ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2025 р. м. Київ

Справа № 911/2245/25

Господарський суд Київської області у складі:

судді Ейвазової А.Р.,

за участі секретаря судового засідання Стаднік Є.О., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» до Приватного підприємства «Гарант Енерго М» про стягнення 784 436,08грн, за участі представників від:

позивача - Підпалий О.В. (витяг з ЄДР);

відповідача - не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (далі - позивач, ДПЗД «Укрінтеренерго») звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Приватного підприємства «Гарант Енерго М» (далі - відповідач, ПП «Гарант Енерго М») про стягнення 784 436,08грн, з яких: 277 180,51грн - основний борг; 226 325,94грн - втрати від інфляції за період з 19.10.2019 по 31.05.2025; 231 598,46грн - 15% річних за період 19.10.2019 по 17.06.2025, 49 331,17грн - пеня за період з 19.10.2019 по 30.12.2020.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» в частині оплати спожитої електричної енергії, поставленої у серпні-вересні 2019 року, у встановлений договором строк (а.с.1-11).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.07.2025: відкрито провадження у справі за відповідним позовом; вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження; призначено проведення підготовчого засідання (а.с.67-70).

Відповідна ухвала доставлена до електронного кабінету позивача 17.07.2025 о 21:00, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.72).

Відповідач у справі - ПП «Гарант Енерго М», в порушення вимог ч.6 ст.6 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), не зареєстрував електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі, що підтверджується відповіддю від 17.07.2025 №12812446 про відсутність зареєстрованого Електронного кабінету ЄСІТС (а.с.66).

Як визначено ч.11 ст.242 ГПК України, у разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ухвала суду, що вбачається із змісту п.1 ч.1 ст.232 ГПК України, є судовим рішенням.

Копія ухвали від 16.07.2025 направлена відповідачу рекомендованим поштовим відправленням №270, яке повернуто з довідкою від 08.08.2025 відділенням поштового зв`язку с. Петропавлівська Борщагівка, у якій причиною повернення вказано: «за закінченням терміну зберігання» (а.с.73-77). При цьому, адреса, за якою направлено відповідне поштове відправлення, відповідає адресі відповідача, що вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як станом на 16.07.2025 (а.с.63), так і станом на 12.08.2025 (а.с.78); іншої адреси відповідач суду не повідомив.

Повторно, копія ухвали від 16.07.2025 направлена відповідачу рекомендованим поштовим відправленням №371, яке повернуто з довідкою від 04.09.2025 відділенням поштового зв`язку с. Петропавлівська Борщагівка, у якій причиною повернення вказано: «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.84-87).

В силу п.п.2, 5 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Поряд з цим, абз.2 ч.6 ст.242 ГПК України установлено, що якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Таким чином, відповідна ухвала вважається врученою: позивачу - наступного робочого дня - 18.07.2025; відповідачу - 04.09.2025 (день складання довідки відділенням поштового зв`язку про відсутність адресата за вказаною адресою).

18.08.2025 судове засідання не відбулось, у зв`язку з неможливістю забезпечити виконання вимог ч.1 ст.222 ГПК України в частині повного фіксування судового засідання за допомогою відеозаписувального технічного засобу та проведення засідання в режимі відеоконференції, з причин відсутності доступу до мережі Інтернет, про що складено акт від 18.08.2025 (а.с.79).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.08.2025 судом призначено підготовче засідання на 10.09.2025 о 16:30 (а.с.80).

Зазначена ухвала доставлена до електронного кабінету позивача 20.08.2025 о 02:31, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.82).

Копія відповідної ухвали направлена відповідачу рекомендованим поштовим відправленням №371, яке повернуто з довідкою від 04.09.2025 відділенням поштового зв`язку с. Петропавлівська Борщагівка, у якій причиною повернення вказано: «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.83-88).

10.09.2025 судом постановлено ухвалу, що занесена до протоколу підготовчого засідання, якою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.10.2025 о 16:30 (а.с.90-92).

Підготовче провадження закрито у відповідності з п.3 ч.1 ст.185 ГПК України, у зв`язку із виконанням завдань підготовчого провадження.

З метою повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання з розгляду справи по суті, йому направлено ухвалу від 10.09.2025 (а.с.94) рекомендованим поштовим відправленням №494, яке повернуто з довідкою від 27.09.2025 відділення поштового зв`язку с. Петропавлівська Борщагівка, у якій причиною повернення вказано: «за закінченням терміну зберігання» (а.с.96-99).

06.10.2025 судом розпочато розгляд справи по суті, заслухано вступне слово позивача, досліджено докази наявні в матеріалах справи та ухвалою, яка занесена до протоколу судового засідання, на підставі ч.2 ст.216 ГПК України, оголошено перерву в судовому засіданні до 16:00 20.10.2025, враховуючи необхідність уточнення позивачем обсягу нарахованої електричної енергії за серпень 2019 року (а.с.102-104).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 06.10.2025 відповідача повідомлено про оголошення перерви в судовому засіданні до 16:00 20.10.2025 (а.с.106).

Зазначена ухвала направлена відповідачу рекомендованим поштовим відправленням №R80, яке повернуто з довідкою від 04.11.2025 відділенням поштового зв`язку с.Петропавлівська Борщагівка, у якій причиною повернення вказано: «адресат відсутній» (а.с.140-142).

20.10.2025 (сформовано в системі «Електронний суд» 17.10.2025) від позивача надійшло клопотання про долучення (заміну) доказів, у якому ДПЗД «Укрінтеренерго» просило: поновити строк на подання доказу; долучити до матеріалів справи: звіт щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника «останньої надії» за серпень 2019 року, замінивши цим доказом інший доказ, який наявний в матеріалах справи; да також овідку АТ «Укрпошта» про повернення поштового відправлення №991 (а.с.108-109).

В обґрунтування поданого клопотання позивач посилається на те, що за розрахунковий період - серпень 2019 року, разом із поданою позовною заявою, помилково надано звіт оператора системи розподілу НЕК «Укренерго», на підставі якого не здійснювалося нарахування за електричну енергію, спожиту відповідачем у серпні 2019 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.10.2025 (а.с.125-129):

- витребувано у Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі - НЕК «Укренерго») звіт щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника «останньої надії» - ДПЗД «Укрінтеренерго», які приєднані до електричних мереж або відносяться до території ліцензованої діяльності оператора системи розподілу (передачі), за серпень 2019 року щодо споживача - ПП «Гарант Енерго М» за точками комерційного обліку електричної енергії/площадки вимірювання: №№62Z756, 62Z144 (належним чином засвідчену копію /витяг);

- зобов`язано витребуваний документ подати до суду до 04.11.2025;

- роз`яснено НЕК «Укренерго» наслідки не виконання вимог суду.

Відповідна ухвала доставлена до електронного кабінету НЕК «Укренерго» 27.10.2025 о 09:38:20, що підтверджується квитанцією №4873434 про доставку документів до зареєстрованого електронного кабінету користувача ЄСІТС (а.с.130).

Ухвалою від 05.11.2025, яка занесена до протоколу судового засідання, у зв`язку із не виконанням НЕК «Укренерго» ухвали суду щодо витребування доказів, на підставі ч.2 ст.216 ГПК України, оголошено перерву в судовому засіданні до 15:40 24.11.2025 (а.с.134-135).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.11.2025 відповідача повідомлено про оголошення перерви в судовому засіданні до 15:40 24.11.2025 (а.с.137).

Зазначена ухвала направлена відповідачу рекомендованим поштовим відправленням №R63, яке повернуто з довідкою від 09.12.2025 відділенням поштового зв`язку с. Петропавлівська Борщагівка, у якій причиною повернення вказано: «адресат відсутній».

Ухвалою від 24.11.2025, яка занесена до протоколу судового засідання, у зв`язку із не виконанням НЕК «Укренерго» вимог суду щодо надання витребуваних доказів, на підставі ч.2 ст.216 ГПК України, оголошено перерву в судовому засіданні до 15:30 10.12.2025 (а.с.149).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.11.2025 відповідача повідомлено про оголошення перерви в судовому засіданні до 15:30 10.12.2025 (а.с.151).

Копія відповідної ухвали направлена відповідачу рекомендованим поштовим відправленням №R81, яке повернуто з довідкою від 17.12.2025 відділенням поштового зв`язку с. Петропавлівська Борщагівка, у якій причиною повернення вказано: «за закінченням терміну зберігання».

Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.11.2025: стягнуто з НЕК «Укренерго» в дохід державного бюджету України штраф у розмірі 3028грн; зобов`язано НЕК «Укренерго» невідкладно, але не пізніше 05.12.2025, виконати вимоги п.1 резолютивної частини ухвали Господарського суду Київської області від 20.10.2025 (а.с.153-155).

Ухвалою від 10.12.2025, яка занесена до протоколу судового засідання, у зв`язку із не виконанням НЕК «Укренерго» вимог ухвали суду в частині надання витребуваних доказів, судом на підставі ч.2 ст.216 ГПК України оголошено перерву в судовому засіданні до 14:00 24.12.2025.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.12.2025 відповідача повідомлено про оголошення перерви в судовому засіданні до 14:00 24.12.2025.

Зазначена ухвала направлена відповідачу рекомендованим поштовим відправленням №R45.

24.12.2025 через систему «Електронний суд» від НЕК «Укренерго» на виконання вимог ухвали від 20.10.2025 надійшла зава, у якій повідомлено про неможливість надання витребуваних судом документів через відсутність їх у товариства.

Відповідач правом подати відзив на позов у встановлений судом строк не скористався, заяв про продовження встановленого судом строку не подавав.

Як установлено ч.1 ст.118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

У судовому засіданні 24.12.2025 представник позивача заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити; представник відповідача не з`явився і про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані у справі докази, суд при постановленні рішення у справі виходить з наступного.

Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулювання відносин, пов`язаних з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище визначаються Законом України «Про ринок електричної енергії» (далі - Закон №2019-VIII).

В силу п.66 ч.1 ст.1, ч.2 ст.64 Закону №2019-VIII установлено, що: постачальник «останньої надії» - визначений відповідно до цього Закону електропостачальник, який за обставин, встановлених цим Законом, не має права відмовити споживачу в укладенні договору постачання електричної енергії на обмежений період часу; визначення постачальника «останньої надії» здійснюється рішенням Кабінету Міністрів України за результатами конкурсу, проведеного у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Так, за змістом ч.1 ст.4 Закону №2019-VIII учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах; для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, у т.ч., договори про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» (п.16).

В силу ч.1 ст.56 Закону №2019-VIII постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Відповідно до ч.ч.2,3 вказаної статті договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником; постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами; у разі покладення на електропостачальника зобов`язань з надання універсальних послуг або виконання функцій постачальника «останньої надії» ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника «останньої надії» визначаються відповідно до цього Закону.

Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 06.11.2018 №1344 позивачу - ДПЗД «Укрінтеренерго» видано ліцензію на постачання електричної енергії споживачу та позивач виконує функції постачальника «останньої надії» у відповідності до розпорядження Кабінету Міністрів України №1023-р від 12.12. з 01 січня 2019 року до 31 грудня 2025 року.

Згідно ч.1 ст.64 Закону №2019-VIII: постачальник «останньої надії» надає послуги з постачання електричної енергії споживачам у разі: банкрутства, ліквідації попереднього електропостачальника; завершення строку дії ліцензії, зупинення або анулювання ліцензії з постачання електричної енергії споживачам попереднього електропостачальника; невиконання або неналежного виконання електропостачальником правил ринку, правил ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку, що унеможливило постачання електричної енергії споживачам; необрання споживачем електропостачальника, зокрема після розірвання договору з попереднім електропостачальником; в інших випадках, передбачених правилами роздрібного ринку. Як визначено ч.8 згаданої статті, постачальник «останньої надії» здійснює постачання з моменту припинення постачання електричної енергії попереднім електропостачальником; договір постачання електричної енергії між постачальником «останньої надії» і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу.

Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії врегульовані Правилами роздрібного ринку електричної енергії, що затверджені постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 (далі - Правила №312 та постанова №312, які застовуються у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.1.1.2 гл.1.1 розд.І Правил №312 договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» - домовленість між постачальником «останньої надії» та споживачем, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу на термін до 90 днів постачальником «останньої надії» за цінами постачальника «останньої надії».

Згідно п.1.2.9. гл.1.2 розд.І Правил №312 постачальник «останньої надії» здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», зміст якого визначається постачальником «останньої надії» на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» (додаток 7 до цих Правил), є публічним договором приєднання та вважається укладеним у визначених законодавством України та цими Правилами випадках, у разі настання яких споживач безакцептно приймає умови договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії».

У відповідності до п.3.1.1 гл.3.1 розд.ІІІ Правил №312: постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником «останньої надії»; ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника «останньої надії» визначаються у встановленому законодавством порядку.

Договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником; у разі офіційного оприлюднення комерційної пропозиції електропостачальник не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору на умовах цієї комерційної пропозиції, якщо технічні засоби вимірювання та обліку електричної енергії забезпечують виконання сторонами умов комерційної пропозиції; на вимогу споживача електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку (п.3.1.7 гл.3.1 розд.ІІІ Правил №312).

Положеннями п.3.4.4 гл.3.4 розд.ІІІ Правил №312 установлено, що постачальник «останньої надії» здійснює постачання з моменту припинення постачання електричної енергії попереднім електропостачальником; договір постачання електричної енергії між постачальником «останньої надії» і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу.

Як вбачається з п.6.2.6 гл.6.2 розд.VI Правил №312, якщо споживач до моменту його переведення на постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» не обрав електропостачальника або не забезпечив власного споживання шляхом купівлі електричної енергії за двосторонніми договорами та/або на організованих сегментах ринку, адміністратор комерційного обліку в одноденний термін переводить такого споживача на постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» шляхом внесення змін в одноденний строк до облікових записів електропостачальника щодо постачальника «останньої надії» у порядку, визначеному Правилами ринку, з одночасним повідомленням операторів системи.

Частиною 1 ст.53 Закону №2019-VIII передбачено, що функції адміністратора комерційного обліку покладаються на оператора системи передачі.

Між тим, ч.2 ст.52 Закону №2019-VIII визначено, що функції адміністратора розрахунків покладаються на оператора системи передачі.

Таким суб`єктом, у спірному періоді, визначено НЕК «Укренерго».

Відповідно до пп.5 п.1.7.5 Правил ринку, нова редакція яких затверджена постановою НКРЕКП від 24.06.2019 №1168, на період існування статусу «дефолтний» адміністратор розрахунків вживає до такого учасника ринку заходи, зокрема, якщо учасник ринку також виступає в якості електропостачальника (або споживача), після набуття ним статусу «дефолтний» постачання електричної енергії споживачам такого учасника ринку (або такому учаснику ринку) здійснюється постачальником «останньої надії» відповідно до Правил роздрібного ринку.

З матеріалів справи вбачається, що згідно повідомлення оператора системи передачі від 02.08.2019 вих.№01/28967, внаслідок отримання ПП «Гарант Енерго М» статусу «дефолтний», такого відповідача переведено до споживачів постачальника «останньої надії» - позивача у справі - ДПЗД «Укрінтеренерго» (а.с.17).

Відповідно до ч.6 ст.64 Закону №2019-VIII постачальник «останньої надії» здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, на умовах типового договору постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», що затверджується Регулятором, та є публічним договором приєднання; постачальник «останньої надії» оприлюднює відповідний договір на своєму офіційному веб-сайті.

Пунктом 3.2.1 гл.3.2 розд.ІІІ Правил №312 установлено, що постачальники універсальних послуг та постачальники «останньої надії» повинні оприлюднити на своїх веб-сайтах типову форму договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та типову форму договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» відповідно.

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що позивачем розміщено на своєму офіційному вебсайті договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» (далі - договір; а.с.37-45), та комерційну пропозицію від 07.06.2019 №3 (далі - комерційна пропозиція; а.с.46-52).

Як визначено п.1.1 договору, він є публічним договором приєднання споживача (далі - споживач) до договору і регулює порядок та умови продовження постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» (далі - постачальник) споживачу, у разі, якщо обраний споживачем електропостачальник неспроможний постачати електричну енергію, до моменту обрання споживачем нового електропостачальника або до припинення постачання у передбачених чинним законодавством чи цим договором випадках; цей договір укладається сторонами, керуючись статтями 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), шляхом приєднання споживача до цього договору.

Відповідно до п.2.1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору, що зазначені в додатку 1 до договору (комерційна пропозиція).

Як визначено п.3.1 договору, постачальник здійснює постачання електричної енергії споживачу з моменту припинення постачання електричної енергії споживачу діючим електропостачальником у випадках, зазначених у пункті 3.2 цієї глави.

Згідно п.3.4 договору: електрична енергія постачається до електроустановок споживача протягом строку, що не може перевищувати 90 днів; якщо після закінчення зазначеного строку постачання електричної енергії споживач не розпочав процедуру зміни електропостачальником, постачання електричної енергії на об`єкт призупиняється.

Пунктами 5.1-5.3, 5.5, 5,7 5.8, 5.10 договору передбачено, що: споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з комерційною пропозицією з постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», яка є додатком 1 до договору; спосіб визначення ціни (тарифу) за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції постачальника; для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни за електричну енергію; ціна (тариф) на електричну енергію визначається постачальником, що формується ним відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором; ціна (тариф) на електричну енергію визначається за результатами конкурсу; ціна (тариф) на електричну енергію має зазначатися постачальником у рахунках на оплату спожитої електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни; розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць; оплата виставленого постачальником рахунка за цим договором має бути здійснена споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятій споживачем.

Відповідно до пп.1 п.7.2 договору на постачальника покладений обов`язок забезпечувати постачання електричної енергії в порядку та на умовах, визначених договором, а споживач, як визначено пп.2 п.6.2 договору, зобов`язаний забезпечити своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами договору.

Договір набирає чинності за фактом споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого ПРРЕЕ, та діє в частині здійснення розрахунків між сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 календарних днів (п.13.1 договору).

Відповідно до комерційної пропозиції визначені наступні умови:

ціна на електричну енергію формується згідно Порядку формування ціни, за якою здійснюється постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії», затвердженого постановою НКРЕКП від 05.10.2018 №1179 (п.1.1);

споживач сплачує 100% від орієнтовної вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії за розрахунковий період протягом 5 банківських (робочих) днів з моменту отримання споживачем рахунку; у разі не отримання рахунку споживач зобов`язується здійснити 100% оплату самостійно (без рахунку) на поточний рахунок постачальника, зазначений у договорі, не пізніше ніж за 1 банківський (робочий) день до початку розрахункового періоду, виходячи з прогнозованого обсягу споживання електричної енергії у розрахунковому періоді та діючої у розрахунковому періоді ціни на електричну енергію (п.4.1);

остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому періоді здійснюється споживачем на підставі виставленого постачальником рахунку до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої споживачем електричної енергії, зазначеної в акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ (п.4.2);

за внесення передбачених умовами договору платежів з порушенням термінів, визначених даною комерційною пропозицією, постачальник має право нарахувати споживачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати; споживач зобов`язується сплатити пеню на підставі рахунку постачальника (п.6.1);

споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу постачальника зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій та збитків, сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також п`ятнадцять процентів річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання (п.7.4);

строк загальної позовної давності щодо вимог про стягнення боргу та строк спеціальної позовної давності щодо вимог про стягнення штрафних санкцій (штраф, пеня) встановлений тривалістю п`ять років (п.14.1).

На підтвердження виконання зобов`язань з постачання електричної енергії позивач надав лише підписаній ним одноособово акт купівлі-продажу електроенергії за період з серпня по вересень 2019 року на загальну суму 277 180,51грн, а саме від:

31.12.2019 №003297 за серпень 2019 року - 37 224кВт*год на суму 126 700,81грн (а.с.22);

30.09.2019 №003204 за вересень 2019 року - 46 530кВт*год на суму 150 479,70грн (а.с.25).

Також, в оплату вартості електричної енергії позивач виставив відповідачу рахунки, а саме від: 12.12.2019 №48/35/К08/07464 на суму 126 700,81грн (а.с.21); 09.10.2019 №48/35/О09/07574 на суму 150 479,70грн (а.с.24).

В якості доказів направлення відповідачу акту від 31.12.2019 №003297 та рахунку від 12.12.2019 №48/35/К08/07464 відповідачу, позивач надав скріншоти направлень таких документів на електронну адресу: «» (а.с.23).

Крім того, акт від 30.09.2019 №003204 та рахунок від 09.10.2019 №48/35/О09/07574 направлені відповідачу рекомендованим поштовим відправлення №058, яке вручено відповідачу 18.10.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.26).

Обсяг спожитої електричної енергії відповідачем за період з серпня по вересень 2019 року підтверджується звітом ОСР (ОСП) - НЕК «Укренего» щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника «останньої надії» ДПЗД «Укрінтеренерго» (а.с.20; 110).

З поданих звітів вбачається, що загальний обсяг розподіленої відповідачу електричної енергії в серпні 2019 року, постачальником якої є ДПЗД «Укрінтеренерго», становить 37 224кВт*год, а у вересні 2019 року - 46 530кВт*год.

Відповідно до претензії-вимоги від 23.01.2020 за вих.№44/10-000848 позивач вимагав від відповідача сплатити борг у розмірі 277 180,51грн за спожиту електричну енергію (а.с.28). Вказана вимога направлена відповідачу рекомендованим поштовим відправлення №991, яке отримано відповідачем, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.29).

Предметом спору у даній справі є наявність у відповідача обов`язку оплатити вартість спожитої електричної енергії та застосування до нього відповідальності, встановленої договором та чинним законодавством, за порушення зобов`язання з оплати спожитої електричної енергії у встановлений строк.

Заявлені вимоги є мотивованими з наступних підстав.

Відповідний договір та комерційна пропозиція, повідомлення оператора системи передачі - НЕК «Укренерго» щодо переведення відповідача на постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» ДПЗД «Укрінтеренерго», факт споживання електричної енергії у серпні-вересні 2019 року, разом підтверджують укладення сторонами договору, яким врегульовано постачання електричної енергії постачальником «останньої надії».

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст.ст.173, 174, ч.1 ст.175 ГК України (норми якого діяли в період укладення договору, виникнення спірних правовідносин).

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ч.1 ст.175 ГК України.

Згідно ч.1 ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, як установлено ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Укладений сторонами договір за своєю правовою природою є договором енергопостачання, зважаючи на наступне.

Як визначено ч.1 ст.275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується; окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу; особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України «Про ринок електричної енергії».

Відповідно до ч.ч.6, 7 ст.276 ГК України: розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону; оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору; договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Згідно приписів п.1.1.2 гл.1.1 розд.І Правил №312 оператор системи - оператор системи розподілу або оператор системи передачі, у випадках коли до його мереж приєднані електроустановки споживачів електричної енергії та/або об`єкти розподіленої генерації.

Як визначено п.1.2.3 гл.1.2 розд.І Правил №312, оператор системи розподілу в межах території здійснення ліцензованої діяльності забезпечує розподіл електричної енергії власними мережами та технологічними електричними мережами інших власників, які не виконують функції оператора системи розподілу, згідно з умовами ліцензії або відповідно до законодавства.

В силу п.4.3 розд.IV Правил №312: дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку; на підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

Як визначено п.1.1 гл.1 розд.ІІІ Кодексу комерційного обліку електричної енергії, що затверджений постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №311 (далі - Кодекс КОЕЕ, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), комерційний облік на ринку електричної енергії організовується адміністратором комерційного обліку (далі -АКО) та здійснюється постачальником послуг комерційного обліку (далі - ППКО) відповідно до вимог Закону України «Про ринок електричної енергії», цього Кодексу, Правил роздрібного ринку та Правил ринку.

З огляду на викладене, позивач як постачальник «останньої надії», отримує інформацію про обсяг розподіленої електричної енергії від адміністратора комерційного обліку, функції якого у спірний період виконував оператор систем передачі НЕК «Укренерго», на підставі якої визначає обсяг спожитої енергії споживачем - відповідачем.

До одного із обов`язків споживача, що унормовано п.1 ч.3 ст.58 Закону №2019-VIII, належить сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Відповідно до п.4.2 гл.IV Правил №312 послуги оператора системи оплачуються відповідно до умов договору споживача з електропостачальником або споживачем, або електропостачальником на зазначений у відповідних договорах поточний рахунок оператора системи.

Пунктом 4.7 гл.IV Правил №312 передбачено, що оплата електричної енергії здійснюється споживачем виходячи з умов відповідного договору про постачання електричної енергії і може, зокрема, бути у формі попередньої оплати з остаточним розрахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку (пп.2). Аналогічний порядок розрахунків за спожиту електричну енергію визначений сторонами в комерційній пропозиції.

За змістом п.4.8 гл.IV Правил №312 форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції до договору).

Отже, відповідач мав здійснити остаточний розрахунок за електричну енергію, спожиту у серпні-вересні 2019 році, в обсязі, повідомленому ОСР, у строк, визначений комерційною пропозицією - протягом п`яти банківських днів з дня отримання рахунку або без отримання рахунку самостійно здійснити оплату за спожиту електричну енергію на поточний розрахунковий рахунок постачальника за 1 банківський день до початку розрахункового періоду, а остаточний розрахунок здійснити в строк, визначений п.4.2 комерційної пропозиції - до 14 числа місяця, наступного за розрахунковим на підставі рахунків, які отримані відповідачем за серпень 2019 року - 23.12.2019; за вересень 2019 року - 18.10.2019.

Доказів здійснення розрахунків за поставлену у серпні-вересні 2019 році електричну енергію, вартість якої становить 277 180,51грн, на момент розгляду справи не надано.

Частиною 1 ст.612 ЦК України установлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, відповідач допустив порушення зобов`язань, не здійснивши розрахунок за поставлену електричну енергію у серпні-вересні 2019 року в установлений строк.

За таких обставин, вимоги про стягнення з відповідача 277 180,51грн основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача: 226 325,94грн - втрат від інфляції за період з 19.10.2019 по 31.05.2025; 231 598,46грн - 15% річних за період 19.10.2019 по 17.06.2025.

В силу ст.617 ЦК України, ч.2 ст.218 ГК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Як визначено ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що постачання електричної енергії здійснювалось відповідачу на умовах пропозиції, що передбачала нарахування процентів у розмірі 15% річних за порушення строків оплати поставленої електричної енергії. Таким чином, встановлено інший розмір процентів комерційною пропозицією до договору, до якого приєднався відповідач, що відповідає ч.2 ст.625 ЦК України.

Оскільки відповідач допустив прострочення виконання зобов`язання з оплати спожитої електричної енергії, що є грошовим, вимоги позивача про сплату боргу з урахуванням втрат від інфляції та процентів є обґрунтованими.

За розрахунком суду, враховуючи період прострочення, розмір основного боргу, офіційні індекси інфляції, розмір втрат від інфляції за період з 19.10.2019 по 31.05.2025 складає 226 432,69грн, а процентів, розрахований за ставкою 15% річних за період з 19.10.2019 по 17.06.2025 - 231 598,46грн.

Розбіжності у розрахунку втрат від інфляції пов`язані із застосуванням позивачем сукупного індексу інфляції без його округлення до десятої. Між тим, офіційний індекс інфляції встановлюється як за місяць, так і за рік в процентах саме до десятої, тому сукупний індекс інфляції мав визначатись в процентах з округленням до десятої.

За таких обставин, вимоги в частині стягнення процентів у розмірі 15% річних суд задовольняє у розмірі 231 598,46грн, а вимоги в частині стягнення втрат від інфляції у заявленому позивачем розмірі - 226 325,94грн, оскільки у суду відсутні підстави для виходу за межі заявлених вимог відповідно до ч.2 ст.237 ГПК України.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 49 331,17грн пені, яка нарахована ним за період з 19.10.2019 по 30.12.2020.

Заявлені у відповідній частині вимоги є такими, що підлягають задоволенню, враховуючи наступне.

В силу ч.1 ст.216, ч.1 ст.218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч. 2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Відповідно до ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Як установлено п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як визначено ч.2 ст.343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Аналогічне обмеження щодо розміру пені, що нараховується у зв`язку з несвоєчасним виконання грошового зобов`язання, встановлено також ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

Розмір пені, встановлений комерційною пропозицією, не перевищує максимального розміру пені відповідно до вищевказаних положень законодавства.

Оскільки відповідач допустив порушення зобов`язань у вигляді прострочення оплати спожитої електричної енергії, поставленої у серпні-вересні 2019 року, позивач набув права вимагати сплати пені, передбаченої п.6.1 комерційної пропозиції.

Між тим, відповідно до ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Положеннями ч.6 ст.232 ГК України передбачено не позовну давність, а період часу, протягом якого кредитор має право нараховувати пеню і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане, якщо інше не встановлено за згодою сторін. Перебіг відповідного строку починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін (висновок викладений у постановах Верховного Суду у справі №907/65/18 від 12.03.2020, у справі №916/1777/19 від 10.09.2020, у справі №911/858/22 від 27.02.2024).

Поряд з цим, нарахування пені позивачем за період з 19.10.2019 по 30.12.2020 здійснено понад строк, встановлений ч.6 ст.232 ГК України, однак, договором або окремою угодою його сторони не передбачили за взаємною згодою можливість нарахування пені понад встановлений відповідною нормою строк.

Умова договору про сплату пені за кожний день прострочення не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений ч.6 ст.232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Разом з тим, Законом України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 02.04.2020, розділ ІХ «Прикінцеві положення» ГК України доповнено п.7 такого змісту: «під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

З викладеного вбачається, що законодавець у наведеній нормі присічний строк визнав продовжуваним, а тому позивач у період дії карантину не обмежений шестимісячним строком нарахування пені (висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27.02.2024 у справі №911/858/22).

Постановою Кабінету Міністрів України №651 від 27.06.2023 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, скасований.

Отже, позивач міг нараховувати пеню на борг за договором з оплати спожитої електричної енергії, понад 6 місяців у період дії карантину - до 30.06.2023.

За таким обставин, нарахування позивачем пені понад строк, встановлений ч.6 ст.232 ГК України, є мотивованими.

Перевіривши розрахунок пені, наведений позивачем, суд дійшов висновку про те, що пеня позивачем розрахована вірно - з урахуванням розміру боргу, періоду прострочення, встановлених облікових ставок НБУ.

З урахуванням зазначеного, заявлені вимоги в частині стягнення пені у розмірі 49331,17грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки заявлені вимоги задоволено повністю, позивачу підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача судовий збір у розмірі 11 766,54грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 232-233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Гарант Енерго М» (ідентифікаційний код 34795648; 08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Шкільна, буд. 22 А, оф. 77) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (ідентифікаційний код 19480600, 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 85) 277 180,51грн - основного боргу, 231 598,46грн - 15% річних, 226 325,94грн - втрат від інфляції, 49 331,17грн - пені, а також 11 766,54грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст.257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 10.02.2026.

Суддя А.Р. Ейвазова