РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.12.2025Справа № 910/8533/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І., за участю секретаря судового засідання Петькун Д.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Дніпровської окружної прокуратури міста Києва (02094, вул. Юрія Поправки, буд.14А, м. Київ, код ЄДРПОУ ) в інтересах Міністерства освіти і науки України (01135, м.Київ, пр. Берестейський, буд.10, )

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРПРОФІГРУП" (01014,вул. Болсуновська, буд.8, м. Київ, )

2) Київського механіко-технологічного фахового коледжу (02090,вул. Харківське шосе, буд. 15,м. Київ, )

3) Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву (01032,бульв. Шевченка Тараса, буд.50Г, м. Київ, )

про визнання недійсним договору оренди майна та повернення нежитлового приміщення

Представники учасників справи: згідно протоколу судового засідання;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Дніпровська окружна прокуратура міста Києва в інтересах Міністерства освіти і науки України (далі - позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРПРОФІГРУП" (далі - відповідач 1), Київського механіко-технологічного фахового коледжу (далі - відповідач 2), Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву (далі - відповідач 3) про визнання недійсним договору оренди майна та повернення нежитлового приміщення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.12.2018 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву та Товариством з об`єднаною відповідальністю "Укрпрофігруп" укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 8309. На думку прокурора, навчально-виховний процес та підприємницька діяльність мають різні завдання, цілі, мету, результати і вплив на учнів коледжу. У зв`язку з чим просить визнати недійсним Договір оренди № 8309 нерухомого майна, що належить до державної власності від 28.12.2018, продовжений додатковими угодами №8309/1 від 26.12.2019, № 8309/2 від 15.01.2021, №8309/3 від 01.02.2022 на орендне користування нежитловим приміщенням (окрема кімната), загальною площею 35,0 кв.м. на першому поверсі будівлі навчального корпусу, що розміщене за адресою: 02090, м.Київ, вул.Харківське шосе, 15 та зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрпрофігруп" повернути Київському механіко-технологічному фаховому коледжу за актом повернення нерухоме майно - нежитлове приміщення (окрема кімната), загальною площею 35,0 кв.м. на першому поверсі будівлі навчального корпусу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, її розгляд вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження.

23.07.2025 в системі "Електронний суд" позивачем сформовано додаткові пояснення по справі.

04.08.2025 в системі "Електронний суд" відповідачем 1 сформовано відзив на позовну заяву, мотивований тим, що лише остання додаткова угода № 8309/03 від 01.02.2022, визначає цільове призначення предмета оренди як будь-яке цільове призначення на розсуд орендаря. Орендар, звертаючись до РВ ФДМ із заявою про продовження строку дії Договору, не просив змінювати цільове призначення об`єкту оренди та продовжував використовувати спірне приміщення за цільовим призначенням, визначеним Договором у попередній редакції. ЗУ «Про освіту», зокрема його ч.4 ст. 80, не вимагає від орендаря статусу навчального закладу формального виду освіти для цілей оренди майна державних і комунальних закладів освіти. Діяльність відповідача має ознаки неформальної освіти.

21.08.2025 через канцелярію суду від відповідача 3 надійшов відзив на позовну заяву, мотивований тим, що укладений договір не порушує прав та інтересів третіх осіб, зокрема, здобувачів освіти, педагогічних працівників чи інших користувачів приміщення, відповідно до п.2 підпункту 8 Переліку платних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів

України від 27.08.2010 №796, зазначено, що навчальні заклади мають право надавати інші послуги, а саме: надавати в оренду будівлі, тимчасово вільні приміщення. Цільове використання приміщення відповідає приписам ч.4 ст. 80 ЗУ «Про освіту».

26.08.2025 в системі "Електронний суд" позивачем сформовано заяву про уточнення позовних вимог, яка прийнята судом.

26.08.2025 в системі "Електронний суд" позивачем сформовано відповідь на відзив відповідача 1.

26.08.2025 в системі "Електронний суд" позивачем сформовано відповідь на відзив відповідача 2.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.08.2025 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено розгляд справи на 07.10.2025.

22.09.2025 в системі "Електронний суд" відповідачем 1 сформовано клопотання про об`єднання справ в одне провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача щодо об`єднання справ в одне провадження.

07.10.2025 в системі "Електронний суд" відповідачем 1 сформовано заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.10.2025 відкладено розгляд справи на 21.10.2025.

У судовому засіданні 21.10.2025 оголошено перерву до 28.10.2025.

27.10.2025 в системі "Електронний суд" відповідачем 1 сформовано клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи.

28.09.2025 в системі "Електронний суд" відповідачем 1 сформовано клопотання про проведення судового засідання без участі представника.

Ухвалою Господарського суду міста Києві від 28.10.2025 закрито підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті на 18.11.2025.

18.11.2025 в системі "Електронний суд" відповідачем 1 сформовано клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києві від 18.11.2025 відкладено розгляд справи на 02.12.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києві від 02.12.2025 відкладено розгляд справи на 09.12.2025.

У судове засідання 09.12.2025 з`явились представники прокурора та відповідачів 1,2,3, представник позивача в засідання суду не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

У судовому засіданні 09.12.2025 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників учасників справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна щодо права власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, буд. 15 розташовано будівлі Київського механіко-технологічного фахового коледжу: учбовий корпус, А, площею 14 816, 9 кв.м, власник Міністерство освіти і науки України, право оперативного управління - Київський механіко-технологічний фаховий коледж.

28.12.2018 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву (далі - Орендодавець, Відповідач 3) та Товариством з об`єднаною відповідальністю «Укрпрофігруп» (далі - Орендар, Відповідач 1) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 8309.

За умовами згаданого вище договору орендодавець передає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлове приміщення загальною площею 35,0 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Київ, вул.Харківське шосе, 15, реєстровий номер 00193602.101ХХУЖНЕ022 та перебуває на балансі Державного вищого навчального закладу «Київський механіко-технологічний коледж» (п.1.1. Договору).

Згідно п. 1.2. Договору майно передається в оренду з метою організації процесу перевірки навичок та підвищення кваліфікації працівників виробничих професій.

За актом приймання-передавання орендованого майна від 28.12.2018 орендодавець передав орендарю в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлове приміщення загальною площею 35,0 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 15.

26.12.2019 між сторонами укладено додаткову угоду №8309/1 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна №8309 від 28.12.2018.

Так, відповідно до п. 1 Додаткової угоди №8309/01 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна № 8309 від 28.12.2018 договір оренди №8309 від 28.12.2018 продовжено на 1 рік, діє з 28.12.2019 до 28.12.2020 включно.

15.01.2021 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву, Товариством з об`єднаною відповідальністю «Укрпрофігруп» та Київським механіко-технологічним фаховим коледжем укладено додаткову угоду №8309/02 про внесення змін до Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №8309 від 28.12.2018 шляхом викладення його у новій редакції (відповідно до Примірного договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.2020 №820) (електронний аукціон UA-PS-2020-11-27-000027-2).

01.02.2022 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву, Товариством з об`єднаною відповідальністю «Укрпрофігруп» та Київським механіко-технологічним фаховим коледжем укладено додаткову угоду №8309/03 про внесення змін до Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 28.12.2018 №8309, якою Розділ І «Змінювані умови» договору оренди викладено в новій редакції (електронний аукціон LLP001-UA-426).

Відповідно до п. 7.1 умов вищевказаної додаткової угоди до Договору оренди майно може бути використане Орендарем за будь-яким цільовим призначенням на розсуд орендаря.

Строк дії договору 2 роки 11 місяців з дати набрання чинності цим Договором (п. 11.1 Умов Договору).

Відповідно до інформації Регіонального відділення Фонду державного майна України по м.Києву від 31.01.2025 №930-02-06-481 у Регіональному відділенні обліковується договір оренди нерухомого майна від 28.12.2018 №8309. Термін дії договору продовжено на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану відповідно до умов пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 №634.

Прокурор вказує, в Реєстрі суб`єктів освітньої діяльності відсутні відомості про здійснення освітньої діяльності ТОВ «Укрпрофігруп».

В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань наявні відомості, що основним видом діяльності ТОВ «Укрпрофігруп», згідно з КВЕД є 25.11 Виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій (основний).

Окрім вказаного виду діяльності, згідно відомостей розміщених в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, встановлено наступні види діяльності ТОВ «Укрпрофігруп»: 25.61 Оброблення металів та нанесення покриття на метали; 25.99 Виробництво інших готових металевих виробів, н.в.і.у.; 78.30 Інша діяльність із забезпечення трудовими ресурсами; 82.99 Надання інших допоміжних комерційних послуг, н.в.і.у.; 85.59 Інші види освіти, н.в.і.у.; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 52.21 Допоміжне обслуговування наземного транспорту; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 69.10 Діяльність у сфері права; 74.90 Інша професійна, наукова та технічна діяльність, н.в.і.у.; 33.11 Ремонт і технічне обслуговування готових металевих виробів; 49.39 Інший пасажирський наземний транспорт, н.в.і.у.; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 28.21 Виробництво духових шаф, печей і пічних пальників 28.22Виробництво підіймального та вантажно-розвантажувального устатковання; 43.21 Електромонтажні роботи; 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 88.10 Надання соціальної допомоги без забезпечення проживання для осіб похилого віку та інвалідів; 85.60 Допоміжна діяльність у сфері освіти; 25.62 Механічне оброблення металевих виробів; 30.20 Виробництво залізничних локомотивів і рухомого складу; 31.09 Виробництво інших меблів.

Відповідно до інформації Міністерства освіти і науки України від 14.03.2025 №1/4930- 25 у ТОВ «Укрпрофігруп», в тому числі у структурного підрозділу «Центр підготовки зварників», відсутня ліцензія на провадження освітньої діяльності на рівні професійної (професійно-технічної) освіти.

За змістом інформації наданої Київським механіко-технологічним фаховим коледжем від 07.04.2025 №468/01-07 у орендованих приміщеннях ТОВ «Укрпрофігруп» веде свою господарську діяльність, яка полягає у наданні послуг з практичної підготовки зварників на платній основі. Київський механіко-технологічний фаховий коледж не користується послугами центру підготовки зварників ТОВ «Укрпрофігруп», оскільки вони не є частиною освітнього процесу коледжу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державне нерухоме майно - нежитлове приміщення загальною площею 35,0 кв.м., що перебуває на даний час на балансі Київського механіко-технологічного фахового коледжу, передано в оренду з метою розміщення суб`єкта господарювання, що веде свою господарську діяльність, яка полягає у наданні послуг з практичної підготовки зварників на платній основі, тобто для отримання прибутку, що жодним чином не пов`язано ні з навчальним процесом здобувачів освіти навчального закладу, не із забезпеченням навчального процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, а відтак, у даному випадку вказане майно не могло бути передано в оренду через існування прямої заборони в ч. 4 ст.80 Закону України «Про освіту». У зв`язку з чим просить визнати недійсним Договір оренди № 8309 нерухомого майна, що належить до державної власності від 28.12.2018, продовжений додатковими угодами №8309/1 від 26.12.2019, № 8309/2 від 15.01.2021, №8309/3 від 01.02.2022 на орендне користування нежитловим приміщенням (окрема кімната), загальною площею 35,0 кв.м. на першому поверсі будівлі навчального корпусу, що розміщене за адресою: 02090, м.Київ, вул.Харківське шосе, 15 та зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрпрофігруп" повернути Київському механіко-технологічному фаховому коледжу за актом повернення нерухоме майно - нежитлове приміщення (окрема кімната), загальною площею 35,0 кв.м. на першому поверсі будівлі навчального корпусу.

Відповідач 1 проти позову заперечує, мотивуючи тим, що лише остання додаткова угода № 8309/03 від 01.02.2022, визначає цільове призначення предмета оренди як будь-яке цільове призначення на розсуд орендаря. Орендар, звертаючись до РВ ФДМ із заявою про продовження строку дії Договору, не просив змінювати цільове призначення об`єкту оренди та продовжував використовувати спірне приміщення за цільовим призначенням, визначеним Договором у попередній редакції. ЗУ «Про освіту», зокрема його ч.4 ст. 80, не вимагає від орендаря статусу навчального закладу формального виду освіти для цілей оренди майна державних і комунальних закладів освіти. Діяльність відповідача має ознаки неформальної освіти.

Відповідач 3 також проти позову заперечує, мотивуючи тим, що укладений договір не порушує прав та інтересів третіх осіб, зокрема, здобувачів освіти, педагогічних працівників чи інших користувачів приміщення, відповідно до п.2 підпункту 8 Переліку платних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів

України від 27.08.2010 №796, зазначено, що навчальні заклади мають право надавати інші послуги, а саме: надавати в оренду будівлі, тимчасово вільні приміщення. Цільове використання приміщення відповідає приписам ч.4 ст. 80 ЗУ «Про освіту».

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до положень статті 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачено статтею 215 зазначеного кодексу.

Так, відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Зазначена норма кореспондується з положеннями частини першої статті 207 Господарського кодексу України, згідно з якою господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, наведено у статті 203 ЦК України, відповідно до частини першої якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Як визначено ч.1, 2, 3 ст. 78 Закону України "Про освіту" держава забезпечує асигнування на освіту в розмірі не менше ніж 7 відсотків валового внутрішнього продукту за рахунок коштів державного, місцевих бюджетів та інших джерел фінансування, не заборонених законодавством. Фінансування закладів, установ і організацій системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, а також інших джерел, не заборонених законодавством. Державні та комунальні заклади освіти мають право надавати платні освітні та інші послуги, перелік яких затверджує Кабінет Міністрів України. Засновники відповідних закладів освіти мають право затверджувати переліки платних освітніх та інших послуг, що не увійшли до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч.1 ст. 80 Закону України "Про освіту" до майна закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належать: нерухоме та рухоме майно, включаючи будівлі, споруди, земельні ділянки, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло тощо; майнові права, включаючи майнові права інтелектуальної власності на об`єкти права інтелектуальної власності, зокрема інформаційні системи, об`єкти авторського права та/або суміжних прав; інші активи, передбачені законодавством. Майно закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених законодавством.

Частиною 4 статті 80 Закону України "Про освіту" передбачено, що об`єкти та майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають приватизації чи використанню для провадження видів діяльності, не передбачених спеціальними законами, крім надання в оренду з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, з урахуванням визначення уповноваженим органом управління можливості користування державним або комунальним нерухомим майном відповідно до законодавства.

За змістом п.2.9 Постанови №11 від 29.05.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» відповідність чи невідповідність правочину вимогам закону має оцінюватися господарським судом стосовно законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

В свою чергу згідно з підпунктом 2 пункту 8 Переліку платних послуг, які можуть надаватися закладами освіти, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної та комунальної форми власності, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 № 796 навчальні заклади мають право надавати інші послуги, зокрема, надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується в навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

З викладеного слідує, що чинний на момент укладення спірного правочину Закон України «Про освіту» містив положення, якими було імперативно передбачено заборону використання майна державних та комунальних закладів освіти не за освітнім призначенням. Надання в оренду майна закладів освіти, як виняток, передбачалося лише з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу.

Закон України "Про освіту" (в редакції, чинній на момент укладення договору) не містить переліку послуг, які можуть надаватися в орендованих приміщеннях закладів освіти, проте, враховуючи загальну спрямованість положень цього Закону, такі послуги повинні мати пов`язаність з навчально-виховним процесом чи його учасниками. Звідси, питання про те, чи пов`язані послуги, які надаються в орендованих приміщеннях з обслуговуванням учасників освітнього процесу суди мають вирішувати виходячи із конкретних обставин справи, однак з обов`язковим урахуванням того, що надання в оренду майна закладів освіти, в тому числі, і для обслуговування учасників освітнього процесу можливе виключно у випадку, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі. Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 18.10.2023 у справі №927/66/23, від 23.11.2021 у справі №909/1374/19.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про освіту» (в редакції чинній на момент укладення договору), освітня діяльність - діяльність суб`єкта освітньої діяльності, спрямована на організацію, забезпечення та реалізацію освітнього процесу у формальній та/або неформальній освіті.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про освіту», складниками освіти дорослих є:

післядипломна освіта; професійне навчання працівників; курси перепідготовки та/або підвищення кваліфікації; безперервний професійний розвиток; будь-які інші складники, що передбачені законодавством, запропоновані суб`єктом освітньої діяльності або самостійно визначені особою.

Судом встановлено, що листом №1/11-9753 від 13.09.2018 Міністерство освіти і науки України повідомило про згоду на передачу в оренду частини 1-го поверху навчального корпусу, загальною площею 35,0 кв.м. за адресою: м.Київ, вул.Харківське шосе, 15.

Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Укрпрофігруп» облаштував у спірному приміщенні загальною площею 35 кв.м. клас з тренажерами зварювання з доданою реальністю «Soldamatic».

У 2024 році Відповідач створив кваліфікаційний центр та отримав акредитацію Національного агентства кваліфікації за професійними стандартами «Електрозварник на автоматичних та напівавтоматичних машинах», затверджений Наказом Мінекономіки 04.05.2022 р. № 1112-22, та «Електрозварник ручного зварювання», затверджений Протоколом Галузевої ради з розробки професійних стандартів і стратегії розвитку професійних кваліфікацій Федерації металургів України 14.03.2023 № 42.

Суд зауважує, Відповідач 1, не є закладом освіти в розумінні п.6 ст. 1 ЗУ «Про освіту», його КВЕДИ: « 85.59 Інші види освіти, н.в.і.у.» та « 85.60 Допоміжна діяльність у сфері освіти» не є основними, а тому природньо, що у Реєстрі суб`єктів освітньої діяльності відсутні відомості про здійснення освітньої діяльності Відповідачем.

Також слід зазначити, додаткова угода № 8309/03 від 01.02.2022, визначає цільове призначення предмета оренди як будь-яке цільове призначення на розсуд орендаря.

Доказів про те, що Орендар, звертаючись до РВ ФДМ із заявою про продовження строку дії Договору, просив змінювати цільове призначення об`єкту оренди та продовжував використовувати спірне приміщення за не цільовим призначенням, визначеним Договором у попередній редакції, матеріали справи не містять.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що положення Закону України "Про освіту", Перелік №796, дозволяють надання об`єктів та майна державних і комунальних закладів освіти з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, та які пов`язані із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу.

Таким чином, прокурором не доведено обставин, з якими закон пов`язує можливість визнання недійсним Договору оренди № 8309 нерухомого майна, що належить до державної власності від 28.12.2018, продовжений додатковими угодами №8309/1 від 26.12.2019, № 8309/2 від 15.01.2021, №8309/3 від 01.02.2022.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, зважаючи на встановлені судом фактичні обставини, приймаючи до уваги, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

При цьому, суд зазначає, що іншим доводам сторін оцінка судом не надається, адже, вони не спростовують встановлених судом обставин, та не впливають на результат прийнятого рішення.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на прокуратуру.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1.В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повне судове рішення складено 05.01.2026.

Суддя Наталія ЯГІЧЕВА