ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" грудня 2025 р. м. Київ Справа № 911/717/20

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ольтаріс»

до Броварської міської ради Київської області

про визнання недійсними двох пунктів договору оренди землі в редакції додаткової угоди

Суддя Карпечкін Т.П.

За участю представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Мовчан В.Л.

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Ольтаріс» до Броварської міської ради Київської області про визнання недійсними двох пунктів договору оренди землі в редакції додаткової угоди.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.09.2020 відкрито провадження у справі № 911/717/20, справу № 911/717/20 призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Сторони належним чином повідомлені про дане судове провадження.

В ході підготовчого провадження у справі № 911/717/20 судові засідання відкладались з метою з`ясування усіх обставин, передбачених ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

В ході підготовчого провадження представником позивача подано клопотання про зупинення провадження у справі № 911/717/20 до набрання законної сили рішення Броварського міськрайонного суду Київської області у справі № 361/193/17, в якому заявник зазначає про те, що у провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває адміністративна справа за позовом Фізичної особи підприємця Мельник Валентини Максимівни до Броварської міської ради Київської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Державна регуляторна служба України, Товариство з обмеженою відповідальністю БломІнфо-Юкрейн, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, про визнання протиправними та скасування рішення місцевого самоврядування, а саме рішення Броварської міської ради Київської області № 1378-50-06 від 25.12.2014 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Бровари». Оскільки спірні пункти 5 та 9 Договору оренди землі від 16.08.2007, в редакції додаткової угоди від 27.12.2017, які визначають розмір орендної плати, укладені на підставі нормативної грошової оцінки земельної ділянки, для обрахування якої використано протиправне рішення Броварської міської ради Київської області № 1378-50-06 від 25.12.2014 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Бровари», тому недійсність відповідного рішення свідчить про неправомірність змісту оскаржуваних пунктів 5 та 9 Договору оренди землі від 16.08.2007, в редакції додаткової угоди від 27.12.2017, якими завищено розмір орендної плати за землю.

Оскільки в межах справи № 361/193/17 ставиться під сумнів протиправність рішення Броварської міської ради Київської області № 1378-50-06 від 25.12.2014 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Бровари» та має бути встановлено законність даного рішення, то вирішення питання недійсності пунктів 5 та 9 Договору оренди землі від 16.08.2007, в редакції додаткової угоди від 27.12.2017, залежить від рішення Броварського міськрайонного суду Київської області у справі № 361/193/17.

Таким чином, від результатів вирішення спору у справі № 361/193/17 залежить наявність чи відсутність правових підстав для звернення позивача з позовом про визнання недійсними двох пунктів договору оренди землі в редакції додаткової угоди у справі № 911/717/20.

Враховуючи, що у справі № 361/193/17 досліджуються обставини, які породжують існування правовідносин, що є предметом розгляду у справі № 911/717/20, і відповідні обставини не підлягають дослідженню по суті в матеріалах справи № 911/717/20, суд дійшов висновку про наявність підставі для зупинення провадження у справі № 911/717/20 до набрання законної сили рішенням у справі Броварського міськрайонного суду Київської області у справі № 361/193/17.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.11.2020 року зупинено провадження у справі № 911/717/20 до набрання законної сили рішенням у справі Броварського міськрайонного суду Київської області у справі № 361/193/17. Зобов`язано учасників справи повідомити про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі № 911/717/20.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.10.2025 поновлено провадження у справі № 911/717/20 у зв`язку з тим, що спір у справі № 361/193/17 остаточно вирішено, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області у справі № 361/193/17 набрало законної сили. Витребувано в учасників справи обґрунтовані письмові пояснення стосовно заявлених позовних вимог з урахуванням обставин, які зумовили зупинення провадження у справі.

За наслідками підготовчого провадження у справі сторонами не надано обґрунтованих письмових пояснень стосовно заявлених позовних вимог з урахуванням обставин, які зумовили зупинення провадження у справі, позивач та відповідач в підготовче засідання не з`являлись.

На виконання вимог ч. 1 ст. 177 Господарського процесуального кодексу України та ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України судом під час підготовчого провадження у справі № 911/717/20 вирішено питання та вчинено усі дії, необхідні для підготовки справи до розгляду по суті.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Враховуючи те, що судом під час підготовчого судового засідання вирішено питання, зазначені в ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України та вчинено усі необхідні дії, передбачені ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного, своєчасного та безперешкодного розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті на 29.12.2025.

У судове засіданні 29.12.2025 представник позивача не з`явився, пояснень стосовно заявлених позовних вимог з урахуванням обставин, які зумовили зупинення провадження у справі, позивач не надали. Представник відповідача у судовому засіданні 29.12.2025 проти позову заперечував.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 29.12.2025 судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, Товариством з обмеженою відповідальністю «Ольтаріс» (позивач, орендар) подано позов до Броварської міської ради Київської області (відповідач, орендодавець), в якому позивач просить визнати недійсними з моменту укладення положення пунктів 5 та 9 Договору оренди землі від 16.08.2007, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Базир Н.М. 16.08.2007, зареєстрованого в реєстрі за № 1570, з договором про внесення змін до договору оренди землі, посвідченим приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Базир Н.М. 08.05.2012, зареєстрований в реєстрі за № 320, та додатковою угодою до договору оренди землі про поновлення договору оренди землі, посвідченою приватним нотаріусом Базир Н.М. Броварського міського нотаріального округу 22.07.2014, зареєстрованою в реєстрі за № 691 в редакції додаткової угоди до договору оренди землі про поновлення договору оренди від 27.12.2017, посвідченої приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Базир Н.М. 27.12.2017, зареєстрованою в реєстрі за № 873.

Як вбачається з обставин спору, 16.08.2007 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ольтаріс» (позивач) та Броварською міською радою Київської області (відповідач) було укладено Договір оренди землі, який посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Базир Н.М. 16.08.2007, зареєстрований в реєстрі за № 1570 (далі - Договір оренди землі).

У подальшому, до вказаного Договору були укладені: договір про внесення змін до договору оренди землі від 08.05.2012, додаткові угоди до договору оренди землі про поновлення договору оренди землі від 22.07.2014 та від 27.12.2017.

Додатковою угодою від 27.12.2017 викладено в новій редакції Договір оренди землі від 16.08.2007, в тому числі спірні пункти 5 та 9, в яких закріплено нову нормативну грошову оцінку спірної земельної ділянки, встановлену нову відсоткову ставку, яка береться для обрахунку щорічної орендної плати, що мало наслідком зміну розміру орендної плати за спірну земельну ділянку з відповідної дати.

Як вбачається з оскаржуваної Додаткової угоди від 27.12.2017, укладеної на підставі рішення Броварської міської ради від 25.12.2014 № 1378-50-06 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Бровари», викладено в новій редакції укладений між позивачем та відповідачем Договір оренди землі від 16.08.2007. Зокрема, відповідно до п. 5 Додаткової угоди від 27.12.2017:

« 5. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату укладення договору згідно витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки Міськрайонного управління у Броварському районі та м. Броварах Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 05.10.2017 року №1700 становить 3715 614,27 (три мільйони сімсот п`ятнадцять тисяч шістсот чотирнадцять) гривень 27 копійок».

Відповідно до п. 9 Додаткової угоди від 27.12.2017:

« 9. Орендна плата за земельну ділянку вноситься Орендарем у грошовій формі в національній валюті України в сумі 445873,71 (чотириста сорок п`ять тисяч вісімсот сімдесят три) гривні 71 копійку на рік, що складає 12% (дванадцять) відсотків від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, згідно довідки про визначення орендної плати за земельну ділянку №150 від 29 листопада 2017 року Виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області».

Визначення орендної плати здійснювалося на підставі технічної документації з нормативно грошової оцінки земель міста Бровари, затвердженої рішенням Броварської міської ради Київської області №1378-50-06 від 25.12.2014, яку введеною в дію з 01.01.2016.

В той же час, як зазначає позивач, відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.07.2019 у справі № 361/193/17 визнано протиправним та скасовано рішення Броварської міської ради від 25.12.2014 № 1378-50-06 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Бровари», яке стало підставою для коригування розміру річної орендної плати та укладення спірної додаткової угоди від 27.12.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивач в позові посилається на протиправність пунктів 5 і 9 спірного договору оренди землі в редакції додаткової угоди від 27.12.2017 до договору, зазначаючи про те, що при укладені Додаткової угоди від 27.12.2017 відбулося порушення прав та охоронюваних законом інтересів ТОВ «Ольтаріс» в частині коригування розміру орендної плати за земельну ділянку, оскільки вказаний розмір орендної плати було визначено на підставі нормативно грошової оцінки земельної ділянки для обрахування якої було використано протиправне рішення Броварської міської ради від 25.12.2014 року № 1378-50-06 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Бровари» та розмір орендної плати було здійснено за завищеною в чотири рази відсотковою ставкою.

Окрім того, позивач в позові зазначає, що звертався до Броварської міської ради Київської області з листом від 31.01.2020 вих. № 0-31/0120/01 щодо перерахунку розміру орендної плати та внесення змін до договору, у зв`язку з визнанням протиправним та скасування рішення Броварської міської ради від 25.12.2014 № 1378-50-06 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Бровари», проте у відповідь Броварська міська рада Київської області, разом із листом про розгляд листа щодо перерахунку розміру орендної плати та внесення змін до договору оренди землі, надіслала ТОВ «Ольтаріс» лист від 19.02.2020 вих. № 2-6/776 про припинення дії договору оренди та надання часу для повернення спірної земельної ділянки у зв`язку з систематичною несплатою ТОВ «Ольтаріс» орендних платежів.

Відповідач у відзиві заперечував проти позовних вимог, зазначав про їх безпідставність, оскільки на момент укладення оскаржуваної додаткової угоди рішення Броварської міської ради Київської області № 1378-50-06 від 25.12.2014 року «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Бровари», на підставі якого нараховувалась орендна плата за користування земельними ділянками в межах м. Бровари, було чинним. Хоча таке рішення органу місцевого самоврядування неодноразово оскаржувалось, однак не було визнано недійсним в судовому порядку і залишається чинним, його правомірність не спростована.

На момент судового розгляду даної справи № 911/717/20, рішення Броварської міської ради Київської області № 1378-50-06 від 25.12.2014 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Бровари» перебувало на судовому оскарженні у справі Броварського міськрайонного суду Київської області № 361/193/17. У зв`язку з чим, провадження у справі № 911/717/20 зупинялось до набрання законної сили рішенням у справі Броварського міськрайонного суду Київської області у справі № 361/193/17.

За наслідками розгляду справи Броварського міськрайонного суду Київської області № 361/193/17 рішення Броварської міської ради Київської області № 1378-50-06 від 25.12.2014 року «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Бровари» не визнано недійсним і є чинним, його правомірність не спростована.

Аналогічно і за наслідками розгляду справи Броварського міськрайонного суду Київської області №361/4099/15-а правомірність рішення Броварської міської ради від 25.12.2014 № 1378-50-06 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Бровари» не спростована в установленому порядку, оскільки рішення суду у відповідній справі не набрало законної сили.

Загальні правові засади визнання правочину недійсним визначено статтею 215 ЦК України, частиною 1 якої передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Таким чином, враховуючи чинність рішення Броварської міської ради від 25.12.2014 № 1378-50-06 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Бровари», правомірність та законність якого не спростовано, відсутні підстави для висновків про недійсність відповідної умови п. 5 Додаткової угоди від 27.12.2017, яким внесено зміни у Договір оренди землі від 16.08.2007 в частині нової нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки.

Щодо тверджень позивача про неправомірність п. 9 Додаткової угоди від 27.12.2017, яким внесено зміни у Договір оренди землі від 16.08.2007 в частині відсоткової ставки для обрахунку річної орендної плати від нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, судом досліджено та встановлено наступне.

Позивач в обґрунтування відповідної позовної вимоги зазначає, що у березні 2016 з 01.01.2016 Броварською міською радою було затверджено нові ставки орендної плати Рішенням Броварської міської ради Київської області від 11.03.2016 №162-10-07 «Про затвердження ставок орендної плати за земельні ділянки в м. Бровари».

Додатком до вищезазначеного рішення встановлено відсоткові ставки від нормативно грошової оцінки землі для розрахунку орендної плати за земельні ділянки. Зокрема п.п. 4.6 п. 4 додатку передбачено, що для земельних ділянок ринкової інфраструктури відсоток від грошової оцінки земельної ділянки для розрахунку орендної плати становить 3 (три) відсотки.

Пунктом 16 Додаткової угоди від 27.12.2017

« 16. Цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку».

Позивач стверджує, що виходячи з цільового призначення земельної ділянки та відсоткових ставок визначених додатком до рішення Броварської міської ради Київської області від 11.03.2016 №162-10-07 «Про затвердження ставок орендної плати за земельні ділянки в м. Бровари», розмір орендної плати за земельну ділянку орендовану ТОВ «ОЛЬТАРІС» повинен становити 3 (три) відсотки від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, а не 12 %, як визначено оскаржуваним п. 9. Додаткової угоди від 27.12.2017.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на момент укладення оскаржуваної додаткової угоди) орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

У разі визнання у судовому порядку договору оренди землі недійсним отримана орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди землі не повертається.

Відповідно до ст. 288 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент укладення оскаржуваної додаткової угоди) було визначено:

288.1. Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Договір оренди земель державної і комунальної власності укладається за типовою формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

288.2. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

288.3. Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

288.4. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

288.5. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу:

288.5.1. не може бути меншою розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території;

288.5.2. не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

288.5.3. може перевищувати граничний розмір орендної плати, встановлений у підпункті 288.5.2, у разі визначення орендаря на конкурентних засадах.

288.5.4. для пасовищ у населених пунктах, яким надано статус гірських, не може перевищувати розміру земельного податку.

288.5.5. для баз олімпійської, паралімпійської та дефлімпійської підготовки, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України, не може перевищувати 0,1 відсотка нормативної грошової оцінки.

288.6. Плата за суборенду земельних ділянок не може перевищувати орендної плати.

288.7. Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Таким чином, з огляду на зміст п.п. 288.5.1. та 288.5.2. п. 288.5. ст. 288 Податкового кодексу України встановлено граничні розміри річної орендної плати, яка не може бути меншою за встановлений розмір земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території. У даному випадку рішенням Броварської міської ради Київської області від 11.03.2016 №162-10-07 «Про затвердження ставок орендної плати за земельні ділянки в м. Бровари» і не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки. У відповідному ж діапазоні річна орендна плата встановлюється за домовленістю сторін у договорі.

Таким чином, оскільки сторонами за взаємним волевиявленням укладено Додаткову угоду від 27.12.2017 про внесення змін у Договір оренди землі від 16.08.2007, п. 9 якої визначено відсоткову ставку річної орендної плати, яка не перевищує визначений законодавством граничний розмір, відсутні підстави стверджувати про неправомірність відповідної умови договору.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання недійсними з моменту укладення положення пунктів 5 та 9 Додаткової угоди від 27.12.2017, якими внесено зміни у Договір оренди землі від 16.08.2007 в частині нової нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки та відсоткової ставки річної орендної плати.

Щодо інших аргументів сторін суд зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Згідно зі ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними у розумінні ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як визначено ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані та не доведені, відповідачем спростовані, тому позов задоволенню не підлягає у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 79, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено у порядку і строки, встановлені ст.ст. 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 27.03.2026.

Суддя Т.П. Карпечкін