ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2025 р. м. Київ Справа №911/2027/25

За позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12-г) в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (01001, м. Київ, вул.Володимирська, 27)

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтаір-Агро2020» (08000, Київська обл., Бучанський р-н, смт Макарів, вул. Проектна, буд. 7, оф. 34)

2. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 464597,45 грн

Суддя Третьякова О.О.

Секретар судового засідання Капля Є.В.

Представники сторін:

від позивача: Ковальчук Р.В.

від відповідача-1: не з`явився

від відповідача-2: не з`явився

Обставини справи:

В червні 2025 Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Київської області із позовною заявою про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтаір-Агро2020» (далі - відповідач-1) та ОСОБА_1 (далі - відповідач-2) 464597,45 грн заборгованості, з яких 359628,87 грн заборгованості за кредитом, 103335,24 грн заборгованості за процентами за користування кредитом та 1633,34 грн заборгованості за комісією.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачами грошових зобов`язань за укладеним між позивачем як кредитором та відповідачем-1 як позичальником кредитним договором від 29.04.2022 №142/2022 щодо повернення тіла кредиту, сплати процентів та комісії, виконання яких відповідачем-1 було забезпечено порукою відповідача-2 за договором поруки від 29.04.2022 №260, укладеним між відповідачем-2 як поручителем та позивачем як кредитором.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.06.2025 відкрито провадження у справі №911/2027/25 за правилами загального позовного провадження, встановлено сторонам процесуальні строки для подання ними заяв по суті справи, підготовче засідання у справі призначено на 07.08.2025. Ухвала суду від 27.06.2025 про відкриття провадження у справі доставлена позивачу в електронний кабінет ЄСІТС, а відповідачам, які не мають зареєстрованого електронного кабінету, направлена поштовими відправленнями, а саме відповідачу-1 поштовим відправленням від 08.08.2025 №235 (яке відділенням пошти за місцезнаходженням відповідача-1 повернуто до суду 25.08.2025 без вручення адресату, причина невручення відповідачу-1 - за закінченням терміну зберігання), а відповідачу-2 поштовим відправленням від 08.08.2025 №535, яке вручено відповідачу-2 14.08.2025.

У підготовче засідання 07.08.2025 з`явився позивач, відповідачі не з`явились, протокольною ухвалою підготовче засідання було відкладено на 11.09.2025. Про відкладення підготовчого засідання відповідачів повідомлено ухвалою суду від 07.08.2025, яка відповідачу-1 направлена поштовим відправленням від 12.08.2025 №238 (яке відділенням пошти за місцезнаходженням відповідача-1 повернуто до суду 28.08.2025 без вручення адресату, причина невручення відповідачу-1 - за закінченням терміну зберігання), а відповідачу-2 направлена поштовим відправленням від 12.08.2025 №617, яке вручено відповідачу-2 16.08.2025.

У підготовче засідання 11.09.2025 з`явився позивач, відповідачі не з`явились, протокольною ухвалою підготовче засідання було відкладено на 26.09.2025. Про відкладення підготовчого засідання відповідачів повідомлено ухвалою суду від 11.09.2025, яка відповідачу-1 направлена поштовим відправленням від 18.09.2025 №940 (яке відділенням пошти за місцезнаходженням відповідача-1 повернуто до суду 10.10.2025 без вручення адресату, причина невручення відповідачу-1 - за закінченням терміну зберігання), а відповідачу-2 направлена поштовим відправленням від 18.09.2025 №236, яке вручено відповідачу-2 25.09.2025.

У підготовче засідання 26.09.2025 з`явився позивач, відповідачі тричі не з`явились, відзив на позов не подали, про причини неявки та неподання відзиву на позов суд не повідомляли. За наслідками з`ясування питання про можливість закриття підготовчого провадження в підготовчому засіданні 26.09.2025 суд протокольною ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 23.10.2025. Про призначення справи до судового розгляду по суті відповідачів, які не з`явились в підготовче засідання, повідомлено ухвалою суду від 26.09.2025, яка відповідачу-1 направлена поштовим відправленням від 07.10.2025 №R62 (яке відділенням пошти повернуто до суду 28.10.2025 без вручення адресату, причина невручення відповідачу-1- адресат відсутній), а відповідачу-2 направлена поштовим відправленням від 07.10.2025 №R30, яке вручено відповідачу-2 13.10.2025.

У судове засідання 23.10.2025 з`явився позивач, відповідачі не з`явились, протокольною ухвалою судове засідання було відкладено на 13.11.2025. Про відкладення судового засідання відповідачів повідомлено ухвалою суду від 23.10.2025, яка відповідачу-1 направлена поштовим відправленням від 29.10.2025 №R60 (яке відділенням пошти за місцезнаходженням відповідача-1 повернуто до суду без вручення адресату, причина невручення відповідачу-1 - адресат відсутній), а відповідачу-2 направлена поштовим відправленням від 29.10.2025 №R48, яке вручено відповідачу-2 29.10.2025.

В судове засідання 13.11.2025 з`явився позивач, який надав пояснення по суті справи. Відповідачі в судові засідання не з`являлись, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляли, про розгляд справи були повідомлені. Тому неявка відповідачів відповідно до частини 1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає розгляду справи по суті.

Щодо повідомлення відповідачів про розгляд справи суд також зазначає, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 10.07.1984 у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави-учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 ст.6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

За приписами частини 1 ст.9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Відповідно до частини 1 ст.2 та частини 1 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідачі були повідомлені про наявність справи №911/2027/25, оскільки їм були направлені ухвали суду у цій справі за адресою їх місцезнаходження (місця проживання). Крім того, відповідачі не були позбавлені права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалами суду у даній справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

При цьому відповідно до частини 7 ст.120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Також відповідно до частини 4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Отже, одержувати чи не одержувати адресовану стороні поштову кореспонденцію у відділенні поштового зв`язку є правом самої сторони, яким сторона розпоряджається на власний розсуд, а тому у разі невчинення відповідачем-1 дій щодо фактичного одержання у розумний строк адресованої йому поштової кореспонденції вказана суб`єктивна поведінка сторони не може розглядатись як порушення прав сторони на участь в судовому засіданні і сторона має самостійно нести ризик невчинення нею дій щодо фактичного одержання у розумний строк адресованої стороні поштової кореспонденції.

Відповідачі у судові засідання не з`являлися, відзив на позов на подали, про поважні причини неявки та неподання відзиву суд не повідомляли. Відповідно до частини 9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи викладене, дійшов висновку про можливість розгляду справу за відсутності відповідачів, яких суд неодноразово повідомляв про розгляд справи.

За результатами з`ясування обставин справи, перевірки їх доказами та проведення судових дебатів у відкритому судовому засіданні 13.11.2025 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення у цій справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, проаналізувавши позовні вимоги, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши наявні докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд

встановив:

29.04.2022 між позивачем (АТ «Ощадбанк») в якості кредитора та відповідачем-1 (ТОВ «Альтаір-Агро 2020») в якості позичальника був укладений кредитний договір №142/2022 (тут і далі - кредитний договір) за державною програмою фінансової державної підтримки суб`єктів малого, у т.ч. мікропідприємництва, та середнього підприємництва «Доступні кредити 5-7-9», реалізація якої здійснюється на підставі «Порядку надання державних гарантій на портфельній основі у 2021 році», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №723, Договору про співробітництво та Договору про надання державної гарантії на портфельній основі №13110-05/560 від 03.12.2021 між Гарантом та Банком на виконання норм Порядку.

За умовами вказаного кредитного договору (стаття 2 «Предмет договору» та стаття 3 «Умови кредитування») позивач-кредитор зобов`язався надати відповідачу-позичальнику кредит у розмірі 2 000 000,00 грн, а відповідач-позичальник зобов`язався отримати, належним чином використовувати та повернути в передбачені цим договором строки кредит та забезпечити своєчасну та в належному розмірі сплату процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до пункту 3.2 цього кредитного договору кредит надається одноразово з остаточним терміном повернення кредиту не пізніше 28.10.2022.

Пунктом 3.3 цього кредитного договору було передбачено, що виконання відповідачем-позичальником своїх зобов`язань за цим договором забезпечується порукою поручителя.

На виконання вказаних умов кредитного договору щодо встановлення поруки, 29.04.2022 між позивачем (АТ «Ощадбанк») в якості кредитора та відповідачем-2 ( ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в якості поручителя був укладений договір поруки №260 (тут і далі - договір поруки), за умовами пункту 2.1 якого відповідач-2 як поручитель прийняв на себе безумовне, безвідкличне та безоплатне зобов`язання перед позивачем-кредитором відповідати солідарно з відповідачем-1 як боржником за виконання в повному обсязі зобов`язань, що виникнуть, зокрема, з кредитного договору від 29.04.2022 №142/2022.

Відповідно до пункту 2.2 цього договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язання у тому ж обсязі, що боржник.

На виконання умов вказаного кредитного договору позивач-кредитор фактично видав відповідачу-1 як позичальнику кредитні кошти в сумі 2000000,00 грн, що підтверджується банківською випискою по рахунку відповідача-1 № НОМЕР_2 (980).

В подальшому позивач-кредитор з відповідачем-1 як боржником уклали між собою, зокрема, додатковий договір про реструктуризацію від 28.10.2022 №2 та додатковий договір про реструктуризацію від 03.03.2023 №3 до кредитного договору, яким пролонгували строк для повернення кредиту відповідачем-1 до 28.04.2023 та погодили відповідачу-1 графік для повернення останнім отриманого кредиту кількома траншами із строком сплати відповідачем-1 кінцевого (останнього) траншу 28.04.2023.

Станом на 03.03.2023, відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем-1 додаткового договору про реструктуризацію від 03.03.2023 №3 до кредитного договору, основна сума боргу по кредиту становила 1798144,33 грн та підлягала поверненню відповідачем-1 в строк до 28.04.2023.

Проте відповідач-1 тіло кредиту в розмірі 1798144,33 грн позивачу у встановлений строк не повернув.

У зв`язку із несплатою відповідачем-1 тіла кредиту, процентів та комісійних винагород в установлений строк, позивач-кредитор направив відповідачу-1 вимогу про відкликання кредиту від 15.08.2023 №524, якою вимагав повернення від відповідача-1 усієї суми кредиту та нарахованих процентів, а саме простроченої заборгованості за основним боргом в сумі 1798144,33 грн, заборгованості за відсотками в сумі 184586,76 грн та заборгованості за простроченою комісією в сумі 4083,35 грн. Доказів надання відповідачем-1 як боржником відповіді на вказану вимогу позивача-кредитора та сплати коштів за кредитним договором матеріали справи не містять.

Аналогічну вимогу від 01.08.2023 про сплату усієї суми кредиту та нарахованих процентів, а саме простроченої заборгованості за основним боргом в сумі 1798144,33 грн, заборгованості за відсотками в сумі 184586,76 грн та заборгованості за простроченою комісією в сумі 4083,35 грн позивач-кредитор направив відповідачу-2 як поручителю. Доказів надання відповідачем-2 як поручителем відповіді на вказану вимогу позивача-кредитора та сплати коштів за кредитним договором матеріали справи не містять.

Крім того, у зв`язку із несплатою відповідачем-1 основного боргу за кредитним договором, позивач-кредитор направив також Міністерству фінансів України як Гаранту вимогу від 07.11.2023 №21 про сплату за гарантією в розмірі 1438515,46 грн. За результатами розгляду вказаної вимоги Гарант перерахував позивачу суму у розмірі 1438515,46 грн, яку позивач-кредитор спрямував у рахунок часткового погашення заборгованості за основним боргом, залишок основного боргу таким чином складає 359628,87 грн (1798144,33 - 1438515,46 = 359628,87).

Звертаючись в червні 2025 до Господарського суду Київської області з даним позовом до відповідача-1 як боржника та відповідача-2 як поручителя про солідарне стягнення заборгованості, позивач зазначає, що станом на 22.01.2025 загальна заборгованість відповідача-1 як боржника за кредитним договором становить 464597,45 грн та складається із 359628,87 грн основного боргу, 103335,24 грн процентів та 1633,34 грн комісії.

Відповідачі відзиви на позов суду не подали, надані позивачем докази на підтвердження наявності заборгованості за кредитним договором не спростували, доказів сплати заборгованості за кредитним договором також не надали.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, які підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, суд виходить з того, що між позивачем як кредитором та відповідачем-1 як позичальником на підставі кредитного договору від 29.04.2022 №142/-2022 (тут і далі - кредитний договір) виникли майнові правовідносини за кредитним договором.

Пунктом 1 частини 2 ст.11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно із ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У ст.629 Цивільного кодексу України закріплений основоположний принцип договірного права «pacta sunt servanda», відповідно до якого договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст.525 та 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з положеннями ст.1054 параграфа 2 глави 71 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно з частиною 2 статті 1056-1 Цивільного кодексу України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Наявними у справі доказами, а саме виписками по рахункам відповідача-1 за період з 29.04.2022 по 22.01.2025 та довідкою-розрахунком позивача заборгованості за кредитом станом на 22.01.2025, підтверджується фактична видача позивачем відповідачу-1 кредитних коштів в загальній сумі 2000000,00 грн та утворення у відповідача-1 перед позивачем заборгованості за кредитним договором внаслідок порушення відповідачем-1 графіку платежів, а саме наявність станом на 22.01.2025 простроченої заборгованості по тілу кредиту в сумі 359628,87 грн, простроченої заборгованості за процентами в сумі 103335,24 грн та простроченої заборгованості за комісією в сумі 1633,34 грн.

Відповідно до положень ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Також відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідачі факту отримання відповідачем-1 кредитних коштів не заперечили та не спростували, доказів належного виконання зобов`язань за кредитним договором та за договором поруки щодо повернення тіла кредиту та сплати нарахованих процентів та комісії в повному обсязі суду не надали.

Відповідно до частини 1 ст.15 та частини 1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини 2 ст.16 Цивільного кодексу України).

Отже, з огляду на вказані приписи ст.ст.16, 554, 629 та 1054 Цивільного кодексу України та умов кредитного договору та договору поруки, суд дійшов висновку, що прострочена заборгованість відповідача-1 за кредитним договором в розмірі 359628,87 грн основного боргу, 103335,24 грн процентів та 1633,34 грн комісії матеріалами справи підтверджена та підлягає стягненню з відповідача-1 та відповідача-2, який є поручителем, як солідарних боржників.

Відповідно до частин 1 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, позовні вимоги позивача до відповідача-1 та відповідача-2 про солідарне стягнення 359628,87 грн основного боргу (кредиту), 103335,24 грн процентів за користування кредитом та 1633,34 грн комісії підлягають задоволенню в повному обсязі.

У зв`язку із повним задоволенням позовних вимог витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 6968,96 грн відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідачів порівну, тобто в сумі 3484,48 грн на кожного із відповідачів.

Керуючись ст.2, 4-9, 11, 13, 14, 18, 20, 73-80, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтаір-Агро2020» та ОСОБА_1 про солідарне стягнення 359628,87 грн основного боргу (кредиту), 103335,24 грн процентів за користування кредитом та 1633,34 грн комісії - задовольнити.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтаір-Агро2020» (08000, Київська обл., Бучанський р-н, смт Макарів, вул. Проектна, буд. 7, оф. 34, ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (01001, м. Київ, вул. Володимирська, 27, ) 359628 (триста п`ятдесят дев`ять тисяч шістсот двадцять вісім) грн 87 коп. основного боргу, 103335 (сто три тисячі триста тридцять п`ять) грн 24 коп. процентів за користування кредитом та 1633 (одну тисячу шістсот тридцять три) грн 34 коп. комісії.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтаір-Агро2020» (08000, Київська обл., Бучанський р-н, смт Макарів, вул. Проектна, буд. 7, оф. 34, ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (01001, м. Київ, вул. Володимирська, 27, ) 3484 (три тисячі чотириста вісімдесят чотири) грн 48 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (01001, м. Київ, вул. Володимирська, 27, ) 3484 (три тисячі чотириста вісімдесят чотири) грн 48 коп. витрат по сплаті судового збору.

5. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення Господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку, які передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 12.01.2026.

Суддя О.О. Третьякова