УХВАЛА

про задоволення скарги

м. Київ

06.11.2025Справа № 910/16111/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Селівона А.М., при секретарі судового засідання Колосовій О.П., розглянувши в судовому засіданні матеріали

скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС"

на дії державного виконавця Синельниківського ВДВС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Одеса) у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 18.05.2023 року

у справі № 910/16111/21

за позовом гр. ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» просп. Академіка Глушкова 40, оф. 315, м. Київ, 03187

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Приватне підприємство «РАМС АГРО» (49022, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вулиця Маршала Малиновського, будинок 130)

про визнання договору поруки недійсним

орган, бездіяльність якого оскаржується Синельниківський ВДВС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного МРУ Міністерства юстиції (м.Одеса) (52500, м. Синельникове, вул. Каштанова, 52)

Представники сторін:

від скаржника: Грищенко О.М.

від позивача: не з`явився;

від третьої особи: не з`явився;

від Синельниківський ВДВС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного МРУ Міністерства юстиції: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Гр-н ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» про визнання недійсним договору поруки, укладеного 07.04.2010 між позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Корпорація Агросинтез», правонаступником якого є відповідач та Приватним підприємством «Рамс Агро» (третя особа).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що договір поруки від 07.04.2010 не містить всіх істотних умов правочину, обов`язкових для договорів поруки, у зв`язку з чим має бути визнаний недійсним в судовому порядку на підставі статей 203, 215 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.08.2022 у справі № 910/16111/21 в задоволенні позовних вимог гр. ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Так, через відділ діловодства суду 05.10.2022 від відповідача надійшла заява №01-5/10 від 01.12.2022, в якій останній просить покласти на позивача гр. ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в порядку, передбаченому ст. 123, 126, 124, 129, 244 ГПК України та стягнути з гр. ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені в межах судової справи №910/16111/21 за позовом гр. ОСОБА_1 до ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" про визнання недійсним договору поруки б/н від 07.04.2010, у розмірі 19 400,00 грн згідно договору №22-11-2021/4 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 22.11.2021, розгляд заяви здійснити за відсутності представника відповідача. Заява разом з доказами на підтвердження понесених витрат та доказами направлення її копії позивачу та третій особі судом долучена до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.10.2022 заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 17.11.2022.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 17.11.2022 заяву відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі № 910/16111/21 задоволено частково, стягнуто з гр. ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" 5400,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

На примусове виконання додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2022, яке набрало законної сили 18.05.2022, Господарським судом міста Києва 18.05.2023 було видано відповідний наказ.

В свою чергу, 05.08.2024 через канцелярію суду від стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" надійшла скарга № 05-2/08 від 05.08.2024 на бездіяльність державного виконавця Синельниківського ВДВС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Одеса) у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва по справі 910/16111/21 від 18.05.2023, в якій скаржник просить суд:

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Синельниківського ВДВС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Одеса) у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва по справі 910/16111/21 від 18.05.2023, а саме щодо порушення порядку та умов вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва у справі 910/16111/21 від 18.05.2023 із врахуванням положень Закону України «Про виконавче провадження»;

- зобов`язати державного виконавця Синельниківського ВДВС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання порядку та умов вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва по справі 910/16111/21 від 18.05.2023 із врахуванням положень Закону України «Про виконавче провадження».

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 05.08.2024 року вказану скаргу передано на розгляд судді Селівону А. М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.08.2024 прийнято до розгляду скаргу стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» на бездіяльність державного виконавця Синельниківського ВДВС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Одеса) у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва у справі 910/16111/21 від 18.05.2023, призначено судове засідання з розгляду скарги на 18.09.2024.

Ухвалою від 18.09.2024 у зв`язку з неявкою представників сторін розгляд скарги було відкладено на 23.10.2024.

Проте, у зв`язку з перебуванням судді Селівона А.М. на лікарняному, призначене на 23.10.2024 судове засідання не відбулось.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.11.2024 судове засідання з розгляду скарги призначено на 20.11.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.2024 скаргу задоволено повністю, визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Синельниківського ВДВС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 18.05.2023 у справі № 910/16111/21, яка виразилась у порушенні порядку та умов вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП№НОМЕР_1 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 18.05.2023 у справі № 910/16111/21 із врахуванням положень Закону України «Про виконавче провадження та зобов`язано державного виконавця або іншу посадову особу Синельниківського ВДВС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Одеса) усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання порядку та умов вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП№НОМЕР_1 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 18.05.2023 у справі № 910/16111/21 із врахуванням положень Закону України «Про виконавче провадження».

Так, через систему "Електронний суд" 17.02.2025 від стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" надійшла заява б/н від 15.02.2025 про покладення на Синельниківський ВДВС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Одеса) судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом скарги на бездіяльність органу Державної виконавчої служби, з доказами надсилання на адресу органу ДВС, в якій заявник просить стягнути з Синельниківського ВДВС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Одеса) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн., понесені стягувачем в межах судової справи № 910/16111/21 у зв`язку з розглядом скарги. Заяву разом з доказами на підтвердження понесених витрат судом долучено до матеріалів справи.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду заяву стягувача у справі № 910/16111/21 передано на розгляд судді Селівону А.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.03.2025 прийнято до розгляду заяву стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" про покладення на Синельниківський ВДВС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Одеса) судових витрат на професійну правничу допомогу за розгляд скарги у справі № 910/16111/21, призначено судове засідання по розгляду заяви стягувача на 24.04.2025.

Додатковою ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2025 заяву стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" задоволено частково. Стягнуто з Синельниківського відділу державної виконавчої служби Синельниківського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Одеса) (52500, Дніпропетровська обл., Синельниківський р-н, місто Синельникове, вул. Каштанова, будинок 52, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" (просп. Академіка Глушкова 40, оф. 315, м. Київ, 03187, ) 4000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В іншій частині в задоволенні заяви стягувача відмовлено.

Поряд із цим, через систему "Електронний суд" 16.06.2025 від стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" надійшла скарга б/н від 16.06.2025 на дії державного виконавця Синельниківського ВДВС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного МРУ Міністерства юстиції (м.Одеса) у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва по справі 910/16111/21 від 18.05.2023, в якій скаржник просить суд:

- визнати незаконними дії державного виконавця Синельниківського ВДВС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Одеса) у виконавчому провадженні НОМЕР_1 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва по справі №910/16111/21 від 18 травня 2023 року, а саме щодо винесення постанови Синельниківським ВДВС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Одеса) від 12 червня 2025 року про повернення наказу Господарського суду міста Києва по справі №910/16111/21 від 18.05.2023 стягувачеві на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження";

- скасувати Постанову Синельниківського ВДВС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Одеса) від 12.06.2025 про повернення наказу Господарського суду міста Києва по справі №910/16111/21 від 18.05.2023 стягувачеві на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Також до скарги ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" додано клопотання про проведення судових засідань з розгляду скарги стягувача б/н від 16.06.2025 на дії державного виконавця Синельниківського ВДВС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного МРУ Міністерства юстиції (м.Одеса) у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва по справі 910/16111/21 від 18.05.2023 в режимі відеоконференції.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду вказану скаргу передано на розгляд судді Селівону А. М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.08.2025 скаргу стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» на дії державного виконавця Синельниківського ВДВС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного МРУ Міністерства юстиції (м.Одеса) у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва у справі 910/16111/21 від 18.05.2023 прийнято до розгляду, судове засідання з розгляду заяви призначено на 17.09.2025.

Судом повідомлено, що до початку судового засідання через систему «Електронний суд» 01.08.2025 від представника скаржника надійшли додаткові пояснення б/н від 01.08.2025, які судом долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 17.09.2025 протокольною ухвалою оголошено перерву до 16.10.2025.

Проте, у зв`язку з перебуванням судді Селівона А.М. на лікарняному, призначене на 16.10.2025 судове засідання не відбулось, ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2025 призначено судове засідання по розгляду скарги стягувача на 06.11.2025.

У судовому засіданні з розгляду скарги стягувача 06.11.2025 року уповноважений представник відповідача приймав участь в режимі відеоконференції.

Уповноважені представники позивача, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача та Синельниківського ВДВС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного МРУ Міністерства юстиції (м.Одеса) у судове засідання не з`явилися.

Відповідно до частини 11 статті 242 ГПК України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи чи її окремої системи (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасник справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Синельниківський ВДВС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного МРУ Міністерства юстиції (м.Одеса) про дату, час і місце проведення судового засідання відповідно до норм ст. 6 ГПК України повідомлений належним чином в електронному кабінеті шляхом надсилання копії ухвали суду від 17.10.2025 у справі № 910/16111/21, факт отримання якої 17.10.2025 підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про доставку електронного листа до електронного кабінету органу, дія якого оскаржується.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно пунктів 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

В свою чергу, зважаючи на відсутність електронного кабінету ухвала суду від 17.10.2025 про призначення судового засідання була направлена на адреси позивача та третьої особи рекомендованими листами з повідомленням про вручення №№ R04, R47.

Наразі, докази отримання боржником та третьою особою копії ухвали суду від 17.10.2025 про призначення судового засідання станом на час проведення судового засідання 06.11.2025 до суду не повернуті.

Судом здійснено запит з офіційного сайту АТ "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень № R04 ОСОБА_1 , № R47 ТОВ «Рамс Агро», в яких зазначено, що станом на 06.11.2025 поштове відправлення «прибуло до відділення».

Інші дані (адреси), за якими можна встановити місцезнаходження/місцепроживання позивача та третьої особи в матеріалах справи відсутні та суду невідомі.

Суд зазначає, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Беручи до уваги конкретні обставини справи, вимоги процесуального законодавства та прецедентну практику Європейського суду з прав людини, суд звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на адресу, що відповідає місцезнаходженню відповідача згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18), провадження №11-268заі18), суд дійшов висновку про належне повідомлення боржників про призначення до розгляду скарги на дії державного виконавця.

Окрім того, згідно пункту 10 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр) містяться, зокрема, відомості про місцезнаходження юридичної особи.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

При цьому судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення та підписання.

Судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведе, господарський суд зазначає, що позивач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача не були позбавлені права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалами суду у справі № 910/16111/21 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Про поважні причини неявки в судове засідання 06.11.2025 року представників учасників справи та органу ДВС суд не повідомлено.

При цьому, судом враховано, що відповідно до положень ч. 2 ст. 342 ГПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Будь - яких інших заяв та клопотань процесуального характеру, окрім наявних в матеріалах справи, від заявника на час проведення засідання 06.11.2024 до суду не надходило.

В свою чергу суд наголошує, що відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Зважаючи на те, що матеріали справи є достатніми для розгляду скарги та приймаючи до уваги відсутність підстав для оголошення перерви або відкладення судового засідання, суд вважає за можливе розглянути скаргу без участі представника Синельниківського відділу державної виконавчої служби Синельниківського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), боржника та третьої особи, за наявними у справі матеріалами.

Наразі, від Синельниківського відділу державної виконавчої служби Синельниківського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на час винесення ухвали до суду не надходило жодних заяв про неможливість подання пояснень по суті скарги та/або про намір вчинення відповідних дій.

У судовому засіданні 06.11.2025 року уповноваженим представником скаржника надано пояснення по суті поданої скарги, яку останній просив задовольнити.

Дослідивши матеріали скарги в їх сукупності, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду скарги, заслухавши в судовому засіданні пояснення скаржника, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

За приписами статей 124, 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території. Обов`язковість судових рішень є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина перша статті 327 Господарського процесуального кодексу України).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 1 названого Закону передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання рішень - це сукупність дій визначених у Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судові накази віднесено до виконавчих документів, на підставі яких рішення підлягають примусовому виконанню органами державної виконавчої служби (частина 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження").

Частиною першою статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законодавцем передбачений чіткий порядок здійснення дій у виконавчому провадженні. Враховуючи те, що державний виконавець наділений владними повноваженнями, він повинен дотримуватись указаних вимог законодавства з метою забезпечення максимального дотримання засад, передбачених статтею 2 Закону України "Про виконавче провадження": верховенства права, законності, справедливості, неупередженості, об`єктивності, гласності та відкритості виконавчого провадження; порушення зазначених засад має наслідком порушення безпосередньо прав сторін виконавчого провадження.

Тобто, здійснення державним виконавцем комплексу дій, визначених вказаним законом, вважається належним у разі вжиття останнім усіх необхідних (можливих) заходів у їх передбаченій нормативно-правовим актом певній послідовності для повного виконання виконавчого документа у встановлені законом строки з дотриманням прав учасників виконавчого провадження.

Частиною першою статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частина третя вказаної статті містить перелік прав, якими наділений виконавець під час здійснення виконавчого провадження, та відповідно якими може скористатися для виконання рішення, а саме:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення;

5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх;

6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням;

9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна;

10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення;

11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача;

12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;

14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. Якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;

15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання;

16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис;

18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача;

21) отримувати від банків та інших фінансових установ, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей інформацію про наявність рахунків/електронних гаманців та/або стан рахунків/електронних гаманців боржника, рух коштів та операції за рахунками/електронними гаманцями боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно з частиною 2 статті 36 Закону України "Про виконавче провадження" розшук боржника юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Статтею 48 Закону України "Про виконавче провадження" визначено порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника. Зокрема, встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Відповідно до частини другої цієї ж статті стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення (частина четверта статті 48 Закону України "Про виконавче провадження").

Положення частини 8 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" зобов`язують виконавця проводити перевірку майнового стану боржника у 10- денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не менше одного разу на два тижні - щодо виявлення рахунків, електронних гаманців боржника, не менше одного разу на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Тобто, згідно вимог Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець повинен періодично, неодноразово та/або систематично проводити перевірки майнового стану Боржника із метою належного виконання рішення суду з врахуванням всього періоду перебування виконавчого документу на примусовому виконанні в органі примусового виконання.

Також господарський враховує, що вказана правова позиція повністю узгоджена та підтримана позицією Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у Постанові від 23.08.2018 у справі №911/167/17.

Статтею 56 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Частиною 5 статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" унормовано, що у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернене стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно.

Крім того, частина 1 статті 53 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб.

Статтею 54 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець має право звернутися за інформацією про дебіторську заборгованість боржника до податкових органів.

За висновками Великої Палати Верховного Суду у справі №2-24/494-2009 від 06 жовтня 2020 року, виконавець вправі звернутися до суду з поданням про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, незалежно від того, чи відсутній спір про право, чи він наявний. Водночас в останньому випадку виконавець звертається з таким поданням (позовною заявою) в порядку позовного провадження.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Частиною 1 статті 356 Цивільного кодексу України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (частина 1 статті 368 Цивільного кодексу України).

Відповідно до вимог частини 2 ст. 370 Цивільного кодексу України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року по справі №367/6321/16-ц зазначено, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.

З вищевикладеного вбачається, що законодавство надає державному виконавцю значний обсяг повноважень для забезпечення основного завдання - виконання судового рішення. У такий спосіб права державного виконавця мають кореспондуватися з його обов`язками вжити вичерпних заходів у виконавчому провадженні.

Судом згідно матеріалів справи встановлено, що на примусове виконання рішення у даній справі № 910/16111/21 Господарським судом міста Києва 18.05.2023 року видано відповідний наказ.

Так, 26.09.2023 року постановою Синельниківського ВДВС в Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного МРУ Міністерства юстиції (м. Одеса) від 26 вересня 2023 року відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва по справі №910/16111/21 від 18 травня 2023 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС»» 5 400,00 грн. (п`ять тисяч чотириста грн. 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва по справі №910/16111/21 від 20 листопада 2024 року задоволено скаргу вих. №05-2/08 від 05 серпня 2024 року ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» на бездіяльність державного виконавця Синельниківського ВДВС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного МРУ Міністерства юстиції (м. Одеса) у виконавчому провадженні НОМЕР_1 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва по справі №910/16111/21 від 18 травня 2023 року. Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Синельниківського ВДВС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного МРУ Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 18.05.2023 у справі № 910/16111/21, яка виразилась у порушенні порядку та умов вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП№НОМЕР_1 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 18.05.2023 у справі № 910/16111/21 із врахуванням положень Закону України «Про виконавче провадження». Зобов`язано державного виконавця або іншу посадову особу Синельниківського ВДВС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного МРУ Міністерства юстиції (м.Одеса) усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання порядку та умов вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП№НОМЕР_1 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 18.05.2023 у справі № 910/16111/21 із врахуванням положень Закону України «Про виконавче провадження».

Поряд із цим, відповідно до постанови Синельниківського ВДВС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного МРУ Міністерства юстиції (м. Одеса) від 12 червня 2025 року наказ Господарського суду міста Києва по справі №910/16111/21 від 18 травня 2023 року повернутий стягувачеві без виконання на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" - у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Крім того, як встановлено судом, обгрунтовуючи подану скаргу на бездіяльність державного виконавця заявник посилається на офіційні відомості, розміщені на веб-сайті Автоматизованої системи виконавчих проваджень та зазначає, що за період з 21 листопада 2024 року по 12 червня 2025 року Синельниківським відділом державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), всупереч вимогам обов`язкових норм Закону України «Про виконавче провадження», не було вчинено всіх можливих та необхідних своєчасних, належних і ефективних виконавчих дій, спрямованих на реальне виконання судового рішення.

У силу ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" сторони виконавчого провадження мають право, між іншим, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність приватного виконавця щодо виконання судового рішення до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини 1 статті 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Пунктом 1,4 статі 8 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

Відповідно до пунктів 2-4 Розділу IV Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, яке затверджено Наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 року за №2432/5, виконавцем до Системи обов`язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій та прийняття процесуальних рішень.

Обов`язковість внесення державним виконавцем відомостей про вчинення всіх виконавчих дій у виконавчому провадженні до Автоматизованої системи виконавчого провадження передбачена Законом України "Про виконавче провадження", Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", Інструкції з організації примусового виконання рішення, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2832/5, Положенням про автоматизовану систему виконавчого провадження, котре затверджено Наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 за №2432/5.

Між тим, з наданих до матеріалів справи матеріалів виконавчого провадження вбачається та зазначено скаржником у попередній заяві, що у період з 21 листопада 2024 року по 12 червня 2025 року державним виконавцем у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 не було вчинено всіх можливих та необхідних, своєчасних, належних, допустимих і об`єктивних виконавчих дій щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва у справі № 910/16111/21, зокрема не здійснено перевірку наявності у боржника спільного майна з іншими особами, у тому числі шляхом направлення Синельниківським відділом державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відповідних запитів до органів державної реєстрації актів цивільного стану з метою встановлення факту перебування боржника у шлюбних відносинах, що унеможливило вжиття передбачених Сімейним кодексом України, Цивільним кодексом України та Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо звернення стягнення на майно боржника, яке належить йому на праві спільної сумісної власності, його арешту, опису, оцінки та реалізації.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

При цьому висновок щодо безрезультатності та/або неможливості розшуку майна чи встановлення/з`ясування певних обставин буде обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець, повністю реалізувавши надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату.

Отже, державний виконавець має право повернути виконавчий документ стягувачу лише у разі, якщо ним у встановленому порядку вжито всіх передбачених законом заходів щодо з з`ясування майнового стану боржника та розшуку майна боржника.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 07.08.2018 у справі №910/25970/14.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності суд зазначає, що за змістом ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Суд наголошує, що згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з абзацом 2 п. 1 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Суд наголошує на законодавчо закріпленому імперативному обов`язку державного виконавця (усіх рівнів відповідно до визначеної структури) дотримуватися вимог Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення заходів, спрямованих на примусове виконання рішення суду.

Натомість, як встановлено судом за матеріалами справи, всіх належних, своєчасних та об`єктивних виконавчих дій у виконавчому провадженні НОМЕР_1 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва по справі №910/16111/21 від 18 травня 2023 року державним виконавцем Синельниківського ВДВС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного МРУ Міністерства юстиції (м. Одеса) здійснено не було.

У постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 17.09.2021 у справі №905/2999/17 викладено правовий висновок, відповідно до якого чинне законодавство, зокрема, Закон "Про виконавче провадження" встановлює певний порядок вчинення виконавчих дій та не надає державному виконавцю права вільного розсуду визначати "доцільно" чи "недоцільно" вживати їх взагалі. А тому він зобов`язаний вчиняти всіх необхідних заходів для повного та своєчасного виконання рішення суду відповідно до закону, а не крізь призму суб`єктивного сприйняття "доцільності" вирішувати питання: чи здійснювати виконання за виконавчим документом, чи ні.

При цьому, господарський суд не в праві самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов`язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов`язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Статтею 343 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно до частини 2 ст. 343 ГПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

За висновком суду, державний виконавець не виконав усі передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи на виконання рішення суду, зокрема, щодо виявлення майна боржника, в тому числі, яке можливо перебуває у спільній власності тощо, та дійшов передчасних висновків про наявність правових підстав для прийняття постави про повернення наказу згідно пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Приймаючи до уваги викладені вище обставини, суд дійшов висновку про те, що дії державного виконавця щодо винесення постанови щодо винесення постанови від 12.06.2025 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 про повернення наказу є неправомірним, а отже вказана постанова є такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невжиттям державним виконавцем всіх заходів щодо неупередженого, ефективного, своєчасного вчинення виконавчих дії для примусового виконання рішення у справі № 910/16111/21.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає скаргу стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" на дії державного виконавця у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 240, 339, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" на дії державного виконавця Синельниківського ВДВС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Одеса) у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 18.05.2023 року у справі № 910/16111/21 задовольнити.

2. Визнати незаконними дії державного виконавця Синельниківського ВДВС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Одеса) у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва по справі 910/16111/21 від 18.05.2023 року, а саме щодо винесення постанови Синельниківського ВДВС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Одеса) від 12.06.2025 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 про повернення наказу Господарського суду міста Києва у справі 910/16111/21 від 18.05.2023 року стягувачеві на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження".

3. Скасувати постанову державного виконавця Синельниківського ВДВС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Одеса) у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 від 12 червня 2025 року про повернення наказу Господарського суду міста Києва у справі 910/16111/21 від 18.05.2023 року стягувачеві на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А. М. Селівон