.2024р., а також наведені вище накази Відповідача, який не надав суду належних та допустимих доказів на спростування вказаних висновків суду (табелі робочого часу, накази про роботу за сумісництвом під час відрядження).

Отже, наведене свідчить про те, що роботи на об`єкті ДП «Сіменс Україна» виконувалися одними тими самими працівниками, які перебували в штаті як Позивача безпосереднього Виконавця робіт за договором №49-11-24 від 04.11.2024 з ДП «Сіменс України», так і Відповідача, а тому будь-якої економічно обґрунтованої потреби в укладенні спірного договору № 087-24/2-00 від 02.12.2024р. не існувало, як і необхідності документального оформлення відряджень цих самих працівників з боку Відповідача.

При цьому укладена із ДП «Сіменс Україна» угода не передбачала участі будь-яких інших субпідрядників, в тому числі ТОВ «НІЦ «ЗТЗ-Сервіс» або залучення інших фахівців під час її виконання.

Наведене свідчить про нереальність господарської операції за спірним Договором, оскільки за реальною операцією має відбуватися фактичний рух активів або надання послуг.

Проте за вказаних обставин одними тими самими фізичними особами неможливо одночасно виконувати обов`язки від імені двох підприємств: якщо вказані вище працівники у проміжок робочого часу у відрядженні виконували роботу на трансформаторі як працівники Позивача (за основним договором із «Сіменс»), то вони фізично не могли у цей же час виконувати ту ж саму роботу як працівники субпідрядника (Відповідача).

Також суд вважає, що залучення субпідрядника має економічний сенс, якщо він надає такі ресурси, які відсутні у генпідрядника. Якщо Позивач вже мав трудові відносини з цими фахівцями, то залучення Відповідача, де вказані фахівці працюють на аналогічних посадах та виконують такі самі обов`язки, є економічно недоцільним і штучним.

З пояснень обох сторін вбачається, що Позивач не мав можливості виконати роботи самостійно, оскільки у нього було відсутнє необхідне обладнання без залучення Відповідача, який таке обладнання мав. Однак, враховуючи, що Позивач та Відповідач керувалися однією особою (В.М. Бережним), то використання обладнання Відповідача могло відбуватися і без оформлення оплатного договору субпідряду, а на підставі фактичного допуску або договору оренди такого обладнання.

Суд враховує, що Верховний Суд неодноразово формував позицію, що належність лише первинних документів не є автоматичним доказом реальності господарської операції, зокрема у справах № 520/10927/22 від 05.12.2023; № 280/669/21 від 02.03.2023; № 640/20378/19 тощо)

Крім цього суд враховує, що Відповідач сам визнав у своїх поясненнях від 20.12.2025р., що необхідність залучення ТОВ «НІЦ «ЗТЗ-СЕРВІС» до виконання робіт з технічного обслуговування трансформаторів (ремонту трансформаторів) полягала в необхідності використання спеціального технологічного обладнання, підготовка та обслуговування якого виконувалось ТОВ «НІЦ «ЗТЗ-СЕРВІС». Крім того, все обладнання та автотранспорт, на якому здійснювався виїзд на ремонт (енергооб`єкт) належить та обліковується в ТОВ «НІЦ «ЗТЗ-СЕРВІС».

Як вбачається з витягу з ЄДРПОУ від 14.07.2025р. ТОВ «ІЦ «ЗТЗ-СЕРВІС» (код 44821726) створено у 08.06.2022 року, тобто після запровадження урядом України заборон у господарській діяльності щодо українських компаній, які мають власниками резидентів російської федерації.

Ці заборони безпосередньо стосувалися ТОВ «НІЦ «ЗТЗ-СЕРВІС», який на початку повномасштабного вторгнення рф на територію держави України, перебував у власності російської компанії Акціонерне товариство Холдингова компанія «Електрозавод».

Зокрема, пунктом 15 постанови правління НБУ від 24.02.2022 № 18, банкам було заборонено здійснювати видаткові операції за рахунками таких юридичних осіб, що мають російських власників, крім податків, обов`язкових платежів, заробітної плати та комунальних послуг.

Крім того, постановою КМУ від 03.03.2022 № 187, встановлено мораторій на укладення правочинів на користь таких компаній.

Як пояснив Відповідач, після запровадження такої заборони, з ТОВ «НІЦ «ЗТЗ-СЕРВІС» було розірвано контрагентами ділові відносини/контракти, які було укладено до початку повномасштабного вторгнення рф на територію держави України, а за попередньо виконані роботи, деякі з числа вказаних контрагентів не здійснили оплату за виконані роботи, внаслідок чого виникла дебіторська заборгованість.

Для збереження кваліфікованого персоналу з можливістю виплати йому заробітної плати, керівником Стороженко Ю.О., Калацьким О.В. разом з іншими особами було створено ТОВ «ІЦ «ЗТЗ-СЕРВІС» з аналогічними видами діяльності, що у ТОВ НІЦ «ЗТЗ-СЕРВІС».

ТОВ «ІЦ «ЗТЗ-СЕРВІС» укладав угоди на виконання підрядних робіт та спрямовував частину коштів за виконання субпідрядних робіт ТОВ НІЦ «ЗТЗ-СЕРВІС» для виплати заробітної плати та сплати податків працівникам НІЦ, які фактично працювали на обох підприємствах, в ТОВ НІЦ «ЗТЗ-СЕРВІС» як за основним місцем роботи, а в ТОВ «ІЦ «ЗТЗ-СЕРВІС» за сумісництвом.

Необхідність залучення ТОВ НІЦ «ЗТЗ-СЕРВІС» до виконання робіт з технічного обслуговування трансформаторів (ремонту трансформаторів) полягала в необхідності використання спеціального технологічного обладнання, підготовка та обслуговування якого виконувалось ТОВ НІЦ «ЗТЗ-СЕРВІС». Крім того, все обладнання та автотранспорт, на якому здійснювався виїзд на ремонт (енергооб`єкт) належить та обліковується в ТОВ НІЦ «ЗТЗ-СЕРВІС».

Таким чином Позивач та Відповідач, будучи пов`язаними та афілійованим особами, отримували кошти від замовників на Позивача (оскільки з Відповідачем через запровадженні обмеження (санкції) замовники розірвали контракт), та в подальшому перераховували їх Відповідачу під виглядом субпідряду для виплати зарплат, що підтверджує доводи Позивача про те, що єдиною метою спірного правочину був переказ коштів (вивід активів), а не реальне надання послуг у розумінні цивільного обороту.

З огляду на викладене суд констатує, що згідно зі ст. 203 ЦК, правочин має бути спрямований на реальне настання наслідків.

У спірному ж випадку воля сторін була спрямована не на виконання робіт за договором субпідряду, а на транзит коштів в обхід санкційних обмежень.

При цьому суд зазначає, що хоча з матеріалів справи і не вбачається, що отримані кошти були якимось чином виведені на користь російського беніфіціарного власника, проте вказане і не потребує доведенню як складова частина висновку про порушення сторонами постанови № 187, якою ще у 2022 році встановлено мораторій на перерахування грошових коштів підприємству кредитору, більш ніж на 10% пов`язаному з РФ.

Отже, достатньої підставою для висновку про порушення санкційного режиму є встановлення судом самого лише факту перерахування коштів на користь такої юридичної особи-кредитора.

Статтею 234 ЦК України визначено, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами.

Наведене вище безумовно свідчить про фіктивність спірного правочину, оскільки його сторони оформили договір субпідряду, щоб прикрити операцію з перерахування коштів на користь Відповідача, до якого запровадженні обмеження (санкції) Постановою № 187.

Хоча роботи фізично і виконані (трансформатори відремонтовані і третя особи у цій справі не має претензій щодо їх виконання та розрахувався з Позивачем), проте сам договір № 087-24/2-00 від 02.12.2024р. , як договір субпідряду, є фікцією, оскільки Позивач був лише номінальним утримувачем контракту з ДП «Сіменс Україна», а реальним виконавцем був Відповідач, оскільки мав в своєму штаті відповідних фахівців та обладнання, а Позивач виконував роль фінансового посередника.

Отже, Договір № 087-24/2-00 є не угодою про надання послуг, а інструментом легалізації використання обладнання Відповідача post factum або як спосіб перерахування коштів за "оренду" персоналу та техніки, яка і так де-факто контролювалася однією групою осіб. Тобто юридична форма (субпідряд) не відповідає його суті, оскільки використовувалися ресурси афілійованої особи Відповідача.

Таким чином суд дійшов висновку, що матеріалами справи крізь призму доктрини substance over form («перевага суті над формою») підтверджується той факт, що дві юридичні особи - Позивач та Відповідач - фактично функціонували як єдиний організм, але формально оформили взаємовідносини здійснивши нереальну господарську операцію, очевидно з метою виведення частини коштів на користь Відповідача, який не мав права бути залученим до виконання основного договору Позивача з ДП «Сіменс Україна».

При цьому суд також враховує висновки Великої Палати ВС у постанові від 25.05.2021 у справі № 461/9578/15-ц, яка виклала правову позицію про те, що: Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) ґрунтується на принципі добросовісності, який характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору. Поведінкою, що суперечить добросовісності, є та, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. В основі доктрини "venire contra factum proprium" знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Рішенням Конституційного Суду України від 28.04.2021 року № 2-р(II)/2021 у справі № 3-95/2020(193/20) визнано, що частина третя статті 13, частина третя статті 16 ЦК України не суперечать частині другій статті 58 Конституції України та вказано, що "оцінюючи домірність припису частини третьої статті 13 Кодексу, Конституційний Суд України констатує, що заборону недопущення дій, що їх може вчинити учасник цивільних відносин з наміром завдати шкоди іншій особі, сформульовано в ньому на розвиток припису частини першої статті 68 Основного Закону України, згідно з яким кожен зобов`язаний не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Водночас словосполука "а також зловживання правом в інших формах", що також міститься у частині третій статті 13 Кодексу, на думку Конституційного Суду України, за своєю суттю є засобом узагальненого позначення одразу кількох явищ з метою уникнення потреби наведення їх повного або виключного переліку. Здійснюючи право власності, у тому числі шляхом укладення договору або вчинення іншого правочину, особа має враховувати, що реалізація свободи договору як однієї із засад цивільного законодавства перебуває у посутньому взаємозв`язку з установленими Кодексом та іншими законами межами здійснення цивільних прав, у тому числі права власності. Установлення Кодексом або іншим законом меж здійснення права власності та реалізації свободи договору не суперечить вимогам Конституції України, за винятком ситуацій, коли для встановлення таких меж немає правомірної (легітимної) мети або коли використано юридичні засоби, що не є домірними. У зв`язку з тим, що частина третя статті 13 та частина третя статті 16 Кодексу мають на меті стимулювати учасників цивільних відносин до добросовісного та розумного здійснення своїх цивільних прав, Конституційний Суд України дійшов висновку, що ця мета є правомірною (легітимною)".

Відносно доводів сторін щодо використання факсиміле при підписанні спірного договору суд зазначає наступне.

Відповідачем надано суду Наказ № 276 від 09.07.2021 «Про використання факсиміле», який був виданий Генеральним директором Відповідача Стороженком Ю.О. з метою забезпечення оперативного обміну документами з контрагентами та пришвидшення господарських процесів.

Так, за змістом наказу факсимільний відтиск підпису Генерального директора Стороженка Ю.О. визнано рівноправним за юридичною силою з його власноручним підписом.

Пункт 1 наказу містить вичерпний перелік документів, на яких допускається використання факсиміле, зокрема: господарські договори, акти здачі-приймання робіт/послуг, внутрішні накази, рішення та розпорядження, рахунки на оплату та акти звірки, товарно-транспортні накладні та документація для участі в тендерах. .

Застосування факсиміле допускається лише після усного погодження конкретного документа особою відповідальною за його складення безпосередньо з Генеральним директором Стороженком Ю.О.

Застосування факсиміле допускається також і під час відсутності Генерального директора (через хворобу, відрядження, відпустку тощо), за вищенаведених умов.

Право ставити факсимільний відтиск за умови погодження з керівником було надано: комерційному директору ОСОБА_12 ; технічному директору БережномуВ.М., головному бухгалтеру Казбековій Л.І.

Позивач стверджує, що оскільки у самому тексті спірного Договору № 087-24/2-00 відсутні положення про можливість використання факсиміле, і між сторонами не було укладено окремої письмової угоди зі зразками підписів, такий підпис не має юридичної сили, посилаючись на ч. 3 ст. 207 ЦК України, яка дозволяє використання факсиміле лише за письмовою згодою сторін: Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Разом з тим, Відповідач наполягає, що ОСОБА_2 надав усну згоду на використання факсиміле для оперативного підписання, а згодом підписав цей же договір власноручно в порядку, визначеному Наказом № 276, що підтверджується примірником договору з оригінальним підписом Стороженка Ю.О.

Суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 07.03.2023 у справі № 904/1252/22, зазначив, що використання факсимільного підпису без письмової згоди сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, є порушенням вимог ч. 3 ст. 207 ЦК України.

Оцінюючи доводи сторін в цій частині суд виходить з того, що Наказ № 276 від 09.07.2021 підтверджує наявність внутрішнього права у певних осіб (включаючи ОСОБА_3 ) використовувати факсиміле керівника Відповідача. Однак цей наказ є документом внутрішньої дії.

Проте, Відповідачем надано суду до огляду у судовому засіданні та дослідження оригінал свого примірнику спірного Договору на якому міститься оригінальний (виконаний ручкою) підпис ОСОБА_2 , що підтверджує доводи Відповідача відносно заміни факсимільної копії в порядку, визначеному п. 10.2 договору та наказом № 276.

Крім цього, суд враховує, що прийнявши роботи за договором та здійснивши оплату Позивач здійснив наступне схвалення правочину (ст. 241 ЦК України).

Вказане узгоджується, правовим висновком, наведеним у Постанові Верховного Суду від 2.04.2019 у справі № 904/2178/18: прийняття виконання та здійснення платежу юридичною особою є доказом схвалення правочину, навіть якщо він був укладений неуповноваженою особою.

З огляду на викладене, а також враховуючи, що волевиявлення керівника Позивача підтверджено безпосередньо, то доводи Позивача про недійсність правочину через використання факсиміле судом відхиляються.

Щодо наявності конфлікту інтересів у ОСОБА_3 .

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 був прийнятий на посаду генерального директора ТОВ «Інженерний центр «ЗТЗ-Сервіс» (Позивач) 25.07.2022р. за сумісництвом (наказ від 25.07.2022р. № 22/4-к).

Рішенням одноособового власника (учасника) ТОВ «ІЦ «ЗТЗ-Сервіс» ОСОБА_13 від 21.02.2025р. припинено повноваження та звільнено з 27.02.2025р. з посади генерального директора цього товариства ОСОБА_3 за згодою сторін.

Наказом Генерального директора від 03.03.2025р. № 8/к ОСОБА_14 призначений на посаду директора технічного цього ж товариства з 03.03.2025р. за сумісництвом.

Також до відзиву на позовну заяву Відповідачем надано (мовою оригіналу) «Должностная инструкция директора технического» від 2021 року, яка розроблена «Директором техническим» ОСОБА_15 (також мовою оригіналу) 29.03.2021р., та яка затверджена Генеральним директором ТОВ «НІЦ «ЗТЗ-сервіс» ОСОБА_16 .

Вказані вище накази безумовно свідчать про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 разом працювали в ТОВ «НІЦ «ЗТЗ-сервіс», та у 2024 році входили до керівного складу Позивача та Відповідача, що крім іншого підтверджується і заявою свідка ОСОБА_2 .

Згідно з протоколом № 17/02-2025 позачергових загальних зборів учасників ТОВ «НІЦ «ЗТЗ-Сервіс» від 17.02.20025р., за участі учасника - ФДМУ, який володіє 71,32 % частки статутного капіталу, інший учасник товариства АТ «Холдингова компанія «Електрозавод» (нова назва АТ «Холдинг ЕРСО» ) рф, м. Москва, який володіє 28,68 % статутного капіталу товариства, на збори не з`явився, прийнято, в т.ч. рішення: п.3 припинити повноваження та звільнити з 17.02.2025р. ОСОБА_2 з посади Генерального директора ТОВ «НІЦ «ЗТЗ-Сервіс» за власним бажанням. Покладено виконання обов`язків Генерального директора ТОВ «НІЦ «ЗТЗ-Сервіс» на першого заступника Генерального директора директора технічного ОСОБА_3 з 18.02.2025р. Зобов`язано ОСОБА_2 передати у правління господарською діяльністю товариства, матеріальні цінності, печатку, установчі документи в.о. Генерального директора ОСОБА_3 в останній день повноважень 17.02.20225р.

Таким чином, станом на дату укладення Договору № 087-24/2-00 02.12.2024р. до керівного складу обох сторін договору діяла одна і та сама фізична особа ОСОБА_3 , який одночасно був першим заступником Генерального директора директором технічним ТОВ «НІЦ «ЗТЗ-Сервіс» (Відповідач у справі) та Генеральним директором ТОВ «ІЦ «ЗТЗ-Сервіс» (Позивач у справі). При цьому він також мав право використання факсиміле генерального директора ТОВ «НІЦ «ЗТЗ-Сервіс» ОСОБА_17 .

З наведеного суд дійшов висновку, що суміщення адміністративних посад ОСОБА_3 в обох компаніях-учасниках спірного правочину на дату його укладення є доказом наявності реального конфлікту інтересів, що підтверджує доводи Позивача відносно дефекту волі юридичної особи.

Суд враховує, що згідно з ч. 3 ст. 238 ЦК України, представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є.

Таким чином, поєднання в одній особі повноважень щодо формування волі Замовника та реалізації інтересів Виконавця нівелює принцип двосторонності договору. Це не просто конфлікт інтересів, а порушення імперативної заборони закону, що тягне за собою недійсність правочину в силу ст. 215 ЦК України.

Крім цього судом встановлено, що наявність конфлікту інтересів підтверджується діями ОСОБА_3 безпосередньо перед його звільненням з посади Генерального директора Позивача.

Так, рішення про звільнення ОСОБА_3 було прийнято 21.02.2025 (із припиненням повноважень 27.02.2025). Саме в ці останні дні 26.02.2025 та 27.02.2025 за керівництва ОСОБА_3 було здійснено перерахування 1,2 млн. грн. на користь Відповідача, що також свідчить про пріоритет «приватного інтересу» над інтересами підприємства.

При цьому суд зазначає, що приватний інтерес ОСОБА_3 полягав у перерахуванні коштів Позивача на рахунок Відповідача (де він був першим заступником генерального директора та дериктором технічним, а згодом офіційно став в.о. Генерального директора).

Суд також бере до уваги, що ч. 3 ст. 238 ЦК України встановлює імперативну заборону на так зване «самопредставництво» або «двостороннє представництво», метою якої є запобігання зловживанням з боку представника. Закон виходить з того, що одна особа не може одночасно об`єктивно та добросовісно діяти в інтересах двох сторін правочину, оскільки їхні економічні інтереси є протилежними (замовник прагне нижчої ціни, виконавець вищої).

При цьому, комерційне представництво (ст. 243 ЦК України) це професійна діяльність особи, яка постійно та самостійно виступає представником підприємців при укладенні ними договорів у сфері підприємницької діяльності.

Отже, Бережний як керівник (Генеральний директор) або технічний директор діяв не як «комерційний представник», а як орган відповідної юридичної особи (ст. 92 ЦК) або її посадової особи.

Таким чином, виняток ч. 3 ст. 238 ЦК щодо комерційного представництва до посадових осіб (директорів) не застосовується, оскільки статус директора це статус органу управління, на який поширюється обов`язок діяти добросовісно і розумно лише в інтересах конкретної юридичної особи.

Отже матеріалами справи підтверджуються доводи Позивача, що Бережний В.М. на момент укладення спірного Договору № 087-24/2-00 від 02.12.2024: був Генеральним директором Позивача (Замовника), одночасно займав посаду першого заступника Генерального директора - технічним директором Відповідача (Виконавця) та виконував там адміністративно-управлінські функції.

Також Позивачем за підписом Генерального директора ТОВ «ІЦ «ЗТЗ-Сервіс» Сіроша С.В. надано бухгалтерську довідку від 12.08.2025р. за № 12/08/2028, згідно якої сума чистих активів підприємства станом на 30.09.2024р. складала 845,3 тис. грн. Наведене підтверджує доводи Позивача, що оскільки вартість договору (1,2 млн. грн.) перевищувала 50% чистих активів Позивача (845 тис. грн.), Бережний був зобов`язаний отримати згоду загальних зборів, чого він не зробив.

Також приймаючи рішення у справі суд керується і вимогами Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», яким визначено (ст.45), що правочин є таким, щодо якого є заінтересованість, якщо він укладається з юридичною особою, посадові особи якої є одночасно посадовими особами товариства, що укладає правочин.

Доводи Відповідача про те, що ОСОБА_3 не був «посадовою особою» Відповідача у розумінні закону на момент підписання спірного договору (грудень 2024), оскільки був технічним директором, а не Генеральним, суд відхиляє, оскільки якщо ОСОБА_3 і не був внесений до ЄДРПОУ як керівник Відповідача до березня 2025 року, він фактично виконував адміністративно-управлінські функції, оскільки був першим заступником та директором технічним підприємства та мав право підпису за допомогою факсиміле з боку Позивача та одночасно був керівником та контролював ресурси Відповідача. Це свідчить про наявність фактичної ситуації заінтересованості, яка вимагала погодження загальними зборами учасників Позивача як значного правочину (вартість якого перевищувала 50% чистих активів Позивача).

Отже, суміщення посад ОСОБА_3 у поєднанні з відсутністю економічної доцільності залучення субпідрядника та проведенням розрахунків у момент звільнення директора беззаперечно доводить наявність у нього реального конфлікту інтересів, що є самостійною підставою для визнання договору недійсним, оскільки він був вчинений з порушенням публічного порядку та обмежень представництва.

При цьому суд також враховує правові висновки Верховного Суду, висловлені, зокрема, у постановах щодо правочинів із заінтересованістю: постанова ВП ВС від 22.10.2019 у справі № 911/2129/17, який наголосив, що якщо посадова особа діє в умовах конфлікту інтересів, вона порушує обов`язок діяти добросовісно та розумно в інтересах товариства (ст. 92 ЦК України):

6.2. За положеннями частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

6.3. Відповідно до частин першої та другої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

6.4. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (стаття 215 ЦК України).

6.5. Згідно з частиною першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

6.6. Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

6.7. Частина третя статті 203 ЦК України визначає загальні вимоги до волевиявлення учасника правочину, яке повинне відповідати внутрішній волі та бути вільним від факторів, що викривляють уявлення особи про зміст правочину при формуванні її волевиявлення чи створюють хибне бачення існування та змісту волевиявлення. Підстави недійсності правочинів, коли внутрішня воля особи не відповідає правовим наслідкам укладеного правочину, визначено у статтях 229 - 233 ЦК України.

6.8. Відповідно до частини першої статті 232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним. Довіритель має право вимагати від свого представника та другої сторони солідарного відшкодування збитків та моральної шкоди, що завдані йому у зв`язку із вчиненням правочину внаслідок зловмисної домовленості між ними.

6.9. Для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявності домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя.

6.10. Главою 17 ЦК України унормовано правовідносини представництва при здійсненні правочинів. Відповідно до частин першої та третьої статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

6.11. Відповідно до статті 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

6.12. Юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною право- і дієздатністю (статті 2, 80, 91, 92 ЦК України). При цьому особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження (частини перша та третя статті 92 ЦК України).

6.13. Якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов`язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі (частина четверта статті 92 ЦК України).

6.14. Згідно з частинами першою та другою статті 89 ГК України (у редакції станом на момент укладення оспорюваних договорів) управління діяльністю господарського товариства здійснюють його органи та посадові особи, склад і порядок обрання (призначення) яких визначається залежно від виду товариства, а у визначених законом випадках - учасники товариства. Посадові особи відповідають за збитки, завдані ними господарському товариству. Відшкодування збитків, завданих посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю), здійснюється у разі, якщо такі збитки були завдані: діями, вчиненими посадовою особою з перевищенням або зловживанням службовими повноваженнями; діями посадової особи, вчиненими з порушенням порядку їх попереднього погодження або іншої процедури прийняття рішень щодо вчинення подібних дій, встановленої установчими документами товариства; діями посадової особи, вчиненими з дотриманням порядку їх попереднього погодження або іншої процедури прийняття рішень щодо вчинення відповідних дій, встановленої товариством, але для отримання такого погодження та/або дотримання процедури прийняття рішень посадова особа товариства подала недостовірну інформацію; бездіяльністю посадової особи у випадку, коли вона була зобов`язана вчинити певні дії відповідно до покладених на неї обов`язків; іншими винними діями посадової особи.

6.15. За пунктом 13 частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вносяться, зокрема, відомості про керівника юридичної особи, а за бажанням юридичної особи - також про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.

6.16. За частиною першою статті 241 ЦК України у випадку вчинення правочину представником з перевищенням повноважень, такий правочин створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою.

6.17. Таким чином, у відносинах із третіми особами від імені юридичної особи завжди діятиме певна особа, через яку вчиняються юридично значимі дії, а воля цієї особи на вчинення правочину, реалізована нею через волевиявлення від імені юридичної особи, може передбачати настання невигідних для останньої наслідків, бажати чи свідомо допускати їх настання.

6.18. Отже, за змістом частин першої, третьої та четвертої статті 92 ЦК України, частин першої та другої статті 89 ГК України, пунктом 13 частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» орган юридичної особи, який діє одноособово, має повноваження щодо представництва юридичної особи (з можливістю їх обмеження відповідно до установчих документів чи закону), створює, змінює припиняє цивільні права та обов`язки юридичної особи, тому підпадає під поняття представництва, наведене у статті 237 ЦК України.

6.19. При цьому орган юридичної особи, який діє одноособово, усвідомлює факт вчинення правочину всупереч інтересам та волевиявленню юридичної особи, яку представляє, передбачає настання невигідних для останньої наслідків та бажає чи свідомо допускає їх настання.

6.20. Статтею 13 ЦК України визначено межі здійснення цивільних прав: цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині; не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах; при здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства; не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція.

6.21. За змістом наведених вище норм матеріального права особи, які виступають від імені юридичної особи, зобов`язані діяти не лише в межах своїх повноважень, але й добросовісно і розумно.

6.22. Окрім того, такі правовідносини мають довірчий характер між підприємцем (товариством) і його посадовою особою, протиправна поведінка посадової особи полягає у неналежному та недобросовісному виконанні певних дій, без дотримання меж нормального господарського ризику, з особистою заінтересованістю чи при зловживанні своїм посадовими обов`язками за власним умислом (розсудом), прийнятті очевидно необачних, марнотратних та завідомо корисливих на користь такої посадової особи рішень.

6.23. Наведеними вище положеннями статті 92 ЦК України та статті 89 ГК України передбачено відповідальність членів органу юридичної особи, її посадових осіб, в тому числі її керівника, якщо він діяв всупереч інтересам цієї особи.

6.24. Отже, між юридичною особою та її посадовою особою виникають правовідносини, що ґрунтуються на акті юридичної особи, передбачають права та обов`язки сторін у цих правовідносинах, зокрема відповідальність представника за неналежне здійснення представництва.

7.2. Правочини (договори) юридична особа вчиняє через свої органи, що з огляду на приписи статті 237 ЦК України є підставою виникнення правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи в правовідносини з третіми особами.

7.3. Таким чином, орган або особа, яка виступає від імені юридичної особи, не може перевищувати своїх повноважень, визначених установчими документами або законом, та діяти у власних інтересах та/або всупереч інтересам особи довірителя.

7.4. На захист прав третіх осіб, які вступають у правовідносини з юридичними особами, в тому числі укладають із юридичними особами договори різних видів, частиною третьою статті 92 ЦК України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

7.5. Між юридичною особою та її посадовою особою виникають правовідносини, що ґрунтуються на акті юридичної особи, передбачають права та обов`язки сторін у цих правовідносинах, зокрема відповідальність представника за неналежне здійснення представництва.

Оцінюючи доводи Позивача щодо визнання спірного договору недійним суд зазначає, що з одного боку, Позивач наполягає на фіктивності договору, стверджуючи, що він не мав на меті реального виконання зобов`язань, а лише документальне оформлення переказу коштів. Проте, з іншого боку, Позивач стверджує, що оспорюваний договір є удаваним і прикриває собою безвідплатну передачу коштів (дарування) або фінансову допомогу для виплати заробітної плати працівникам Відповідач.

В цілому погоджуючись з доводами Позивача щодо наявності підстав для визнання недійсним Договору №087-24/2-00 від 02.12.2024, суд відзначає, що у цій справі існують обставини, які свідчать про те, що спірний договір порушує публічний порядок та є нікчемним в силу приписів закону.

Так, судом встановлено, що 3 березня 2022 р. Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації», якою визначено:

Відповідно до статей 12-1, 20 Закону України Про правовий режим воєнного стану, Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні Кабінет Міністрів України постановляє:

1. Для забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації установити до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, мораторій (заборону) на:

1) виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є Російська Федерація або такі особи (далі - особи, пов`язані з державою-агресором):

громадяни Російської Федерації, крім тих, що проживають на території України на законних підставах;

юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства Російської Федерації;

юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, якої є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації;

2. Установити, що:

1) правочини (у тому числі довіреності), укладені з порушенням мораторію, визначеного пунктом 1 цієї постанови, у тому числі якщо ними передбачається відповідне відчуження у майбутньому, є нікчемними;

2) нотаріальне посвідчення правочинів, що порушують мораторій, визначений пунктом 1 цієї постанови, забороняється. Державна реєстрація або інше визнання державними органами, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, державними реєстраторами юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, державними реєстраторами речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, особами, які надають публічні (адміністративні) послуги, правочинів, укладених з порушенням мораторію, визначеного пунктом 1 цієї постанови, забороняється.

Таким чином, вимоги вказаної Постанови поширюються на невизначене коло суб`єктів фізичних та юридичних осіб, які за формальними ознаками мають відповідають наведеним в ній критеріям.

Судом встановлено, що рішенням Вищого антикорупційного суду від 01 вересня 2022 року № 991/3183/22 в повному обсязі задоволено позов Міністерства юстиції України до ОСОБА_7 , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: АТ «Український науково-дослідний проектно-конструкторський та технологічний інститут трансформаторобудування», ТОВ Науково-інженерний центр «ЗТЗ-СЕРВІС», ТОВ «ЕЛЕКТРОЗАВОД-ВІТ», ТОВ «ІТМ-УКРАЇНА», ТОВ «СМАРТ ДІДЖИТАЛ СОЛЮШНС», АТ ХК «Електрозавод» про застосування санкції, передбаченої пунктом 1-1 частини першої статті 4 Закону України «Про санкції». Стягнуто у дохід держави активи, в тому числі п. 21. - 42,09 % від загальної кількості акцій ТОВ «ЗТЗ-СЕРВІС» (Запорізька обл., м. Запоріжжя, Дніпровське шосе, будинок 11, код ЄРДПОУ 13605779), які належать ОСОБА_7 .

Вказаним судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народився у селі Каменщина, Смоленського району, Смоленської області, громадянина Російської Федерації, ІПН НОМЕР_3 , місце проживання, відповідно до копії паспорту: АДРЕСА_2 (т.1 а.с. 34-35).

Відповідач це російський підприємець, олігарх, мільярдер, наближений до президента РФ Путіна В.В. У 2021 році журнал Forbes, оцінив статки Відповідача у 3400 млн. доларів США. (т.1 а.с.42). Відповідач є головою ради директорів і власником 64 % акцій ПАТ «АФК «Система» (ІНН ) (т.2.а.с.52-63), яке володіє концерном «РТІ Системи», що входить до сотні найбільших оборонних компаній світу, розробляючи для російського озброєння системи управління та зв`язку, радіотехнічне обладнання та постачає Міноборони радіолокаційні станції «Воронеж», які призначені для виявлення та супроводження балістичних і крилатих ракет та інших аеродинамічних об`єктів (т.1 а.с.43, 57-59, 233).

Рішенням РНБО від 24.05.2022 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засновника і мажоритарного акціонера Публічного акціонерного товариства «Акціонерна фінансова компанія «Система», застосовано санкцію у вигляді блокування активів (т.1а.с. 26-29).

Указом Президента України від 24.05.2022 № 362/2022 введено в дію рішення РНБО від 24.05.2022 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» (т.1а.с. 26).

В судовому засіданні було встановлено, що зазначені нормативні акти є чинними та не оскаржувались.

Колегія суддів встановила, що на підставі рішення Ради національної безпеки і оборони України від 24 травня 2022 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введене в дію Указом Президента України від 24 травня 2022 року № 362/2022, до ОСОБА_7 було застосовано санкцію у виді блокування активів. У матеріалах позову міститься копія цього рішення та додатки до нього (т.1 а.с.26-37). Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення ефективності санкцій, пов`язаних з активами окремих осіб» набрав чинності 24.05.2022, тому накладення санкції у виді блокування активів було прийняте після набрання ним чинності. Також, суд встановив, що станом на 24.08.2022 в Україні введено правовий режим воєнного стану на підставі Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, який продовжено Указом Президента України 12.08.2022 № 573/2022 до 21 листопада 2022 року (т.2 а.с. 95).

Так, відповідно до матеріалів справи та з урахуванням викладеного вище ОСОБА_18 належать активи щодо яких він може прямо чи опосередковано (через фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними, в т.ч.:

2. ТОВ «Науково-інженерний центр «ЗТЗ-Сервіс» (код ЄРДПОУ 13605779), розмір статутного капіталу 1 898 490,00 грн. Основним видом економічної діяльності підприємства є установлення та монтаж машин і устаткування. Засновником товариства є російське підприємство АТ ХК «Електрозавод» (код ЄРДПОУ ). Власником значного пакету акцій (>5%) ТОВ «Науково-інженерний центр «ЗТЗ-Сервіс» є АТ ХК «Електрозавод», яке володіє акціями в кількості 4 959 шт., номінальна вартість 363,00 грн. (94, 8184% від загальної кількості акцій).

Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань кінцевим та копії заяви щодо державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу (т.1 а.с.161-165) кінцевим бенефіціарним власником (контролером) ТОВ «Науково-інженерний центр «ЗТЗ-Сервіс» є ОСОБА_7 (42,09%), який здійснює на зазначене товариство опосередкований вплив через АТ ХК «Електрозавод». Товариство розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Дніпровське шосе, буд.11.

Матеріалами адміністративної справи доведений факт того, що по відношенню до зазначених вище юридичних осіб кінцевим бенефіціарним власником є саме Відповідач, оскільки він володіє акціями зазначених підприємств та має вирішальний вплив на них. За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що як бенефіціарний власник, Євтушенков В.П. має можливість визначати долю матеріальних об`єктів вищеназваних третіх осіб тобто вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження активами, які є предметом адміністративного позову.

Крім цього, рішенням Вищого антикорупційного суду від 03 жовтня 2023 року у справі № 991/8192/23 задоволено Адміністративний позов Міністерства юстиції України до ПАТ «Акціонерна фінансова корпорація «Система» (ОДРН: 891, рф, м. москва, вул. Мохова, буд. 13, будівля 1), треті особи, які не заявляють самостійних вимог: АТ Холдингова Компанія «Електрозавод» (ОДРН: 605, рф, м. москва, вул. Електрозаводська, 21), ОСОБА_7 (ОДРН: НОМЕР_4 АДРЕСА_2 ), АТ «Український науково-дослідний проектно-конструкторський та технологічний інститут трансформаторобудування» (, адреса: 69069, м. Запоріжжя, Дніпровське шосе, буд. 11), ТОВ Науково-інженерний центр «ЗТЗ-СЕРВІС» (, адреса: 69069, м. Запоріжжя, Дніпровське шосе, буд. 11), ТОВ «Електрозавод-Віт» (, адреса: 69069, м. Запоріжжя, Дніпровське шосе, буд. 11), Фонд державного майна України (, адреса: 01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/9), про застосування санкції, передбаченої пунктом 1 1 частини першої статті 4 Закону України «Про санкції». Застосовано до Публічного акціонерного товариства «Акціонерна фінансова корпорація «Система» (ОДРН: 891, ідентифікаційний номер платника податків (рф): , адреса: рф, м. москва, вул. Мохова, буд. 13, будівля 1) санкцію, передбачену пунктом 11 частини першої статті 4 Закону України «Про санкції». Стягнуто в дохід держави активи, а саме: -71,3178 % частки статутного капіталу ТОВ Науково-інженерний центр «ЗТЗ-СЕРВІС» (код згідно з ), яка в грошовому еквіваленті становить 1 353 961,30 грн., якою опосередковано через АТ Холдингова Компанія «Електрозавод» (російська федерація, 107023, м. москва, вул. Електрозаводська, буд. 21) володіє ПАТ «Акціонерна фінансова корпорація «Система».

При цьому рішенням встановлено, що інформація, викладена у листі СЗРУ № 485-08-23-ДСК від 27.04.2023, а також обставини, встановлені рішенням ВАКС від 01.09.2022 у справі № 991/3183/22, підтверджують беззаперечний факт причетності ПАТ «АФК «Система» до фінансового та матеріально-технічного забезпечення держави-агресора обладнанням для здійснення воєнних дій проти України та сприяння злочинам проти територіальної цілісності України, геноциду народу України та людяності.

Відтак, судом встановлено зв`язок між діяльністю відповідача як опосередкованого власника ряду юридичних осіб, які займаються виготовленням вказаних безпілотних апаратів, та фактом використання таких БПЛА під час збройної агресії РФ проти України.

Рішенням Вищого антикорупційного суду від 01.09.2022 у справі № 991/3183/22 (т. 1, а.п. 47-54, електронні документи на Dvd-r диску Додаток № 19, т. 1, а.п. 253) в дохід держави стягнуто, зокрема, корпоративні права в українських юридичних особах, а саме:

-34,21 % від загальної кількості акцій АТ «Український науково-дослідний проектно-конструкторський та технологічний інститут трансформаторобудування» (код згідно з );

-42,09 % частки статутного капіталу ТОВ Науково-інженерний центр «ЗТЗ-СЕРВІС» (код згідно з );

Як встановлено рішенням ВАКС у справі № 991/3183/22, зазначені корпоративні права належать ОСОБА_7 опосередковано, як кінцевому бенефіціарному власнику, а саме через ланцюг володіння, зокрема, через Публічне акціонерне товариство «Акціонерна фінансова корпорація «Система» та Акціонерне товариство Холдингова Компанія «Електрозавод» (ОДРН: 605; ІПН: ).

Листом № 10-77-11666 від 11.05.2023 (т. 1, а.п. 62-71, електронні документи на Dvd-r диску Додаток № 19, т. 1, а.п. 253) Фонд державного майна України надав інформацію щодо активів, які опосередковано належать ПАТ «АФК «Система» через АТ Холдингова компанія «Електрозавод», відповідно до інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т. 1, а.п. 72-90, електронні документи на Dvd-r диску Додаток № 19, т. 1, а.п. 253).

Листом № 10-78-21398 від 24.08.2023 Фонд державного майна України у доповнення до попереднього листа надав інформацію щодо активів, які опосередковано належать ПАТ «АФК «Система» через АТ Холдингова компанія «Електрозавод» (т. 1, а.п. 113, електронні документи на Dvd-r диску Додаток № 19, т. 1, а.п. 253).

Так, відповідно до уточненого розрахунку, ПАТ «АФК «Система» опосередковано через ланцюг володіння, зокрема, через АТ Холдингова компанія «Електрозавод» володіє (т. 1, а.п. 114-122, електронні документи на Dvd-r диску Додаток № 19, т. 1, а.п. 253): в т.ч. корпоративними правами у вигляді 71,3178 % частки статутного капіталу ТОВ «ЗТЗ-Сервіс» (код згідно з ), яка в грошовому еквіваленті становить 1 353 961,30 гривень (один мільйон триста п`ятдесят три тисячі дев`ятсот шістдесят одна гривня тридцять копійок).

Структура власності, складена Фондом державного майна України для проведення розрахунку, повністю підтверджується інформацією, наявною в ЕГРЮЛ (единый государственный реєстр юридических лиц рф) (т. 1, а.п. 123-221, електронні документи на Dvd-r диску Додаток № 19, т. 1, а.п. 253) та наданою ОГП інформацією щодо переліку афілійованих осіб АТ Холдингова Компанія «Електрозавод» (т. 1, а.п. 95-109, електронні документи на Dvd-r диску Додаток № 19, т. 1, а.п. 253).

З огляду на зазначене, ПАТ «АФК «Система» через ланцюг володіння, зокрема, серед іншого, через АТ Холдингова Компанія «Електрозавод», який є контролюючим учасником українських підприємств, здійснює дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження активами, а саме: в т.ч. -корпоративними правами у вигляді частки 71,3178 % статутного капіталу ТОВ «ЗТЗ - Сервіс» (код згідно з ), яка в грошовому еквіваленті становить 1 353 961,30 гривень (один мільйон триста п`ятдесят три тисячі дев`ятсот шістдесят одна гривня тридцять копійок).

Крім того, рішенням ВАКС у справі № 991/3183/22 встановлено, що ОСОБА_19 опосередковано, як кінцевий бенефіціарний власник, контролює 34,21 % від загальної кількості акцій АТ «Український науково-дослідний проектно-конструкторський та технологічний інститут трансформаторобудування», 42,09 % частки статутного капіталу ТОВ Науково-інженерний центр «ЗТЗ-СЕРВІС», 42,09 % частки статутного капіталу ТОВ «Електрозавод-Віт» через ланцюг володіння, в якому перебуває ПАТ «АФК «Система» (п. 20, 21, 22 резолютивної частини рішення ВАКС від 01.09.2022 та ухвала АП ВАКС від 10.05.2023 про виправлення описки, згідно з якою у пунктах 21, 22 рішення замість слів «від загальної кількості акцій» зазначено «частки статутного капіталу», т. 1, а.п. 55, електронні документи на Dvd-r диску Додаток № 19, т. 1, а.п. 253).

Також цим рішенням застосовано до ОСОБА_7 санкцію, передбачену пунктом 1-1 частини першої статті у Закону України «Про санкції», та стягнуто у дохід держави, зокрема, п. 21 рішення: 42,09 % частки статутного капіталу ТОВ «ЗТЗ-СЕРВІС» (Запорізька обл., м. Запоріжжя, Дніпровське шосе, будинок 11, ), які належать ОСОБА_7 .

Рішення ВАКС від 01.09.2022 у справі № 991/3183/22 набрало законної чинності 08.09.2022.

Відповідно до ч. 5 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Листом №10-78-21399 від 24.08.2023 Фонд державного майна України за результатами звернень до органів, відповідальних за облік корпоративних прав, повідомив про неможливість виконання рішення ВАКС від 01.09.2022 у справі № 991/3183/22, зокрема, в частині, що стосується корпоративних прав ТОВ Науково-інженерний центр «ЗТЗ-СЕРВІС» (код згідно з ), (т. 1, а.п. 228-244, електронні документи на Dvd-r диску Додаток № 19, т. 1, а.п. 253).

ПАТ «АФК Система» опосередковано через ланцюг володіння, зокрема, через АТ Холдингова компанія «Електрозавод» володіє: корпоративними правами у вигляді 71,3178 % частки статутного капіталу ТОВ «НІЦ «ЗТЗ-Сервіс» (код згідно з ), яка в грошовому еквіваленті становить 1 353 961,30 гривень.

Структура власності, складена Фондом державного майна України для проведення розрахунку, повністю підтверджується інформацією, наявною в ЕГРЮЛ (единый государственный реєстр юридических лиц рф) та наданою ОГП інформацією щодо переліку афілійованих осіб АТ Холдингова Компанія «Електрозавод».

Отже, суд дійшов висновку, що 71,3178 % частки статутного капіталу ТОВ Науково-інженерний центр «ЗТЗ-СЕРВІС», є активами, щодо яких ПАТ «АФК «Система» може прямо чи опосередковано вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження та контролю, через пов`язану особу (товариство) АТ Холдингова Компанія «Електрозавод».

Також з матеріалів справи № 908/2492/25 вбачається, що згідно витягу з ЄДРПОУ від 04.08.2025р. ТОВ «Науково-Інженерний Центр «ЗТЗ-Сервіс», ідентифікаційни код № 13605779, знаходиться за адресою: Україна, 69069, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Дніпровське шосе, буд. 11.

Керівником товариства є ОСОБА_3 .

Перелік засновників:

1) Фонд Державного майна України розмір частки 1.353.961,30 грн.;

2)Акціонерне товариство Холдиногова компанія «Електрозавод» , російська федерація, 107023, м. москва, вул. Електрозаводська, буд. 21. розмір частки 544.528,70 грн.

Кінцевий бенефіціарний власник з непрямим вирішальним впливом: ОСОБА_20 , громадянин російської федерації, адреса: АДРЕСА_3 .

На сторінках 11-13 витягу містяться записи:

- Внесення: рішення про заборону вчинення реєстраційних дій, 27:08.2022 15:46: 08, 029030404, Судове рішення про заборону вчинення реєстраційних дій від 25.08.2022 № 991/3183/27, ОСОБА_21 , Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції. (м. Київ).

- Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, 09.11.2023 15:08:55, 030030404, Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи., Судове рішення, що набрало законної сили, про стягнення з (повернення з володіння) відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства від 03.10.2023 № 991/8192/23, дата набуття чинності: 12.10.2023, видавник: ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД, Приватний нотаріус Горохова Н.В.

- Внесення рішення про скасування заборони вчинення реєстраційних дій, 03.10.2024 14:47:20, 031030404, Судове рішення про скасування заборони реєстраційних дій від 17.05.2023 № 991/3183/22 провадження №2-азз/991/2/23, ОСОБА_22 , Печерська районна в місті Києві державна адміністрація.

- Відмова: Державна реєстрація змін до відомостей. про юридичну особу, 04.03.2025 15:18:29, Веєрченко М.С., Департамент адміністративних послуг Запорізької міської ради. Підстави відмови: 1). Документи суперечать вимогам Конституції та законів України, а саме схематичне зображення структури власності не відповідає вимогам Положення про форму та зміст структури власності; 2) невідповідність відомостей, зазначених у заяві про, державну реєстрацію, відомостям, зазначеним у документах, поданих для державної реєстрації, або відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі чи інших інформаційних системах, використання яких передбачено цим Законом; 3) подання документів або відомостей, передбачених цим Законом, не в повному обсязі.

- Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, 07.03.2025.09:23:08, 032007115, Зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи., ОСОБА_23 , Департамент адміністративних послуг Запорізької міської ради

- Відмова: Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, 24.07.2025 13:06:50, Краснокутська Н.А., Департамент адміністративних послуг Запорізької міської ради. Підстава відмови: Встановлення факту застосування санкцій відповідно до Закону України «Про санкції», які унеможливлюють проведення державної реєстрації (Згідно пункт 3-3 частини 1 ст.2 8 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» підставою для відмови у державній реєстрації є встановлення факту застосування санкцій відповідно до Закону України "Про санкції", які унеможливлюють проведення державної реєстрації, крім проведення державної реєстрації змін до відомостей про боржника на підставі судового рішення господарського суду у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника. Відомості про кінцевого бенефіціарного власника ОСОБА_20 , який відповідно до заяви (форма 2) підлягає виключенню з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, внесено до Державного реєстру санкцій).

З наведеного вбачається, що станом на 02.08.2025р. до складу учасників ТОВ «НІЦ «ЗТЗ-Сервіс» входило Акціонерне товариство Холдиногова компанія «Електрозавод» , Російська Федерація, 107023, м. Москва, вул. Електрозаводська, буд. 21 розмір частки 544.528,70 грн., що становить 28,68% статутного капіталу.

Решта статутного капіталу товариства було стягнуто в дохід Держави, що відображено у реєстрі у вигляді належності іншому учаснику товариства - Фонду Державного майна України частки у розмір 1.353.961,30 грн., що становить 71,32% статутного капіталу.

Вказаний розподіл відповідає рішенню Вищого антикорупційного суду від 03 жовтня 2023 року у справі № 991/8192/23, яке набрало законної сили та фактично виконано, шляхом внесення відповідних змін до ЄДРПОУ.

Вказане означає, що у структурі власників Холдиногової компанії «Електрозавод» наявні інші особи, до яких відповідні санкції не застосовано, а тому залишок корпоративних прав вказаної юридичної особи, створеної за законодавством Російської Федерації, у статутному капіталі ТОВ «НІЦ «ЗТЗ-Сервіс» становить 28,68%.

Вказане також підтверджується змістом протоколу позачергових Загальних зборів учасників ТОВ «НІЦ «ЗТЗ-Сервіс» № 17/02-2025 від 17.02.2025р., в яких взяв участь - ФДМУ, який володіє 71,32 % частки статутного капіталу, інший учасник товариства АТ «Холдингова компанія «Електрозавод» (нова назва АТ «Холдинг ЕРСО» ) рф, м. Москва, який володіє 28,68 % статутного капіталу товариства на збори не з`явився.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»: відомості, внесені до ЄДР, є достовірними; треті особи мають право покладатися на ці відомості у правовідносинах з відповідною юридичною особою або ФОП.

Отже, наведене безумовно свідчить про те, що станом на дату укладення спірного правочину - 02.12.2025р. - до складу учасників ТОВ «НІЦ «ЗТЗ-Сервіс» входила АТ «Холдингова компанія «Електрозавод» (нова назва АТ «Холдинг ЕРСО» ) рф, м. Москва, яка володіла 28,68 % статутного капіталу товариства.

Це означає, що на ТОВ «НІЦ «ЗТЗ-Сервіс» розповсюджується дія Постанови Кабінету Міністрів України від 3 березня 2022 р. № 187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації», а саме в частині установлення до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, мораторій (заборону) на: 1) виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є Російська Федерація або такі особи (далі - особи, пов`язані з державою-агресором): юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, якої є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації;

Відповідно до п.2 цієї Постанови № 187 правочини (у тому числі довіреності), укладені з порушенням мораторію, визначеного пунктом 1 цієї постанови, у тому числі якщо ними передбачається відповідне відчуження у майбутньому, є нікчемними.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що укладений 02 грудня 2024 р. Договір № 087-24/2-00 між Замовником (Позивачем): ТОВ «ІНЖЕНЕРНИЙ ЦЕНТР «ЗТЗ-СЕРВІС» та Виконавцем (Відповідачем): ТОВ «НАУКОВО ІНЖЕНЕРНИЙ ЦЕНТР «ЗТЗ-СЕРВІС» є нікчемним в силу прямої вказівки на це у п. 2 Постанови КМУ від 03.03.2022р. № 187, оскільки зі змісту правовідносин за цим договором вбачається, що ТОВ «НАУКОВО ІНЖЕНЕРНИЙ ЦЕНТР «ЗТЗ-СЕРВІС» є кредитором, оскільки за умовами договору він виконував роботи та на його користь Позивачем здійснена оплата робіт в сумі 1.200.000,00 грн. у лютому 2025 року.

Уклавши спірний договір його сторони порушили введені обмеження Постановою КМУ від 03.03.2022р. № 187, а саме мораторій на укладення таких правочинів.

При цьому, вказаний договір укладено більше ніж через 2,5 роки після прийняття вказаної Постанови № 187, а також після набрання чинності рішеннями ВАКС у справах № 991/3183/27 та № 991/8192/23, про що керівники Позивача та Відповідача, відповідно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не могли не знати в силу покладених на них посадових обов`язків, тим більше враховуючи встановлену судом взаємну пов`язаність та спорідненість вказаних юридичних осіб, перебування Стороженка на дату укладення спірного Договору на посаді генерального директора ТОВ «НІЦ «ЗТЗ-Сервіс», та ОСОБА_3 на посаді директора технічного вказаного товариств та одночасно на посаді генерального директора ТОВ «ІЦ «ЗТЗ-Сервіс» (Позивача).

Наведене вище, в тому числі встановлена судом мета створення ТОВ «ІЦ «ЗТЗ-Сервіс» - для обходу встановлених законодавством України санкцій (Постанова КМУ № 187), означає підтвердження матеріалами справи наявності умислу обох учасників спірної угоди на порушення публічного порядку та інтересів Держави.

Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Приймаючи рішення суд також керується правовими висновками, викладеними у постанові ОП КГС ВС від 16.02.2024 у справі № 917/1173/22 щодо сутності правочинів, що порушують публічний порядок та їх правових наслідків: за ст. 228 ЦК України правочини, що порушують публічний порядок, є нікчемними; публічний порядок має імперативний характер, і його порушення пов`язане саме з посяганням на суттєві публічні інтереси; критерії публічного порядку застосовуються тільки щодо певних істотних суспільних та державних інтересів.

Також суд враховує усталену практику Верховного Суду (постанови від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17, від 10.04.2019 у справі № 463/5896/14-ц), згідно з якою, якщо правочин є нікчемним, то позовна вимога про визнання його недійсним не є належним способом захисту права, оскільки нікчемність встановлена законом. У такому випадку суд має відмовити у задоволенні позову саме в частині визнання договору недійсним, констатувавши його нікчемність у мотивувальній частині рішення.

Отже, оскільки Договір № 087-24/2-00 є нікчемним в силу приписів закону (через порушення публічного порядку та мораторію КМУ № 187), він не потребує окремого визнання недійсним у судовому порядку.

Згідно ч. 3 ст. 228 ЦК України у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсним правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави стягується все, що було одержано ними за угодою...»

Оскільки обидві сторони діяли умисно, усвідомлюючи порушення інтересів держави (мораторію та обмежень встановлених постановою КМУ № 187 від 03.03.2022р.), то суд дійшов висновку про необхідність відмови у позові та стягнення в дохід держави всього, що було одержано сторонами за спірною угодою.

Враховуючи, що Позивач перерахував Відповідачу 1 200 000,00 грн., а Відповідач (як стверджується) надав послуги на цю суму, які неможливо стягнути, то вказані кошти у сумі 1 200 000,00 грн., отримані Відповідачем, підлягають стягненню з нього в дохід держави.

Доводи Відповідача про те, що на момент виконання договору та здійснення оплати (лютий 2025) він вже фактично перебував під контролем держави (ФДМУ), а активи Євтушенкова були стягнуті в дохід держави, судом відхиляються з огляду на те, що навіть якщо корпоративні права і перейшли до держави в особі ФДМУ (71,32%), Постанова КМУ № 187 містить пряму заборону на виконання зобов`язань перед юридичними особами-кредиторами, створеними за законодавством України в яких юридичні або фізичні особи з рф мали частку більшу ніж 10%.

Оскільки АТ «ХК «Електрозавод» (рф) мала на час укладення спірного правочину частку у статутному капіталі ТОВ «НІЦ «ЗТЗ-Сервіс» частку, що перевищує 10% (28,68%), то на Відповідача поширюється дія мораторію запровадженого Постановою № 187, а отже спірний договір є нікчемним. Доказів зворотного, а також того, що на укладення спірного договору та перерахування коштів було отримано спеціальний дозвіл, сторонами суду не надано.

Дії сторін щодо використання ТОВ «ІЦ «ЗТЗ-Сервіс» (Позивача) в якості формального контрагента свідчать також про їх недобросовісність та намір обійти встановлені обмеження у момент укладення угоди (02.12.2024).

Інші доводи сторін у відповідних частинах судом також відхиляються в силу викладеного, оскільки не спростовують висновків суду. Наявна у деяких документах невідповідність в написанні прізвища беніфіціарного власника ТОВ «НІЦ «ЗТЗ-Сервіс»: «Євтушенков» / «Евтушенков» не впливає на висновки суду.

Підсумовуючи викладене суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Суд відзначає, що у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи скористатися заходами правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Крім того, за змістом процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

При цьому позивач самостійно визначає та обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до стаття 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 21 серпня 2020 року у справі № 904/2357/20, наголосив на тому, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 № 132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Також у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини в вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом досліджено усі обставини даної справи та надано оцінку усім наявним у матеріалах справи доказам. Отже, враховуючи предмет та визначені позивачем підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на встановлену судом нікчемність спірного правочину.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються обидві сторони у рівних частинах з огляду на неправомірну поведінку обох сторін при укладенні спірного договору, а тому стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає 50% від суми у розмірі 22.100,00 грн. сплаченого останнім судового збору при поданні позову у цій справі.

Керуючись ст. ст. 76-79, 86, 129, 233, 236 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Інженерний Центр ЗТЗ-Сервіс до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-Інженерний Центр ЗТЗ-Сервіс про визнання недійсним договору №087-24/2-00 від 02.12.2024 та стягнення 1 266 376,78 грн. - відмовити.

2. Застосувати наслідки нікчемності правочину, а саме стягнути в дохід Державного бюджету України отримані за договором №087-24/2-00 від 02.12.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-Інженерний Центр ЗТЗ-Сервіс від Товариства з обмеженою відповідальністю Інженерний Центр ЗТЗ-Сервіс 1.200.000 (один мільйон двісті тисяч) грн. 00 коп. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-Інженерний Центр ЗТЗ-Сервіс (вул. Дніпровське шосе, буд. 11, м. Запоріжжя, 69069; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Інженерний Центр ЗТЗ-Сервіс (вул. Козелецька, буд. 24, м. Київ, 03065; ) 11050 (одинадцять тисяч п`ятдесят) грн. 00 коп. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

З урахуванням запроваджень графіків відключення електроенергії у м. Запоріжжі повне судове рішення складено та підписано 14.01.2026р.

Суддя К.В. Проскуряков

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 17.5 Розділу ХI Перехідних положень ГПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга може бути подана до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Запорізької області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.