РІШЕННЯ

01 грудня 2025 рокуСправа № 921/439/25

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гевка В.Л.

розглянувши у порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом: Керівника Бучацької окружної прокуратури в інтересах держави в особі позивачів: 1 Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, вул. Митрополита Василя Липківського, 35 м. Київ, 03035, 2. Тернопільської обласної державної адміністрації (Тернопільська обласна військова адміністрація)

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачів: Національного природного парку Дністровський каньйон

до відповідачів: 1. Коропецької селищної ради, Тернопільська обл, Чортківський р-н, смт Коропець, вул. Каганця Марка, буд 10, 48370, 2. Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, адреса вул. Лисенка, 20а, м. Тернопіль, 46002

про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою

За участі представників сторін та їх учасників:

Прокуратури:Куліковська Лілія Богданівна, прокурор (присутня до оголошення судом перерви);

Позивача 1: не з`явився;

Позивача 2: Самолук Тетяна Мирославівна, представник (присутня до оголошення судом перерви);

Відповідача 1: не з`явився;

Відповідача 2: не з`явився;

Третьої особи: не з`явився;

1. Рух та суть справи.

Керівник Бучацької окружної прокуратури в інтересах держави в особі позивачів: 1 Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, вул. Митрополита Василя Липківського, 35 м. Київ, 03035, 2. Тернопільської обласної державної адміністрації (Тернопільська обласна військова адміністрація) звернувся до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявою до відповідачів: 1. Коропецької селищної ради, Тернопільська обл, Чортківський р-н, смт Коропець, вул. Каганця Марка, буд 10, 48370, 2. Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, адреса вул. Лисенка, 20а, м. Тернопіль, 46002, у якій просить суд: 1. Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі. 2. Залучити до участі у справі Національний природний парк "Дністровський каньйон" () у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача. 3. Усунути перешкоди власнику - державі в особі Тернопільської обласної державної адміністрації (, вул. М. Грушевського, 8 м. Тернопіль, Тернопільська обл., 46021) у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою з кадастровим номером :01:002:2095 шляхом: - визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №35-ОТГ від 09.12.2020 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» в частині передачі земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:2095 площею 17,76 га, згідно з актом приймання передачі; - визнання незаконним та скасування рішення Коропецької селищної ради від 23.12.2020 №80 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» в частині прийняття земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:2095 площею 17,76 га; - скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державну реєстрацію права власності Коропецької селищної ради Чортківського району Тернопільської області на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:2095 площею 17,76 га, припинивши право комунальної власності на вказану земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 242). - скасування в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:2095 площею 17,76 га із одночасним припиненням усіх зареєстрованих щодо неї прав. 4. Стягнути з відповідачів на користь Тернопільської обласної прокуратури (м. Тернопіль, вул. Листопадова, 4) судовий збір, сплачений за подання до суду позовної заяви в сумі 9 689,60 грн., який перерахувати на р/р UA0004091 в ДКСУ в м. Київ, МФО 820172, ідентифікаційний код одержувача 02910098, код економічної класифікації видатків бюджету 2800.

Ухвалою суду від 30.07.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 25.08.2025, яке відкладено востаннє на 17.11.2025.

В судовому засіданні 17.11.2025 судом закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 01.12.2025 о 10 год. 20 хв.

В судовому засіданні 01.12.2025 судом оголошувалась перерва до 01.12.2025 о 16 год 00хв.

В судовому засіданні 01.12.2025 судом ухвалено скорочену (вступну та резолютивну) частину рішення.

2. Аргументи сторін.

2.1. Аргументи прокурора.

У позовній заяві від 22.07.2025 (вх. № 502 від 27.07.2025) прокурор просить усунути перешкоди власнику - державі в особі Тернопільської обласної державної адміністрації у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою з кадастровим номером :01:002:2095 шляхом:

- визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №35-ОТГ від 09.12.2020 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» в частині передачі земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:2095 площею 17,76 га, згідно з актом приймання передачі;

- визнання незаконним та скасування рішення Коропецької селищної ради від 23.12.2020 №80 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» в частині прийняття земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:2095 площею 17,76 га;

- скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державну реєстрацію права власності Коропецької селищної ради Чортківського району Тернопільської області на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:2095 площею 17,76 га, припинивши право комунальної власності на вказану земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 242);

- скасування в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:2095 площею 17,76 га із одночасним припиненням усіх зареєстрованих щодо неї прав.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в ході моніторингу земельних ділянок, розташованих в Коропецькій територіальній громаді Чортківського району Тернопільської області встановлено, що на території національного природного парку «Дністровський каньйон» (далі - НПП «Дністровський каньйон») знаходиться земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:2095 площею 17,76 га, яка на праві комунальної власності належить Коропецькій селищній раді.

Зазначена земельна ділянка має особливий статус цільового призначення (особливо цінних земель природно-заповідного фонду), а також згідно положень цивільного законодавства відноситься до земель обмеженої оборотоздатності, тому набуття права комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:2095 відбулося з порушеннями норм ст. ст. 20, 84, 122, 150, 186-1 Земельного кодексу України, ст. ст. 7, 9 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» (в редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).

Так, оспорювана земельна ділянка, майже повністю (площею 17,7 га) знаходиться в межах Національного природного парку «Дністровський каньйон», так як, відповідно до Указу Президента України №147/2019 від 17.04.2019 «Про зміну меж національного природного парку «Дністровський каньйон» змінено та розширено межі парку, та до території національного природного парку «Дністровський каньйон» включено 10829,18 га земель, а саме: 7189,65 га земель державної власності, що надаються (у тому числі з вилученням у землекористувачів) національному природному парку в постійне користування, і 3639,53 га земель, що включаються до його території без вилучення.

Таким чином, територія загальною площею 10829,18 га, розташована в межах частково Бучацького, Монастириського, Борщівського та Заліщицького районів (на даний час Чортківський район) набула статусу об`єкту природно-заповідного фонду національного природного парку «Дністровський каньйон», а земельні ділянки, що розташовані в межах зазначеної території набули статусу земель природно-заповідного фонду, тобто особливого статусу.

Не зважаючи на створення вказаного об`єкту природно-заповідного фонду і фактичного віднесення земельних ділянок, на яких він розташований, до категорії земель природно-заповідного фонду, наказом Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №35-ОТГ від 09.12.2020 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» передано земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:2095 у комунальну власність як ділянку сільськогосподарського призначення.

У подальшому, 18.01.2021 державним реєстратором Коропецької селищної ради Тернопільської області прийнято рішення про державну реєстрацію права комунальної власності за територіальною громадою.

На даний час, земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:2095 площею 17,76 га перебуває у комунальній власності

Прокурор зазначає, що достовірно встановлено, що переважна частина спірної земельної ділянки (із загальної площі 17,76, частина площі в розмірі 17,7 га) є землею природно-заповідного фонду.

Належність частини земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:2095 до складу території НПП «Дністровський каньйон» запроектованої та наданої парку підтверджується інформацією Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру №10-28-0.215-5328/2-25 від 09.06.2025, інформацією НПП «Дністровський каньйон» від 11.06.2025 №209, актом обстеження земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:2095 від 09.06.2025, інформацією Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 17.06.2025 за №11/11-04/2284-25, інформацією Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №10-19-0.6-2457/2-25 від 11.06.2025, інформацією управління екології та природних ресурсів Тернопільської обласної військової адміністрації (лист №02.2/1123 від 09.06.2025).

Також, як вбачається з листа інженера-геодезиста ФОП Подвірного Я.О. від 18.07.2025 земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:2095 площею 17,7 га накладається на територію природно-заповідного фонду, а саме територію НПП «Дністровський каньйон».

Розташування спірної земельної ділянки у переважній своїй площі у межах масиву територій НПП «Дністровський каньйон» згідно з чинним законодавством свідчить про належність її частини до земель природно-заповідного фонду, що унеможливлює перебування цієї частини ділянки у комунальній власності категорії сільськогосподарських земель, оскільки це суперечить меті функціонування і завданням парку.

Також,згідно інформації Кабінету Міністрів України №14304/0/2-25 від 10.06.2025, наданої на запит Бучацької окружної прокуратури, Кабінетом Міністрів рішень щодо передачі, вилучення і зміни цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:2095, а також щодо зміни меж національного природного парку «Дністровський каньйон» та передачі, вилучення і зміни цільового призначення його земельних ділянок, не приймалося. Аналогічну відповідь надано й Міністерством захисту довкілля та природних ресурсів України у листі №11/11- 04/2284-25 від 17.06.2025.

Наведене свідчить, що цільове призначення спірної земельної ділянки фактично незаконно змінено, що призвело до подальшої незаконної її передачі у комунальну власність.

21.08.2025 прокурором подано відповідь на відзив від 20.08.2025 (вх. № 5965 від 21.08.2025), у якій зазначив, що доводи Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, викладені у відзиві, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки інвентаризація земель була та залишається одним із важливих заходів із землеустрою, який дає можливість не тільки встановити місце розташування земельних ділянок, їхні межі, розміри та правовий статус, але й виявити землі, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, встановити кількісні та якісні характеристики земель, необхідні для ведення державного земельного кадастру, а також здійснювати державний контроль за використанням та охороною земель і прийняттям на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Водночас, під час здійснення таких заходів уповноваженими органами та безпосередніми виконавцями інвентаризаційних робіт допускаються порушення законодавства, що визначає засади та порядок проведення цієї процедури, внаслідок чого з державної власності незаконно вибувають землі, у тому числі особливо цінні, які, за законом, не можуть перебувати у приватній власності або власності територіальних громад.

Прокурор зазначає, що під час проведення інвентаризації земель можуть використовуватися матеріали дистанційного зондування землі, лісовпорядкування, проекти створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду, схеми формування екомережі, програми у сфері формування, збереження та використання екомережі.

Водночас, Головним управління Держгеокадастру у Тернопільській області всупереч принципам плановості, достовірності й повноти дослідження та використання під час інвентаризації даних про об`єкти інвентаризації, що закріплені в п. 4 Порядку проведення інвентаризації земель, порушуючи вимоги п. 7 Порядку, безпідставно не враховано весь обсяг доступних відомостей про земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:2095, її категорію та цільове призначення.

Так, через неврахування картографічних матеріалів національного природного парку «Дністровський каньйон», які вказували на належність спірної земельної ділянки до обмеженої в обороті, така земля після затвердження матеріалів інвентаризації, всупереч вимогам ст. ст. 35, 37 Закону України «Про землеустрій», ст. 186 ЗК України, безпідставно обліковується в Державному земельному кадастрі як землі сільськогосподарського призначення, що надало уповноваженому органу (Головному управлінню Держгеокадастру у Тернопільській області) формальні підстави для подальшого її передання у власність територіальної громади.

Наголошує, що до позовної заяви прокурором додано картосхему проектованого національного парку «Дністровський каньйон», а саме частини парку на території Коропецької селищної ради, яка погоджена начальником управління Держкомзему у Монастириському районі Сем`янчуком О.В., що свідчить його підпис та печатка на картосхемі.

Отже, Головному управлінню Держгеокадастру у Тернопільській області як правонаступнику органів Держкомзему, було відомо про існування карт національного парку «Дністровський каньйон», які мали б враховуватись при проведенні інвентаризації земель у 2019 році.

Отже, пояснення Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про відсутність даних місцезнаходження території національного парку «Дністровський каньйон» не відповідає дійсності, адже саме на даний орган покладено обов`язок вживати заходів, спрямованих на дотримання режиму використання земель природоохоронного призначення.

Щодо доводів Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про невинесення меж НПП «Дністровський каньйон» в натуру на місцевості, то прокурором зазначено, що у постанові від 07.10.2020 у справі № 910/2323/18 Верховний Суд вказав, що незалежно від завершення процедури встановлення меж об`єкта природнозаповідного фонду в натурі цільове призначення відповідних територій як земель природно-заповідного фонду є незмінним.

Також наголошує, що позивачем визнається, а відтак не потребує доказування, що проект землеустрою щодо організації і встановлення межтериторій природно-заповідного фонду, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів національного парку на даний час в установленому законом порядку не розроблявся та не затверджувався, як з`ясовано, через відсутність на такі потреби в бюджеті коштів.

Водночас, частина 4 статті 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» прийнята з метою забезпечити охорону територій природно-заповідного фонду саме в таких випадках, коли не розроблено проект землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду.

Межі НПП «Дністровський каньйон» згідно з нормами ч. 4 ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» визначаються проектом створення.

Проект створення об`єкта чи території природно-заповідного фонду це комплекс документів, серед яких обов`язково повинні бути відповідні наукові обгрунтування та картосхеми розміщення.

Позивачем до позовної заяви додано документи, що стали підставою створення НПП «Дністровський каньйон», в тому числі картосхема проектованого національного парку «Дністровський каньйон», погоджена уповноваженими органами.

Також зазначає, що з аналізу статті 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» та статей 43-44 Земельного кодексу України випливає, що умовою належності земельної ділянки до категорії земель природно-заповідного фонду є розташування на цій земельній ділянці об`єкта чи території природнозаповідного фонду.

У постанові Верховного Суду від 31.07.2019 у справі № 813/4701/16 викладені висновки про те, що правовий режим відповідної земельної ділянки пов`язаний із фактом знаходження на ній об`єкта, який охороняється законом та має особливий статус, а не з рішенням органу місцевого самоврядування.

Неприйняття місцевою радою рішення про приведення цільового призначення земельної ділянки у відповідність до її дійсного призначення, встановленого в силу вимоги законодавства, не впливає на її правовий режим.

Ураховуючи вказане, більша частина земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:2095 в силу імперативної вказівки законодавця належить до земель природно-заповідного призначення у зв`язку із розташуванням на ній об`єкта природно-заповідного фонду.

Незважаючи на те, що земельна ділянка в Державному земельному кадастрі віднесена до земель сільськогосподарського призначення, ця обставина не має правового значення, оскільки статус цієї ділянки першочергово визначається тим, що вона розташована в межах об`єкта природно-заповідного фонду і спеціальним режимом такої території.

2.2. Аргументи позивача 1.

06.08.2025 Міністерством захисту довкілля та природних ресурсів України заявою від 06.08.2025 (вх.№ 5657 від 06.08.2025) долучено до матеріалів справи № 921/439/25 додаткові пояснення у справі від 06.08.2025 № 16/16-02/433-25, згідно яких, Міндовкілля підтримує позовні вимоги у повному обсязі та вважає, що позовна заява Бучацької окружної прокуратури підлягає задоволенню.

Зазначає, що відповідно до реєстраційної справи з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 242) на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №35-ОТГ від 09.12.2020 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність», акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 09.12.2020, рішення Коропецької селищної ради від 23.12.2020 №80 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:2095 набула Коропецька територіальна громада в особі Коропецької селищної ради.

Рішенням Коропецької селищної ради від 23.12.2020 № 80 вирішено прийняти земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність площею 218,5531 га, які розташовані за межами населених пунктів на території Коропецької селищної ради, сіл Вербка, Діброва, Садове та Вістрянської, Гориглядівської сільських рад Монастириського району Тернопільської області згідно з додатком (пункт 3 рішення), серед яких земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:2095 площею 17,76 га.

Згідно з рішенням державного реєстратора Коропецької селищної ради Тернопільської області Микитина А.Я. від 18.01.2021 (індексний номер 56187964) за Коропецькою селищною радою 14.01.2021 зареєстровано право комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:2095 площею 17,76 га Таким чином, Коропецька територіальна громада в особі Коропецької селищної ради набула право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :01:002:2095 на території смт Коропець Чортківського району Тернопільської області (за межами населеного пункту).

Разом з тим, зазначена вище земельна ділянка має особливий статус цільового призначення (особливо цінних земель природно-заповідного фонду), а також згідно з положеннями цивільного законодавства відноситься до земель обмеженої оборотоздатності, тому набуття права комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:2095 відбулося з порушеннями норм статей 20, 84, 122, 150, 186-1 Земельного кодексу України, статей 7, 9 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» (в редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).

Водночас встановлено, що оспорювана земельна ділянка в силу свого розташування знаходиться в межах Національного природного парку «Дністровський каньйон» та належить до земель природно-заповідного фонду (категорія земель землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення) та незаконно вибула з державної власності Національний природний парк «Дністровський каньйон» (далі НПП «Дністровський каньйон») утворений відповідно до Указу Президента України № 96/2010 від 03.02.2010 «Про створення національного природного парку «Дністровський каньйон» з метою збереження цінних природних та історико-культурних комплексів і об`єктів лісостепової зони на території Борщівського, Бучацького, Заліщицького та Монастириського районів Тернопільської області та є об`єктом природно-заповідного фонду загальнодержавного значення.

Відповідно до Указу Президента України від 17.04.2019 №147/2019 «Про зміну меж національного природного парку «Дністровський каньйон» змінено та розширено межі парку. До території національного природного парку «Дністровський каньйон» включено 10829,18 га земель, а саме: 7189,65 га земель державної власності, що надаються (у тому числі з вилученням у землекористувачів) національному природному парку в постійне користування, і 3639,53 га земель, що включаються до його території без вилучення.

Належність частини земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:2095 до складу території НПП «Дністровський каньйон», запроектованої та наданої парку, підтверджується інформацією Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру №10-28-0.215-5328/2- 25 від 09.06.2025, інформацією НПП «Дністровський каньйон» від 11.06.2025 №209, актом обстеження земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:2095 від 09.06.2025, інформацією Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 17.06.2025 за №11/11-04/2284-25, інформацією Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №10-19-0.6-2457/2-25 від 11.06.2025, інформацією управління екології таприродних ресурсів Тернопільської обласної військової адміністрації (лист № 02.2/1123 від 09.06.2025). Також, як вбачається з листа інженера-геодезиста ФОП Подвірного Я.О. від 18.07.2025, земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:2095 площею 17,7 га накладається на територію природно-заповідного фонду, а саме територію НПП «Дністровський каньйон».

На думку позивача1, наведені докази у сукупності та взаємному зв`язку підтверджують, що більша частина спірної земельної ділянки площею 17,7 га як землі сільськогосподарського призначення накладаються на межі території НПП «Дністровський каньйон» і за своїми характеристиками належать до земель природно-заповідного фонду

Наголошує, що Міндовкілля не погоджувало зміну меж, категорії та скасування статусу, а також не видавало експертні висновки щодо зміни меж, категорії та скасування статусу території Парку.

Так, Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області, будучи обізнаним про зазначені обмеження та про належність спірної земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:2095 до земель природно-заповідного фонду, допустило порушення вимог законодавства та видало наказ від 09.12.2020 № 35-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність».

2.3. Аргументи позивача 2.

У відповіді на відзив від 19.08.2025 (вх. № 5936 від 20.08.2025) Тернопільською обласною державною адміністрацією зазначено, щоспірна земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:2095, незважаючи на її віднесення до категорії земель сільськогосподарського призначення, у переважній своїй частині розташована в межах Національного природного парку «Дністровський каньйон».

Указом Президента України від 03.02.2010 № 96/2010 «Про створення національного природного парку «Дністровський каньйон» було утворено Національний природний парк «Дністровський каньйон» з метою збереження унікальних природних та історико-культурних комплексів і об`єктів лісостепової зони, що розташовані в межах Борщівського, Бучацького, Заліщицького та Монастириського районів Тернопільської області. Зазначений парк належить до об`єктів природно-заповідного фонду України загальнодержавного значення.

Згідно з Указом Президента України від 17.04.2019 № 147/2019 «Про зміну меж національного природного парку «Дністровський каньйон» його територія була змінена та розширена. До складу парку включено 10 829,18 га земель, з яких 7 189,65 га земель державної власності надано національному природному парку у постійне користування (у тому числі з вилученням у землекористувачів), а 3 639,53 га приєднано без вилучення.

Наголошує, що відповідну приналежність частини земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:2095 до території НПП «Дністровський каньйон» підтверджується рядом офіційних документів, зокрема: інформацією Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру №10-28-0.215-5328/2-25 від 09.06.2025, листом НПП «Дністровський каньйон» від 11.06.2025 №209, актом обстеження цієї земельної ділянки від 09.06.2025, інформацією Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 17.06.2025 №11/11-04/2284-25, а також листом Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №10-19-0.6-2457/2- 25 від 11.06.2025 та управління екології та природних ресурсів Тернопільської ОДА (лист №02.2/1123 від 09.06.2025), (наявних у матеріалах справи). Крім того, у листі інженера-геодезиста ФОП Подвірного Я.О. від 18.07.2025 (наявний у матеріалах справи) зазначено, що земельна ділянка з кадастровим номером 124255500:01:002:2095 площею 17,7 га накладається на територію природнозаповідного фонду, а саме НПП «Дністровський каньйон».

Розташування спірної земельної ділянки у переважній своїй площі у межах масиву територій НПП «Дністровський каньйон» згідно з чинним законодавством свідчить про належність її частин до земель природно-заповідного фонду, що унеможливлює перебування цієї частини ділянки у комунальній власності категорії сільськогосподарських земель, оскільки це суперечить меті функціонування і завданням парку.

Надані матеріали, у тому числі картографічні дані уповноважених органів, які наочно демонструють накладення площі спірної ділянки на межі НПП «Дністровський каньйон», у своїй сукупності та взаємозв`язку підтверджують, що значна частина земельної ділянки площею 17,7 га, віднесеної до земель сільськогосподарського призначення, фактично входить у межі території національного природного парку та належить до земель природно-заповідного фонду.

Головному управлінні Держгеокадастру у Тернопільській області завідомо було відомо про належність спірної земельної ділянки до території НПП «Дністровський каньйон», оскільки картосхема меж парку (наявна у матеріалах справи) була погоджена начальником управління Держкомзему у Монастирському районі О.В. Сем`янчук.

При цьому слід зазначити, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 р. №5 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру» Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру є правонаступником Державного агентства земельних ресурсів України.

Станом на дату формування спірної земельної ділянки як об`єкта цивільних прав (24.12.2019) діяли Указ Президента України №96/2010 від 03.02.2010 «Про створення національного природного парку «Дністровський каньйон» та Указ Президента України №147/2019 від 17.04.2019 «Про зміну меж національного природного парку «Дністровський каньйон».

Зазначеними актами було утворено відповідний об`єкт природно-заповідного фонду, а землі, що увійшли до його меж, набули статусу земель природно-заповідного фонду, тобто отримали особливий правовий режим.

Відповідно, Головне управління Держгеокадастру повинно було врахувати цей особливий статус. Його дії щодо інвентаризації та передачі ділянки у комунальну власність як земель сільськогосподарського призначення суперечать чинному законодавству та меті функціонування природнозаповідного фонду. Розташування ділянки у межах парку є визначальним фактором, що унеможливлює її перебування в іншій категорії земель, окрім як природно-заповідного фонду.

Хоча межі території НПП «Дністровський каньйон» наразі не встановлені в натурі, вони визначені проєктом створення та картографічними матеріалами, а від моменту створення національного природного парку відповідні землі в межах цього парку вважаються землями природно-заповідного фонду.

2.4. Аргументи третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачів.

20.10.2025Ухвалою Господарського суду Тернопільської області залучено до участі у справі Національний природний парк «Дністровський каньйон» у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачів. Запропоновано третій особі до надати пояснення по суті справи та докази у їх підтвердження (за наявності).

Проте, Національним природним парком "Дністровський каньйон" пояснень чи заперечень на позовну заяву, не подано.

2.5. Аргументи відповідача 1.

Відповідач 1 - Коропецька селищна радаявку свого представника в судове засідання не забезпечив, не скористався наданими йому процесуальними правами на подання відзиву.

Відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

2.6. Аргументи відповідача 2.

15.08.2025 від Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області надійшов відзив на позовну заяву від 15.08.2025 № 9-19-0.92-3502/2-25 від 15.08.2025 (вх. № 5851 від 15.08.2025), згідно якого відповідач 2 просить у задоволенні позову Бучацької окружної прокуратури відмовити у повному обсязі, оскільки на момент передачі спірної земельної ділянки у комунальну власність матеріали інвентаризації земель сільськогосподарського призначення та належність спірної земельної ділянки до земель сільськогосподарського призначення не було оскаржено, відповідно Головне управління діяло в межах визначених законом повноважень та відповідно до вимог законодавства.

Згідно Указу Президента України від 03.02.2010 № 96/2010 «Про створення національного природного парку «Дністровський каньйон» доручено Кабінету Міністрів України, забезпечити, серед іншого: підготовку протягом 2010-2011 років матеріалів та вирішення відповідно до законодавства питань щодо вилучення і надання 7189,65 гектара земель національному природному парку «Дністровський каньйон» у постійне користування, а також розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок і проекту землеустрою з організації та встановлення меж території національного природного парку, отримання державних актів на право постійного користування земельними ділянками; розроблення протягом 2010-2012 років та затвердження в установленому порядку Проекту організації території національного природного парку «Дністровський каньйон», охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів і об`єктів.

Указом Президента України від 17.04.2019 № 147/2019 «Про зміну меж національного природного парку «Дністровський каньйон» доручено Кабінету Міністрів України забезпечити: вирішення протягом 2019 - 2020 років відповідно до законодавства питань щодо надання національному природному парку «Дністровський каньйон» у постійне користування 785,7 гектара земель державної і комунальної власності, у тому числі з вилученням у землекористувачів, а також розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок і проекту землеустрою з організації та встановлення меж території національного парку, проведення державної реєстрації речових прав на відповідні земельні ділянки; внесення протягом 2019 - 2020 років в установленому порядку змін до Проекту організації території національного природного парку «Дністровський каньйон», охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів і об`єктів.

Однак, на даний час межі земель, які належать до Національного природного парку «Дністровський каньйон» в натурі на місцевості не винесені, державні знаки та аншлаги відповідно до вимог Положення про єдині державні знаки та аншлаги на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду України, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 29 березня 1994 р. № 30 не встановлені. Зазначені обставини унеможливили встановити, під час проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення у 2019 році та на даний час, факт належності спірної земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:2095 до земель Національного природного парку «Дністровський каньйон», а також свідчать про незавершеність процедури формування земель, які мають входить до складу цього природного парку.

Як вбачається з Переліку земель, надання яких (у тому числі з вилученням у землекористувачів) у постійне користування Національному природному парку «Дністровський каньйон»), який міститься у Додатку 1 до Указу Президента України від 3 лютого 2010 року N 96/2010 «Про створення національного природного парку «Дністровський каньйон», у Монастириському районі Тернопільської області заплановані до вилучення землі запасу та загального користування площею 388 га.

Як зазначено вище, за результатами проведеної інвентаризації земель до Державного земельного кадастру 21.12.2019 внесено відомості про земельну ділянку сільськогосподарського призначення, землі загального користування (угіддя - пасовища) площею 17,7600 га на території Коропецької селищної ради та присвоєно кадастровий номер :01:002:2095.

Будь-яких доказів щодо визначення іншого цільового призначення для згаданої земельної ділянки, зокрема віднесення її до земель природно-заповідного фонду, позивачем не представлено.

Оскільки цільове призначення земельної ділянки визначається під час її формування та закріплюється шляхом реєстрації у Державному земельному кадастрі, а це відбувається під час оформлення належного користування земельною ділянкою, то можна зробити висновок, що у Державному земельному кадастрі цільове призначення земель ПЗФ з`являються тільки тоді, якщо це землі надані установам ПЗФ у постійне користування. В іншому випадку за землями ПЗФ залишається те цільове призначення, яке було на момент їхнього створення.

3. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

Національний природний парк "Дністровський каньйон" (далі - НПП "Дністровський каньйон") утворений відповідно до Указу Президента України № 96/2010 від 03.02.2010 "Про створення національного природного парку "Дністровський каньйон" з метою збереження цінних природних та історико-культурних комплексів і об`єктів лісостепової зони на території Борщівського, Бучацького, Заліщицького та Монастириського районів Тернопільської області та є об`єктом природно-заповідного фонду загальнодержавного значення.

До території національного природного парку "Дністровський каньйон" погоджено в установленому порядку включення 10829,18 гектара земель, а саме: 7189,65 гектара земель державної власності, надаються (у тому числі з вилученням у землекористувачів) національному природному парку в постійне користування, і 3639,53 гектара земель, що включаються до його території без вилучення, згідно з додатками 1 і 2.

Відповідно до Указу Президента України №147/2019 від 17.04.2019 «Про зміну меж національного природного парку "Дністровський каньйон" змінено та розширено межі парку.

До території національного природного парку "Дністровський каньйон" погоджено в установленому порядку включення 901,1 гектара земель, а саме: 785,7 гектара земель державної і комунальної власності, які надаються національному природному парку в постійне користування, у тому числі з вилученням y землекористувачів, згідно з додатком 1, та 115,4 гектара земель державної і комунальної власності, що включаються до його території без вилучення у землекористувачів, згідно з додатком 2.

Згідно Положення Про національний природний парк "Дністровський каньйон", яке затверджене наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 12.12.2011 № 517 у редакції наказу Мінекоенерго № 343 від 15.10.2019, загальна площа Парку становить 11730,28 гектара земель у тому числі 7975,35 гектара земель, що надаються у постійне користування Парку, та 3754,93 гектара земель, що включаються до складу без вилучення у землекористувачів (п.1.6. Положення)

Ділянки землі та водного простору з усіма природними ресурсами та об`єктами вилучаються з господарського використання і надаються у користування Парку у порядку, встановленому законом.

До встановлення меж Парку у натурі. його межі визначаються відповідно до Проекту створення Парку (п.1.7. Положення).

У матеріалах справи наявна картосхема проектованого національного парку «Дністровський каньйон», а саме частини парку на території Коропецької селищної ради, яка погоджена начальником управління Держкомзему у Монастириському районі Сем`янчуком О.В., що свідчить його підпис та печатка на картосхемі.

24.12.2019 Наказом № 19-7439/14-19-СГ Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області, затверджено Технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності ( за межами населених пунктів) стосовно земельної ділянки площею 17,7600 га за растровим номером :01:002:2095 розташованої на території Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області.

09.12.2020 Наказом № 35-ОТГ Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність" відповідно до ст.15-1, 117, 122,148-1 Земельного кодексу України, Указу Президента України від 15.10.2020 №449/2020 «Про деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин», постанови Кабінету Міністрів України від 16.11.2020 №1113 «Деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин» передано Коропецькій селищній раді (Коропецькій територіальній громаді) Чортківського (колишнього Монастириського) району Тернопільської області у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 218,5531 га, які розташовані на території колишніх Коропецької селищної ради, Вербківської, Вістрянської, Гориглядівської та Садівської сільських рад згідно додатку.

Пунктом 2 вищевказаного наказу вирішено укласти з Коропецькою селищною радою (Коропецькою територіальною громадою) Чортківського (колишнього Монастириського) району Тернопільської області акт приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної в комунальну власність.

У пункті 24 додатку до наказу Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №35-ОТГ від 09.12.2020 «Про передачу земельних ділянокдержавної власності у комунальну власність» зазначено земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:2095 площею 17,76 га та зазначено цільове призначення земельної ділянки як 18.00 землі загального користування, а у графі 7 «відомості про обмеження у використанні земельної ділянки» вказано «прибережна захисна смуга вздовж річок, навколо водойм та островах».

Рішенням Коропецької селищної ради від 23.12.2020 №80 вирішено прийняти земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність площею 218,5531 га, які розташовані за межами населених пунктів на території Коропецької селищної ради, сіл Вербка, Діброва, Садове та Вістрянської, Гориглядівської сільських рад Монастириського району Тернопільської області згідно додатку (п.3 рішення), серед яких земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:2095 площею 17,76 га.

Згідно рішення державного реєстратора Коропецької селищної ради Тернопільської області Микитина А.Я. від 18.01.2021 (індексний номер 56187964) за Коропецькою селищною радою 14.01.2021 зареєстровано право комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:2095 площею 17,76 га.

Таким чином, Коропецька територіальна громада в особі Коропецької селищної ради набула право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :01:002:2095 на території смт. Коропець Чортківського району Тернопільської області (за межами населеного пункту).

Згідно листа № 1982-25 від 11.06.2025 Секретаріатом Кабінету Міністрів України повідомлено Бучацьку окружну прокуратуру про те, що рішень Кабінетом Міністрів щодо передачі у комунальну власність, вилучення і зміни цільового призначення земельної ділянки із зазначеним у запиті кадастровим номером, а також щодо зміни меж національного природного парку "Дністровський каньйон" та передачі, вилучення і зміни цільового призначення його земельних ділянок, не приймалося.

В матеріалах справи наявна Поземельна книга, яку відкрито 21.12.2019 на земельну ділянку з кадастровим номером 010022095, згідно якої земельна ділянка з кадастровим номером 010022095 площею 17,7600, відносить до земель сільськогосподарського призначення, форма власності комунальна, реєстраційний номер земельної ділянки у Державному реєстрі прав 40151833.

На даний час, земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:2095 площею 17,76 га перебуває у комунальній власності, тоді як переважна частина спірної земельної ділянки (із загальної площі 17,76, частина площі в розмірі 17,7 га) є землею природно-заповідного фонду.

Належність частини земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:2095 до складу території НПП "Дністровський каньйон" запроектованої та наданої парку підтверджується інформацією Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру №10-28-0.215-5328/2-25 від 09.06.2025, інформацією НПП "Дністровський каньйон" від 11.06.2025 №209, актом обстеження земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:2095 від 09.06.2025, інформацією Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 17.06.2025 за №11/11-04/2284-25, інформацією Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №10-19-0.6-2457/2-25 від 11.06.2025, інформацією управління екології та природних ресурсів Тернопільської обласної військової адміністрації (лист №02.2/1123 від 09.06.2025).

Крім цього, згідно листа інженера-геодезиста ФОП Подвірного Я.О. від 18.07.2025 земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:2095 площею 17,7 га накладається на територію природно-заповідного фонду, а саме територію НПП "Дністровський каньйон".

4. Представництво прокурором інтересів держави.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Так, частиною 3 ст. 53 ГПК України закріплено право прокурора у визначених законом випадках звертатися до суду з позовною заявою. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (ч. 4, 5 ст. 53 ГПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з висновком Конституційного Суду України, наведеним у рішенні від 08.04.1999 №3-рп/99, поняття "інтереси держави" є оціночним; в кожному конкретному випадку прокурор, який звертається до суду із заявою, повинен обґрунтувати в суді наявність підстав для представництва інтересів держави (в тому числі публічних інтересів територіальної громади), але виключного переліку обставин, які можуть використовуватися, закон не передбачає.

Необхідність захисту інтересів держави у даній справі прокурор обґрунтував наступним.

У відповідності до ст. 3 Закону України "Про природно заповідний фонд України" до природно-заповідного фонду України належать: природні території та об`єкти - природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища.

Природно-заповідний фонд становлять ділянки суші і водного простору, природні комплекси та об`єкти яких мають особливу природоохоронну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність і виділені з метою збереження природної різноманітності ландшафтів, генофонду тваринного і рослинного світу, підтримання загального екологічного балансу та забезпечення фонового моніторингу навколишнього природного середовища (ст. 7 Закону України "Про природно заповідний фонд України").

У зв`язку з цим, законодавством України природно-заповідний фонд охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення і використання. Україна розглядає цей фонд як складову частину світової системи природних територій та об`єктів, що перебувають під особливою охороною.

У статтях 13, 14 Конституції України визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Вказане знайшло своє відображення у статті 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", відповідно до якої території та об`єкти природно-заповідного фонду підлягають особливій державній охороні.

Відповідно до частини 4 статті 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Отже, державні органи та інші суб`єкти владних повноважень зобов`язані вживати (реалізовувати) комплекс організаційно-правових та інших заходів, спрямованих на створення умов для такого захисту прав, в межах визначених законодавством повноважень.

Щодо представництва прокурором інтересів держави в особі Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів.

Згідно п. 1 Положення про Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2020 № 614, Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України (Міндовкілля) є центральним органом виконавчої влади та головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, екологічної та в межах повноважень, передбачених законом, біологічної і генетичної безпеки.

Основними завданнями Міндовкілля є зокрема, забезпечення формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, екологічної та в межах повноважень, передбачених законом, біологічної і генетичної безпеки; державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства про раціональне використання, відтворення і охорону природних ресурсів, охорону і використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду, збереження, відтворення та невиснажливе використання біологічного і ландшафтного різноманіття, формування, збереження та використання екологічної мережі; реалізація державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, екологічної та в межах повноважень, передбачених законом, біологічної і генетичної безпеки (п. 3 Положення).

Беручи до уваги вищевикладене, враховуючи, що Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України є уповноваженим центральним органом виконавчої влади у даних правовідносинах, Бучацькою окружною прокуратурою направлено лист № 53-2024ВИХ-25 від 10.06.2025 до Міністерства про наявні порушення вимог законодавства.

Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України у своєму листі від 17.06.2025 №11/11-04/2284-25 підтвердило факт розміщення земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:2095 в межах НПП «Дністровський каньйон», вказало, що позовну заяву з метою повернення ділянки у державну власність не подавало, водночас, у разі відкриття провадження у відповідній судовій справі, Міндовкіллям буде надано обґрунтовану позицію відповідно до норм процесуального законодавства.

Вказане свідчить про бездіяльність Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України та самоусунення від захисту порушених інтересів держави шляхом пред`явлення позову, який би відповідав нормам процесуального та матеріального права.

Відтак, прокурором належним чином обґрунтовано представництво Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України, у суді.

Щодо представництва прокурором інтересів держави в особі Тернопільської обласної державної адміністрації.

Відповідно до частини 5 статті 122 ЗК України обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Відтак, саме Тернопільська обласна державна адміністрація є розпорядником земель природно заповідного фонду.

Бучацькою окружною прокуратурою направлено на адресу Тернопільської обласної державної адміністрації листи за №53-2037 ВИХ-25 від 06.06.2025 та №53- 2488вих-25 від 17.07.2025 щодо виявлених порушень інтересів держави та вжиття заходів реагування.

На вказаний запити Тернопільська обласна військова адміністрація повідомила за №04-6190/16 від 16.06.2025 та №02-7558/16 від 18.07.2025, що у зв`язку з відсутністю коштів просить здійснити представництво в суді законних інтересів держави в особі Тернопільської обласної військової адміністрації.

На думку суду, такі дії позивачів свідчать про їх бездіяльність щодо захисту інтересів держави.

Таким чином, компетентні органи були достеменно обізнані з фактом порушення законодавства в сфері спірних правовідносин, та в позивачів було достатньо часу для вжиття будь-яких заходів з метою реагування на порушення інтересів держави, проте останні самостійно не захистили інтереси держави в суді.

Бучацькою окружною прокуратурою на виконання вимог частини 4 статті 23 Закону України Про прокуратуру, повідомлено позивачів про звернення з цим позовом до суду.

5. Мотивована оцінка судом аргументів, наведених учасниками справи.

Національний природний парк «Дністровський каньйон» (далі - НПП «Дністровський каньйон») утворений відповідно до Указу Президента України № 96/2010 від 03.02.2010 «Про створення національного природного парку «Дністровський каньйон» з метою збереження цінних природних та історико-культурних комплексів і об`єктів лісостепової зони на території Борщівського, Бучацького, Заліщицького та Монастириського районів Тернопільської області та є об`єктом природно-заповідного фонду загальнодержавного значення.

Відповідно до Указу Президента України №147/2019 від 17.04.2019 «Про зміну меж національного природного парку «Дністровський каньйон» змінено та розширено межі парку. До території національного природного парку «Дністровський каньйон» включено 10829,18 га земель, а саме: 7189,65 га земель державної власності, що надаються (у тому числі з вилученням у землекористувачів) національному природному парку в постійне користування, і 3639,53 га земель, що включаються до його території без вилучення.

Таким чином, територія загальною площею 10829,18 га, розташована в межах частково Бучацького, Монастириського, Борщівського та Заліщицького районів (на даний час Чортківський район) набула статусу об`єкту природно-заповідного фонду національного природного парку «Дністровський каньйон», а земельні ділянки, що розташовані в межах зазначеної території набули статусу земель природно-заповідного фонду, тобто особливого статусу.

Статтею 43 ЗК України передбачено, що землі природно-заповідного фонду це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природнозаповідного фонду.

Згідно зі статті 44 ЗК України до земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва).

Відповідно до п. «г» ч. 4 статті 84 ЗК України до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» території природних заповідників, заповідні зони біосферних заповідників, землі та інші природні ресурси, надані національним природним паркам, є власністю Українського народу. Із змісту вказаної норми слідує, що землі, надані національним природним паркам можуть перебувати лише у державній власності, що фактично і передбачено статтею 84 ЗК України.

Положеннями ст. 3 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» передбачено, що національні природні парки належать до природнозаповідного фонду України, який охороняється як національне надбання і є складовою частиною світової системи природних територій та об`єктів, що перебувають під особливою охороною

За статтею 5 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», завдання, науковий профіль, характер функціонування і режим територій та об`єктів природнозаповідного фонду визначаються у положеннях про них, які розробляються відповідно до цього Закону, і затверджуються: центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища щодо територій та об`єктів природнозаповідного фонду загальнодержавного значення.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Землі природно-заповідного фонду України, а також землі територій та об`єктів, що мають особливу екологічну, наукову, естетичну, господарську цінність і є відповідно до ст. 6 цього Закону об`єктами комплексної охорони, належать до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення.

На землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням. Межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природнозаповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" збереження територій та об`єктів природно-заповідного фонду забезпечується, у тому числі шляхом: встановлення заповідного режиму; додержання вимог щодо охорони територій та об`єктів природно-заповідного фонду під час здійснення господарської, управлінської та іншої діяльності, розробки проектної і проектно-планувальної документації, землевпорядкування, лісовпорядкування, здійснення оцінки впливу на довкілля.

Статтею 9 цього Закону визначено вичерпний перелік видів використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду, який не передбачає використання територій природно-заповідного фонду для сільськогосподарських потреб, а заготівля сіна та випасання худоби можуть здійснюватися лише за умови, що така діяльність не суперечить цільовому призначенню таких територій.

Відповідно до статті 20 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" національні природні парки є природоохоронними, рекреаційними, культурноосвітніми, науково-дослідними установами загальнодержавного значення, що створюються з метою збереження, відтворення і ефективного використання природних комплексів та об`єктів, які мають особливу природоохоронну, оздоровчу, історико-культурну, наукову, освітню та естетичну цінність. Ділянки землі та водного простору з усіма природними ресурсами та об`єктами вилучаються з господарського використання і надаються національним природним паркам у порядку, встановленому цим Законом та іншими актами законодавства України. До складу територій національних природних парків можуть включатися ділянки землі та водного простору інших землевласників та землекористувачів. На національні природні парки покладається виконання таких основних завдань: збереження цінних природних та історико-культурних комплексів і об`єктів; створення умов для організованого туризму, відпочинку та інших видів рекреаційної діяльності в природних умовах з додержанням режиму охорони заповідних природних комплексів та об`єктів; проведення наукових досліджень природних комплексів та їх змін в умовах рекреаційного використання, розробка наукових рекомендацій з питань охорони навколишнього природного середовища та ефективного використання природних ресурсів; проведення екологічної освітньо-виховної роботи.

Відповідно до статті 21 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" на території зони регульованої рекреації, стаціонарної рекреації та господарської зони забороняється будь-яка діяльність, яка призводить або може призвести до погіршення стану навколишнього природного середовища та зниження рекреаційної цінності території національного природного парку.

Відповідно до статей 53, 54 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» рішення про створення природних заповідників, національних природних парків, а також щодо інших територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення приймаються Президентом України.

Зміна меж, категорії та скасування статусу територій та об`єктів природно-заповідного фонду проводиться відповідно до ст. ст. 51 53 цього Закону за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, на підставі відповідного експертного висновку.

Статтею 5 Закону України «Про екологічну мережу України» передбачено, що території та об`єкти природно-заповідного фонду є складовою екомережі.

За ст. 3 Закону України «Про екологічну мережу України», екомережа це єдина територіальна система, яка утворюється з метою поліпшення умов для формування та відновлення довкілля, підвищення природно-ресурсного потенціалу території України, збереження ландшафтного та біорізноманіття, місць оселення та зростання цінних видів тваринного і рослинного світу, генетичного фонду, шляхів міграції тварин через поєднання територій та об`єктів природно-заповідного фонду, а також інших територій, які мають особливу цінність для охорони навколишнього природного середовища і відповідно до законів та міжнародних зобов`язань України підлягають особливій охороні.

У статті 4 Закону України «Про екологічну мережу України» вказано, що збереження цілісності екомережі здійснюється відповідно до принципів забезпечення цілісності екосистемних функцій складових елементів екомережі, збереження та екологічно збалансоване використання природних ресурсів на території екомережі.

Згідно із законодавством України природно-заповідний фонд охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення і використання. Україна розглядає цей фонд як складову частину світової системи природних територій та об`єктів, що перебувають під особливою охороною.

Так, за статтею 14 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», режим територій та об`єктів природно-заповідного фонду це сукупність науковообґрунтованих екологічних вимог, норм і правил, які визначають правовий статус, призначення цих територій та об`єктів, характер допустимої діяльності в них, порядок охорони, використання і відтворення їх природних комплексів. Під цільовим призначенням земельної ділянки варто розуміти визначений законодавством правовий режим її експлуатації (використання), водночас поширення на відповідну територію режиму природно-заповідного фонду, встановленого законом, обтяжує цю земельну ділянку тими обмеженнями, які вимагаються для збереження і охорони цих земель.

Отже, встановлене спірній земельній ділянці цільове призначення 18.00 «землі загального користування» жодним чином не впливає на її обмежену оборотоздатність і не передбачає можливості її дійсного використання за таким призначенням, оскільки з моменту створення у 2010 році НПП «Дністровський каньйон» ця територія має статус природно-заповідного фонду і її правовий режим та цільове призначення визначаються фактом розташування на ній вказаного об`єкта.

З наведеного слідує, що в порушення вищенаведених вимог Закону України «Про природно-заповідний фонд України» та ЗК України земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:2095 площею 17,76 га, яка у більшій своїй площі 17,7 га відноситься до земель природно-заповідного фонду і повинна перебувати у державній власності, незаконно передана у комунальну власність Коропецької селищної ради як землі сільськогосподарського призначення.

Щодо визнання недійсним наказу головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області № 35-ОТГ від 09.12.2020 " Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність" в частині передачі земельної ділянки з кадастровим номером 612455500:01:002:2095 площею 17,76га.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №19-7439/14-19-СГ від 24.12.2019, керуючись ст. 15-1,79-1, 122, 186 Земельного кодексу України, ст. 35, 37 Закону України «Про землеустрій», постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 №476 «Про затвердження Порядку проведення інвентаризації земель», наказу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 21.02.2019 №59 (зі змінами згідно наказу від 13.05.2019 №129), затверджено технічну документацію із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності стосовно земельної ділянки площею 17,76 га за кадастровим номером 010022095 розташованої на території Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області.

Враховуючи, що на час формування земельної ділянки (24.12.2019) як об`єкта цивільних прав, були чинними Указ Президента України № 96/2010 від 03.02.2010 «Про створення національного природного парку «Дністровський каньйон» та Указ Президента України №147/2019 від 17.04.2019 «Про зміну меж національного природного парку «Дністровський каньйон», якими створився вказаний об`єкт природно-заповідного фонду, а земельні ділянки, що розташовані в межах зазначеної території набули статусу земель природно-заповідного фонду, тобто особливого статусу, то наказ Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №19-7439/14-19-СГ від 24.12.2019, яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель стосовно земельної ділянки за кадастровим номером 010022095, та введено у цивільний обіг обмежено оборотоздатної землі, якій відповідно до закону надано статус території та об`єктів природно-заповідного фонду у якості земель сільськогосподарського призначення є таким, що суперечить ст.ст. 7, 25 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», ст. ст. 43, 44, 19, 20 ЗК України.

Відповідно до ч.1, 2, п.г ч.4 ст. 84 ЗК України (в редакції чинній станом на 09.12.2020 момент прийняття наказу Головним управлінням Держгеокадастру в Тернопільській області) у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч.1,2 ст.83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Частина 4 ст.122 ЗК України (в редакції чинній станом на 09.12.2020) зазначає, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Отже, як випливає з вищевказаних норм земельного законодавства, станом на 09.12.2020 року земельні ділянки поза межами населених пунктів належали до земель державної власності.

А центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи (Головне управління Держгеокадастру в Тернопільській області), керуючись ч.4 ст.122 ЗК України, на виконання Указу Президента України від 15.10.2022 №449/2020 «Про деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин», постанови Кабінету Міністрів України від 16.11.2020 №1113 «Деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин» мав право передавати у комунальну власність лише земельні ділянки сільськогосподарського призначення, але не землі природно-заповідного чи іншого природоохоронного призначення.

Станом на 09.12.2020 року розпорядником земель природно-заповідного чи іншого природоохоронного призначення, відповідно до ч. 8 ст. 122, 149 ЗК України, являвся Кабінет Міністрів України.

Так, статтею 122 ЗК України (станом на 09.12.2020 року) визначено, що Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у випадках, визначених цього Кодексу, та земельні ділянки дна територіального моря, а також у користування земельні ділянки зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до статті 149 ЗК України Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення, крім випадків, визначених частинами п`ятою - восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу.

Згідно статті 150 ЗК України до особливо цінних земель відносяться землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення.

Таким чином, Кабінет Міністрів України на час передання земельної ділянки в комунальну власність являвся розпорядником земель державної власності природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення та лише за його погодженням згідно статті 20 Земельного кодексу України можлива зміна цільового призначення земельних ділянок природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення.

Позиція держави щодо остаточного розмежування земель державної та комунальної власності в подальшому була врегульована законодавцем в пункті 24 Перехідних положень Земельного кодексу України, згідно якого землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук); б) оборони; в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення; г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності; д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності; е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.

Таким чином, земельні ділянки природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно заповідного фонду загальнодержавного значення віднесені до земель державної власності.

Згідно зі статтею 46-1 ЗК України землі територій та об`єктів природно-заповідного фонду використовуються з урахуванням обмежень у їх використанні, визначених відповідно до Закону України "Про природно-заповідний фонд України" та положеннями про ці території, об`єкти.

Особливий режим охорони, відтворення і використання земель територій та об`єктів природно-заповідного фонду поширюється на всі розташовані в межах таких територій та об`єктів землі та земельні ділянки незалежно від форми власності та цільового призначення, крім випадків, передбачених законом.

Згідно статті 54 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" зміна меж, категорії та скасування статусу територій та об`єктів природно-заповідного фонду проводиться відповідно до статей 51-53 цього Закону за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, на підставі відповідного експертного висновку.

Однак, згідно інформації Кабінету Міністрів України №14304/0/2-25 від 10.06.2025, наданої на запит Бучацької окружної прокуратури, Кабінетом Міністрів рішень щодо передачі, вилучення і зміни цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:2095, а також щодо зміни меж національного природного парку «Дністровський каньйон» та передачі, вилучення і зміни цільового призначення його земельних ділянок, не приймалося.

Аналогічну відповідь надано й Міністерством захисту довкілля та природних ресурсів України у листі №11/11- 04/2284-25 від 17.06.2025.

Отже, цільове призначення спірної земельної ділянки фактично незаконно змінено, що призвело до подальшої незаконної її передачі у комунальну власність.

Частиною 2 статті 19 Конституції України закріплено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування та розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визначається недійсним на підставі ч. 1 ст. 155 ЗК України.

З врахуванням наведеного, слід зазначити, що Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області не вправі було видавати спірний наказ щодо передачі у комунальну власність земельної ділянки природно-заповідного фонду як земельну ділянку сільськогосподарського призначення без її вилучення з національного природного парку «Дністровський каньйон», без зміни цільового призначення земельної ділянки, тобто переведення землі з однієї категорії до іншої, без згоди на вилучення спірної ділянки та відповідних погоджень Кабінету міністрів України, Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України на її передачу у комунальну власність.

З огляду на те, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №35-ОТГ від 09.12.2020 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» в частині передачі земельної ділянки з кадастровим номером:01:002:2095 площею 17,76 га суперечить вимогам законодавства, відтак такий акт визначається недійсним на підставі ч. 1 ст. 155 ЗК України.

Щодо визнання незаконним та скасування рішення Коропецької селищної ради від 23.12.2020 №80 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» в частині прийняття земельної ділянки з кадастровими номером :01:002:2095 площею 17,76га.

Водночас, рішенням Коропецької селищної ради від 23.12.2020 №80 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» прийнято земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:2095 площею 17,76 га, частина якої площею 17,7 га є землею природно-заповідного фонду, тому рішення Коропецької селищної ради в цій частині суперечить вимогам законодавства, а тому є незаконним.

З огляду на визнання недійсним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №35-ОТГ від 09.12.2020 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» в частині передачі земельної ділянки з кадастровим номером:01:002:2095 площею 17,76 га, який був підставою для розпорядження земельною ділянкою, рішення Коропецької селищної ради від 23.12.2020 №80 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» у цій частині є таким, що суперечить вимогам законодавства, порушує права власника та підлягає скасуванню.

Щодо скасування державної реєстрації права комунальної власності на спірну земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх Обтяжень» (ст. 126 вказаного кодексу).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.

Частиною 1 статті 26 вказаного Закону передбачено, що за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав Законодавче закріплення необхідності державної реєстрації права власності (оренди) на нерухоме майно є, таким чином, визнанням з боку держави публічно-правового інтересу у встановленні належності нерухомого майна конкретній особі. Державна реєстрація прав покликана служити забезпеченням стабільності обороту нерухомості, оскільки остання має не тільки майнову, а й соціальну значимість.

Подібна стабільність досягається шляхом винесення операцій та інших дій з нерухомістю за рамки приватних інтересів сторін, а також створення особливої, єдиної інформаційної системи, дозволяє всім суб`єктам права отримувати виключно і єдино достовірні дані про правовий статус того чи іншого об`єкта.

Фактично реєстрація покликана надати відповідну силу правовстановлюючим документам і виступає формальною умовою подальшого захисту (у тому числі і судового) прав особи, що виникають з правовідносин, предметом яких є нерухоме майно.

З огляду на зазначене, наявний у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, запис про право власності Коропецької селищної ради формально наділяє її певними юридичними правами щодо спірної земельної ділянки і одночасно створює перешкоди для реалізації своїх прав законному власнику державі в особі Тернопільської обласної державної адміністрації.

Разом з тим державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації.

При дослідженні судом обставин наявності в особи права власності необхідно передусім встановити підставу, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18).

Отже, державна реєстрація у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на земельну ділянку природно-заповідного фонду за органом місцевого самоврядування, який не має на неї жодних прав, є перешкодою у реалізації державою речових прав на зазначену земельну ділянку.

Статтею 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Крім того, необхідно зазначити, що навіть у випадку, якщо буде встановлено, що суб`єкт державної реєстрації прав правомірно прийняв рішення про державну реєстрацію права (зокрема для державної реєстрації подані всі необхідні документи відповідно до закону та відсутні встановлені законом підстави для відмови в державній реєстрації права), це не є перешкодою для задоволення позову.

Така позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 915/127/18 та Верховного Суду від 11.02.2020 у справі №915/572/17.

У цій справі незаконна державна реєстрація права комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:2095 фактично стала інструментом, яка обумовила набуття Коропецькою селищною радою права власності на спірну земельну ділянку державної власності природно-заповідного фонду.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 07.12.2022 у справі № 924/144/20 висловив позицію з питання щодо повернення земельної ділянки у володіння власника (титульного володільця) в разі відсутності підстав для здійснення реєстратором відповідних дій щодо проставлення відмітки про скасування державної реєстрації прав і відкриття закритого розділу державного реєстру прав та відповідної реєстраційної справи, а саме дійшов висновку, що задоволення позовних вимог про скасування у Державних реєстрах державної реєстрації речових прав з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, призведе до ефективного способу захисту порушених прав та законних інтересів позивача.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 03.09.2020 у справі № 914/1201/19 зазначено, що відповідно до п. п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. Виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Ураховуючи зазначене, для забезпечення державі в особі Тернопільської обласної державної адміністрації реальної та безперешкодної можливості реалізувати усі правомочності власника щодо спірної земельної ділянки необхідно усунути перешкоди у її користуванні та розпорядженні шляхом скасування державної реєстрації права власності Коропецької селищної ради на неї.

Такий спосіб захисту у повному обсязі відповідає критерію ефективності, адже співвідноситься зі змістом права, за захистом якого звертається позивач, характером порушення цього права та спричиненими цим порушенням наслідками.

Використання такого способу захисту якнайкраще забезпечить відновлення відповідних прав та інтересів держави, оскільки ці позовні вимоги за своєю правовою природою є вимогами про усунення перешкод у користуванні майном і правовим наслідком їх задоволення є створення державі в особі Тернопільської обласної державної адміністрації належних умов і можливостей для повноцінного використання земель природно-заповідного фонду.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що вказана вимога разом з вимогою про визнання недійсним та скасування спірного наказу Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області в частині передачі спірної земельної ділянки у комунальну власність у сукупності спрямовані на усунення перешкод у користуванні та розпорядженні державною власністю та охоплюються єдиним способом захисту, визначеним ст. 391 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України, та є засобами реагування на триваюче порушення права державної власності.

Щодо скасування державної реєстрації в Державному земельному кадастрі державну земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:2095 площею 17,76 га із одночасним припиненням усіх зареєстрованих щодо неї прав.

Як вже було зазначене вище, землі під об`єктами природно-заповідного фонду, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом, не можуть передаватися із державної та комунальної власності у приватну (ст. ст. 83, 84 Земельного кодексу України).

При цьому, законодавцем встановлено, що території та об`єкти природно - заповідного фонду можуть використовуватися лише у певних цілях з дотриманням умов та вимог, визначених ст. 9 Закону України «Про природно-заповідний фонд України».

Водночас, державна реєстрація земельної ділянки у Державному земельному кадастрі із цільовим призначенням, яке суперечить дозволеним видам використання земель на заповідних територіях (в даному випадку для ведення особистого селянського господарства), передання її у приватну власність та використання для таких цілей порушують вимоги закону.

Частиною 1 статті 79 ЗК України визначено, що земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Порядок формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав визначено ст. 79-1 Земельного кодексу України.

Так, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Державний земельний кадастр це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами, про меліоративні мережі та складові частини меліоративних мереж (ст. 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр").

Державна реєстрація земельної ділянки це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера (ст. 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр").

Основними принципами на яких базується Державний земельний кадастр є зокрема, принцип об`єктивності, достовірності та повноти внесених відомостей.

Об`єктом Державного земельного кадастру є земельна ділянка (ст. 10 Закону України "Про державний земельний кадастр").

Статтею 11 Закону України "Про державний земельний кадастр" визначено, що відомості про об`єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об`єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів.

Частиною 1 статті 15 вказаного закону передбачено, що до Державного земельного кадастру включаються відомості про земельні ділянки, зокрема кадастровий номер; місце розташування, у тому числі дані Державного адресного реєстру (за наявності); опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); нормативна грошова оцінка та інші.

Відповідно до статті 20 цього закону відомості Державного земельного кадастру є офіційними. Внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру є обов`язковим.

Документи, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру мають відповідати законодавству (ч. 1 ст. 22 Закону України "Про Державний земельний кадастр").

Згідно зі ст. 16 вказаного закону земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер, який є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі.

Як вже зазначалось під час формування та реєстрації спірної земельної ділянки правильно визначено її категорію та цільове призначення.

Так, згідно з даними Державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:2095 належить на праві комунальної власності Коропецькій селищній раді, категорія земель землі сільськогосподарського призначення, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Слід наголосити, що ці відомості щодо категорії та цільового призначення спірної земельної ділянки суперечать її правовому режиму, як такої, що належить до земель природно-заповідного фонду, оскільки, за законом такий правовий режим пов`язаний із фактом розташування на ній об`єкта природно-заповідного фонду.

Наявність відомостей щодо спірної земельної ділянки у Державному земельному кадастрі порушує принципи об`єктивності, достовірності, повноти відомостей та унеможливить відновлення порушеного права держави, у власності якої повинна перебувати спірна земельна ділянка, оскільки реєстрація у Державному земельному кадастрі земельної ділянки за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відносить її до земель комунальної власності, що суперечить положенням Закону Україну "Про природно-заповідний фонд України" та Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 10 ст. 24 Закону України "Про державний земельний кадастр", п. п. 3 п. 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17.10.2012 державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі, зокрема, ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

Аналогічні вимоги передбачені ч. 13 ст. 79-1 Земельного кодексу України. Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку (ч. 1 ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр").

Частинами 2, 4 ст. 25 Закону України "Про Державний земельний кадастр" передбачено, що одночасно з державною реєстрацією земельної ділянки відкривається поземельна книга. Поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Пунктом 50 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17.10.2012 встановлено, що поземельна книга в електронній (цифровій) формі відкривається шляхом її формування за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру з використанням даних електронного документа. Дата відкриття Поземельної книги є датою державної реєстрації земельної ділянки. Номером Поземельної книги є кадастровий номер земельної ділянки.

Згідно з п. 57 вказаного порядку поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки у випадках, визначених пунктом 114 цього Порядку, та у разі виправлення помилки відповідно до пункту 1562 цього Порядку.

Положеннями статті 21 Земельного кодексу України передбачено, що порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель, зокрема, є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною.

Водночас, до того часу, поки у Державному земельному кадастрі продовжуватиме розміщуватися інформація про земельну ділянку з таким цільовим призначенням, яке суперечить дійсному (землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення), такі дані в розумінні статті 20 Закону України "Про Державний земельний кадастр" є офіційними.

З огляду на особливу цінність земель природно-заповідного фонду, з урахуванням вимог наведеного вище законодавства, ефективне поновлення порушеного права можливе при усуненні перешкод у користуванні спірною ділянкою шляхом визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі із цільовим призначенням, яке не відповідає цільовому призначенню територій та об`єктів природно - заповідного фонду.

У випадку скасування судом державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі відповідно до ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», ч. 13 ст. 79-1 Земельного кодексу України вона припинить своє існування як об`єкт цивільних прав, що у свою чергу дасть змогу запобігти можливим повторним порушенням природоохоронного і земельного законодавства.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, належними, допустимими та достовірними доказами, у розумінні статей 76-78 ГПК України, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

6. Загальний висновок.

Статтею 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Відповідно до статті 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 ГПК України).

Стандарт доказування "вірогідності доказів", який на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. На суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Вказаної позиції дотримується Верховний Суд, зокрема у постанові від 21 серпня 2020 року у справі №904/2357/20.

У відповідності до частин 1,2 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову.

7. Судові витрати.

Відповідно до частин 1,2 статті 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тернопільською обласною прокуратурою, із урахуванням понижуючого коефіцієнту, сплачено судового збору 9 689 (дев`ять тисяч шістсот вісімдесят дев`ять)грн60коп. (платіжна інструкція № 1591 від 18.07.2025).

А тому, відповідно до вимог статті 129 ГПК України, судовий збір в розмірі 9 689грн60коп. суд покладає, в рівних частинах, на відповідачів.

Керуючись положеннями статей 2, 42, 86, 129, 233, 236, 238, 241, з 253 по 259 у сукупності з іншими статтями Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Усунути перешкоди власнику - державі в особі Тернопільської обласної державної адміністрації (, вул. М. Грушевського, 8 м. Тернопіль, Тернопільська обл., 46021) у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою з кадастровим номером :01:002:2095 шляхом:

- визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №35-ОТГ від 09.12.2020 Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність в частині передачі земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:2095 площею 17,76 га, згідно з актом приймання передачі;

- визнання незаконним та скасування рішення Коропецької селищної ради від 23.12.2020 №80 Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність в частині прийняття земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:2095 площею 17,76 га;

- скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державну реєстрацію права власності Коропецької селищної ради Чортківського району Тернопільської області на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:2095 площею 17,76 га, припинивши право комунальної власності на вказану земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 242).

- скасування в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:2095 площею 17,76 га із одночасним припиненням усіх зареєстрованих щодо неї прав.

3. Судові витрати в рівних частинах покласти на відповідачів.

4. Стягнути з Коропецької селищної ради на користь Тернопільської обласної прокуратури судовий збір в сумі 4 844 (чотири тисячі вісімсот сорок чотири) грн. 80 коп., який перерахувати на р/р 0004091 в ДКСУ в м. Київ, МФО 820172, , КЕКВ-2800.

5. Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області на користь Тернопільської обласної прокуратури судовий збір в сумі 4 844 (чотири тисячі вісімсот сорок чотири) грн. 80 коп., який перерахувати на р/р 0004091 в ДКСУ в м. Київ, МФО 820172, , КЕКВ-2800.

6. Накази видати після набрання рішенням суду законної сили.

Тернопільська обласна прокуратура, вул. Листопадова, 4, м. Тернопіль, 46001, ();

Позивач 1: Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України, вул. Митрополита Василя Липківського, 35 м. Київ, 03035 ();

Позивач 2: Тернопільська обласна державна адміністрація (Тернопільська обласна військова адміністрація), вул. М.Грушевського,8, м. Тернопіль, Тернопільська область,46021, ();

Відповідач 1: Коропецька селищна рада, Тернопільська обл, Чортківський р-н, смт. Коропець, вул. Каганця Марка, буд 10, 48370, ().

Відповідач 2: Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області, адреса вул. Лисенка, 20а, м. Тернопіль, 46002, ();

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачів: Національний природний парк Дністровський каньйон вул. Степана Бандери, 5б, м. Заліщики, Чортківського району, Тернопільської області, ();

Рішення господарського суду набирає законної сили у порядку статті 241 ГПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у порядку, визначеному статтями з 253 по 259 ГПК України.

Повне рішення, з урахуванням відпустки та тимчасової непрацездатності судді, складено 05.02.2026.

Повний текст рішення надіслати учасникам справи до їх електронних кабінетів в електронній формі із застосуванням ЄСІТС в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про ЄСІТС.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб -порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя В.Л. Гевко