ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року м. Миколаїв Справа № 915/563/25

Господарський суд Миколаївської області у складі:

судді Л.М. Ільєвої

при секретарі судового засідання І.С. Степановій

за участю представників:

від позивача - не з`явився,

від відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Роднічок" до Фермерського господарства "АПК" про стягнення 458378,06 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Приватне сільськогосподарське підприємство "Агрофірма "Роднічок" звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Фермерського господарства "АПК" про стягнення 458378,06 грн, в т.ч. основного боргу в сумі 400713,60 грн., інфляційних втрат в сумі 34608,05 грн., 3% річних в сумі 6707,30 грн. та пені в сумі 16349,11 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору суборенди землі № 04-11/23 від 22.11.2023 в частині повної та своєчасної оплати суборендної плати, внаслідок чого виникла спірна заборгованість та нараховані відповідні санкції.

Так, позивач вказує, що 22.11.2023 між ним та Фермерським господарством "АПК" був укладений договір суборенди землі № 04-11/23, відповідно до п. 1 та 2 якого орендар надає, а суборендар приймає в строкове платне користування земельні ділянки загальною площею 64,32 га в межах території Шевченківської ОТГ Миколаївської області.

Як зазначає позивач, згідно з п. 7 та 41 договору він починає діяти з моменту державної реєстрації та до 01.10.2024. Державна реєстрація суборенди земельних ділянок була здійснена, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.

За п. 8, 8.1, 8.2 договору суборендна плата здійснюється виключно в грошовій безготівковій формі, в розмірі 400713,60 грн., в т.ч. ПДВ - 66785,60 грн., вноситься наступним чином:

- 25% від загальної суми за договором, що становить 100178,40 грн., в т.ч. ПДВ 16696,40 грн. в 30-денний термін з дня реєстрації договору в Державному реєстрі речових прав;

- 75% від загальної суми за договором, що становить 300535,20 грн., в т.ч. ПДВ 50089,20 до 31.09.2024.

Пунктом 10 договору передбачено, що у разі невнесення суборендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,02% від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Позивач стверджує, що його право на передачу орендованих земель в суборенду підтверджується безпосередньо умовами договорів оренди та додаткових документів про згоду орендодавців на передачу землі в суборенду не потребується.

Наразі позивач зазначає, що на адресу ФГ "АПК" була направлена претензія від 18.11.2024 № РД/Вих-00445, яка повернута позивачу без отримання.

За ствердженням позивача, суборендар не виконав вищевказані свої зобов`язання, тому додатково йому нараховані пеня в сумі 16349,11 грн., інфляційні втрати в сумі 34608,05 грн., 3% річних в сумі 6707,30 грн. за період з 10.05.2024 по 17.03.2025.

Відтак, за розрахунком позивача загальна сума заборгованості по вказаному договору за період становить 458378,06 грн., в т.ч. з урахуванням 400713,60 грн. основного боргу та нарахованих санкцій.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 14.04.2025 позовну заяву Приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Роднічок" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/563/25 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 15.05.2025 о 14:30 год.

15.05.2025 від відповідача - Фермерського господарства "АПК" через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС до господарського суду надійшла зустрічна позовна заява (вх. № 7373/25) до Приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Роднічок" про визнання частково недійсним договору суборенди землі №04-11/23 від 22.11.2023, укладеного між Приватним сільськогосподарським підприємством "Агрофірма "Роднічок" та Фермерським господарством "АПК", в частині умов про передачу в суборенду земельних ділянок: кадастровий номер :01:000:0011 площею 8,33 га, кадастровий номер :01:000:0012 площею 8,33 га.

15.05.2025 від представника відповідача - адвоката Уланівського С.Є. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 7376/25), згідно з яким відповідач позовні вимоги частково не визнає, з огляду на те, що позивачем не надавались відповідачу письмові згоди орендодавців на передачу земельних ділянок в суборенду, як це передбачено умовами договорів оренди. Відтак, відповідач вважає, що наведені обставини є підставою для визнання договору суборенди частково недійсним, в частині передачі в суборенду вказаних земельних ділянок в судовому порядку, як оспорюваного правочину. На думку відповідача, суборендна плата підлягає стягненню за користування земельними ділянками площею 47,66 га, що становить 74,10 % від площі земельних ділянок, за які визначена у договорі суборендна плата, оскільки право суборенди за 2 земельні ділянки 16,66 га не реєструвалось і право користування у відповідача на них не виникло, та, як наслідок, не виникло і обов`язку щодо сплати позивачу суборендної плати. Відтак, відповідач вважає, що розмір суборендної плати, яка правомірно нарахована позивачем становить 296928,78 грн. (400 713,60 грн. * 74,10%). Також, на думку відповідача, підлягають перерахунку пеня, інфляційні втрати та 3% річних з урахуванням суми основного боргу, який підлягає стягненню, а в іншій частині первісний позов, у разі визнання договору суборенди частково недійсним, на думку відповідача, задоволенню не підлягає.

Також 15.05.2025 від представника позивача - адвоката Сергєєвої К.О. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшло клопотання про долучення доказів (вх. № 7377/25), згідно з яким позивач надав до матеріалів справи копії згод орендодавців на передачу в суборенду земельної ділянки за договорами оренди із кадастровими номерами: :01:000:0032; :01:000:0011; :01:000:0012 та копію листа відповідача №46 від 31.03.2025. При цьому позивач просив поновити та продовжити строки на подання доказів.

Крім того, 15.05.2025 від представника позивача - адвоката Сергєєвої К.О. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшло клопотання про витребування доказів (вх. № 7384/25), згідно з яким позивач просить суд витребувати у відповідача докази, а саме: податкову річну звітність за 2024 рік, річний звіт про посівні площі сільськогосподарських культур за формою №4-сг за 2024 рік та звіт про площі та валові збори с/г культур, плодів, ягід і винограду за формою №29-сг (річна) за 2024 рік за всіма суборендованими земельними ділянками, згідно договору суборенди № 04-11/23 від 22.11.2023. Також позивач просив поновити та продовжити строки на подання доказів.

Під час підготовчого засідання судом було розглянуто клопотання позивача про залучення доказів і про витребування доказів. Клопотання позивача про залучення доказів судом задоволено та відмовлено у задоволенні клопотання позивача про витребування у відповідача доказів з огляду не недоведеність позивачем неможливості отримання доказів самостійно, про що судом постановлено протокольну ухвалу.

У підготовчому засіданні господарського суду 15 травня 2025 року у справі №915/563/25 за участю представників сторін судом було протокольно оголошено перерву до 05 червня 2025 року о 14 год. 30 хв. в порядку ч. 5 ст. 183 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 20.05.2025 зустрічну позовну заяву Фермерського господарства "АПК" до Приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Роднічок" про визнання частково недійсним договору суборенди землі № 04-11/23 від 22.11.2023 залишено без руху, оскільки в порушення ч. 1 ст. 164 ГПК України позивачем за зустрічним позовом не надано належних доказів сплати судового збору за поданий позов у встановленому законом розмірі.

20.05.2025 від представника позивача - адвоката Сергєєвої К.О. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшла відповідь на відзив (вх. № 7627/25), згідно з якою позивач вважає заперечення відповідача необґрунтованими. Так, позивач стверджує, що згоди орендодавців на передачу земельних ділянок в суборенду є в наявності та були подані додатково із клопотанням про долучення доказів до матеріалів справи. Позивач зазначає, що у чинному законодавстві України відсутні норми, відповідно до яких, у випадку відсутності згоди орендодавця на передачу землі в суборенду, договір суборенди землі є/може бути визнаний суборендарем недійсним. Щодо позиції відповідача про зменшення суми основного боргу позивач зазначає, що відповідач користувався всіма земельними ділянками, переданими в суборенду. За ствердженням позивача, відповідачем вирощувався соняшник, який був реалізований та отриманий дохід, що, на думку позивача, підтверджується листом № 46 від 31.03.2025 від відповідача із проханням розстрочення погашення суми заборгованості. Позивач вважає, що даний лист підтверджує визнання відповідачем зобов`язань за всіма укладеними договорами суборенди. Також позивач вважає, що відсутні підстави для зменшення розрахунку пені, інфляційних втрат та 3% річних.

29.05.2025 від представника відповідача - адвоката Уланівського С.Є. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшла заява про усунення недоліків зустрічної позовної заяви (вх. № 8202/25), до якої заявником надана копія платіжної інструкції про сплату судового збору.

Також 29.05.2025 від представника відповідача - адвоката Уланівського С.Є. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшла заява про участь у судовому засіданні в господарській справі № 915/563/25, яке призначене на 05.06.2025 року о 16:15 год., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою Електронного кабінету, власних технічних засобів (вх. № 8153/25).

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 04.06.2025 у справі №915/563/25 задоволено заяву представника відповідача - Фермерського господарства "АПК" про участь у підготовчому засіданні, яке призначене на 05.06.2025 о 14:30, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 04.06.2025 прийнято зустрічну позовну заяву Фермерського господарства "АПК" до Приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Роднічок" про визнання частково недійсним договору суборенди землі № 04-11/23 від 22.11.2023 до спільного розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом у справі № 915/563/25; підготовче засідання призначено на 07.07.2025 о 16:30.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 05.06.2025 у справі № 915/563/25 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 915/563/25 на тридцять днів.

Також у підготовчому засіданні господарського суду 05.06.2025 у справі № 915/563/25 за участю представників сторін судом було протокольно оголошено перерву в підготовчому засіданні до 07 липня 2025 року о 16 год. 30 хв. в порядку ч. 5 ст. 183 ГПК України.

10.06.2025 від представника відповідача за зустрічним позовом - адвоката Сергєєвої К.О. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшов відзив на зустрічну позовну заяву (вх. № 8687/25), згідно з яким відповідач вважає даний зустрічний позов ФГ "АПК" необґрунтованим та просить суд відмовити в його задоволенні, з огляду на те, що згоди орендодавців на перечу земельних ділянок в суборенду є в наявності та були подані додатково із клопотанням про долучення доказів до матеріалів справи. Відповідач посилається на те, що законом не встановлена недійсність договору суборенди, у випадку відсутності згоди орендодавця на передачу землі в суборенду. Істотні умови договору всі прописані, сторонами досягнуто згоди. На думку відповідача, договір суборенди повністю відповідає вимогам чинного законодавства України, а саме: укладений в письмовій формі та зареєстрований, що підтверджується витягами (є в матеріалах прави та додатково додано до даного відзиву). Відповідач посилається на те, що якщо б орендар не мав всіх повноважень та належним чином оформлених документів, державний реєстратор відмовив би у державній реєстрації права суборенди. Крім цього, державна реєстрація права суборенди не була ніким скасована, в тому числі в судовому порядку. На думку відповідача, договором суборенди, укладеним з ФГ "АПК", а також чинним законодавством України не передбачений обов`язок орендаря надати суборендарю витяги про реєстрацію договору оренди та/або суборенди, а також згод орендодавців (власників) на передачу землі в суборенду. Суборендар не звертався до орендаря із заявами про надання йому копій Витягів про реєстрацію договору оренди та/або суборенди, згоди орендодавців (власників). Також, суборендар звернувся до суду про визнання договору суборенди землі лише після настання та порушення строку виконання ним зобов`язань зі сплати суборендної плати, після збору ним врожаю на всіх суборендованих земельних ділянках. Суборендар жодного разу не звертався до орендаря із пропозицією про дострокове розірвання договору суборенди землі, зменшення суборендної плати, не повідомляв орендаря про неможливість використання землі, тощо.

07.07.2025 від представника Фермерського господарства "АПК"- адвоката Уланівського С.Є. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшло клопотання (вх. № 10116/25) про відкладення підготовчого засідання на іншу дату та продовження строку проведення підготовчого провадження у справі № 915/563/25 на тридцять днів для отримання відповіді на адвокатський запит від Приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Роднічок". Також в даному клопотанні відповідач заперечував проти закриття підготовчого провадження у справі №915/563/25 за відсутності у матеріалах справи інформації, яка запитується у ПСП "Агрофірма "Роднічок".

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 07.07.2025 у справі № 915/563/25 підготовче засідання відкладено на 21.07.2025 о 15:30 год., з огляду на клопотання представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом).

21.07.2025 від представника відповідача - адвоката Улановського С.Є. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшло клопотання про долучення доказів (вх. № 10727/25), згідно з яким відповідач надав до матеріалів справи копію відповіді ПСП "Агрофірма "Роднічок" за вих. №РД/Вих-0232 від 07.07.2025 на адвокатський запит.

У підготовчому засіданні господарського суду 21 липня 2025 року у справі № 915/563/25 за участю представників сторін судом було протокольно оголошено перерву в підготовчому засіданні до 13 серпня 2025 року о 15 год. 00 хв. в порядку ч. 5 ст. 183 ГПК України.

07.08.2025 від представника відповідача - адвоката Улановського С.Є. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшла заява про участь у судовому засіданні в господарській справі № 915/563/25, яке призначене на 13.08.2025 о 15:00 год. та у всіх наступних судових засіданнях у даній справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою Електронного кабінету, власних технічних засобів (вх. № 11491/25).

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 12.08.2025 у справі № 915/563/25 задоволено заяву представника відповідача про участь у судовому засіданні, яке призначене на 13.08.2025 року о 15:00 год. та у всіх наступних судових засіданнях у даній справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів.

12.08.2025 від представника відповідача - адвоката Улановського С.Є. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшло клопотання про долучення доказів (вх. № 11644/25), згідно з яким відповідач надав до матеріалів справи копію повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (форма-20-ОПП).

13.08.2025 від представника позивача - адвоката Сергєєвої К.О. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшли додаткові пояснення у справі (вх. №11681/25), згідно з якими позивач із посиланням на ст. 17 Закону України "Про оренду землі" та норми спірного договору суборенди зазначає, що підписання акту прийому-передачі не є обов`язковим, і тому сторони не оформляли акт прийому-передачі земельних ділянок в суборенду. Згоди орендодавців також серед додатків відсутні, оскільки чинним законодавством України не передбачено обов`язку орендаря передавати їх суборендарю. Позивач вказує, що чинним законодавством України не передбачено звільнення орендаря (суборендаря) від сплати орендної (суборендної) плати у випадку невикористання земельної ділянки за своїм бажанням. Орендар (суборендар) звільняється від орендної плати тільки у випадку форс-мажорних обставин. На думку позивача, оскільки спірний договір суборенди укладався вже під час війни, то суборендар розумів всі ризики і не повідомляв орендаря про неможливість використовувати земельні ділянки, вказані в договорі суборенди, а також не ініціював питання щодо зменшення суборендної плати. Як вказує позивач, відсутність згод орендодавців не є підставою для визнання договору суборенди недійсним, такою підставою є тільки недодержання суттєвих умов, які передбачені ст. 14 та 15 Закону України "Про оренду землі".

У підготовчому засіданні господарського суду 13 серпня 2025 року по справі № 915/563/25 за участю представників сторін судом було протокольно оголошено перерву до 05 вересня 2025 року о 13 год. 30 хв. в порядку ч. 5 ст. 183 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 05.09.2025 у справі № 915/563/25 закрито підготовче провадження у справі № 915/563/25 за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Роднічок" до Фермерського господарства "АПК" про стягнення 458378,06 грн. та за зустрічним позовом Фермерського господарства "АПК" до Приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Роднічок" про визнання частково недійсним договору суборенди землі, призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 01 жовтня 2025 року о 09:20 год. Судом постановлено викликати учасників справи у судове засідання.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 01.10.2025 у справі № 915/563/25 розгляд справи відкладено на 03 листопада 2025 року о 10:00 з огляду на неявку представників сторін в судове засідання.

Розгляд справи 03.11.2025 о 10:00 год. не відбувся у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Миколаєві та Миколаївській області повітряної тривоги, про що господарським судом складено відповідну довідку.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 03.11.2025 розгляд справи № 915/563/25 призначено в судовому засіданні на 24 листопада 2025 року о 15:30 год.

У судовому засіданні господарського суду 24 листопада 2025 року по справі № 915/563/25 за участю представника позивача судом було протокольно оголошено перерву до 10.12.2025 року о 12 год. 00 хв. в порядку ч. 2 ст. 216 ГПК України, про що ухвалою суду від 24.11.2025 р. в поряду ст. 120 ГПК України повідомлено відповідача за первісним позовом.

09.12.2025 від представника позивача - адвоката Сергєєвої К.О. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшла заява (вх. №17561/25), в якій заявник просить суд розглянути справу №915/563/25 без участі представника позивача за наявними в матеріалах справи документами. Разом з цим у вказаній заяві позивач просить суд позов ПСП "Агрофірма "Роднічок" задовольнити, а зустрічний позов ФГ "АПК" залишити без розгляду, залишити без задоволення.

У судове засідання, призначене на 10.12.2025 р., позивач за зустрічним позовом (відповідач за первісним позовом) не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, жодних заяв з цього приводу від позивача за зустрічним позовом до суду не надходило. При цьому позивач за зустрічним позовом був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Так, ухвала суду від 05.09.2025 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті була доставлена позивачу за зустрічним позовом до наявного електронного кабінету 09.09.2025 о 02:20 год., ухвала суду від 01.10.2025 про відкладення розгляду справи була доставлена 03.10.2025 о 10:44 год., ухвала суду від 03.11.2025 про повідомлення була доставлена 05.11.2025 о 02:20 год., ухвала суду від 24.11.2025 про повідомлення була доставлена 26.11.2025 о 10:04 год., про що свідчать наявні в матеріалах справи довідки про доставку документа в кабінет електронного суду.

Разом з цим, слід зауважити, що згідно з ухвалою суду від 12.08.2025 про задоволення заяви представника позивача за первісним позовом - Фермерського господарства "АПК", про участь у підготовчому засіданні, що призначене на 13.08.2025 о 15:00 год., та всіх наступних засіданнях по даній справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою системи відеоконференцзв`язку ЄСІТС (ВКЗ) (вх. № 11491/25 від 07.08.2025 р.) представник ФГ "АПК" мав можливість брати участь у розгляді справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

З огляду на неявку у судове засідання представника позивача за зустрічним позовом - ФГ "АПК", повідомленого судом належним чином, суд дійшов висновку про неможливість розгляд зустрічного позову по суті за відсутності вказаного представника.

Так, ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 10.12.2025 у справі № 915/563/25 зустрічний позов Фермерського господарства "АПК" до Приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Роднічок" про визнання частково недійсним договору суборенди землі № 04-11/23 від 22.11.2023 залишено без розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.

Виходячи з вищевикладених положень ГПК України та встановлених обставин щодо належного повідомлення сторін про судовий розгляд даної справи, суд вважає за можливе розглянути справу за первісним позовом за наявними матеріалами з урахуванням заяви представника позивача про розгляд справи без його участі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне.

05.03.2018 між ОСОБА_4 (орендодавець) та Приватним сільськогосподарським підприємством "Агрофірма "Роднічок" (орендар) було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець надає на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер запису про право власності 25072729, виданого 27.02.2018, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку кадастровий номер :01:000:0030 сільськогосподарського призначення із земель приватної власності для ведення товарного сільгоспвиробництва, яка знаходиться в адміністративних межах Суворської сільської громади Снігурівського району Миколаївської області (п.1 договору оренди землі).

Згідно з п. 2 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 21,0 га, у тому числі рілля- 21,0 га.

Відповідно до п. 8 договору останній укладено на 10 років, починаючи з моменту його державної реєстрації, з урахуванням періоду ротації основної сівозміни.

В п. 22 договору оренди землі наведені інші умови передачі земельної ділянки в оренду: орендована земельна ділянка може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення. Орендодавець дає свою згоду орендарю на передачу орендованої земельної ділянки у суборенду без будь-яких додаткових письмових узгоджень між сторонами у майбутньому. Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому. Строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі. У разі припинення договору оренди землі чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється.

Згідно з п. 24 договору земельна ділянка вважається переданою від орендодавця орендареві в момент державної реєстрації права оренди в порядку, встановленому законодавством.

Зазначений договір оренди землі від 05.03.2018 був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.03.2018 за № 25187580.

16.10.2019 між ОСОБА_5 (орендодавець) та Приватним сільськогосподарським підприємством "Агрофірма "Роднічок" (орендар) було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку кадастровий номер :01:000:0031 сільськогосподарського призначення із земель приватної власності для ведення товарного сільгоспвиробництва, яка знаходиться в адміністративних межах Суворської сільської громади. Орендодавець володіє земельною ділянкою на праві приватної пласності, право на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно за №27760657 від 31.08.2018 (п.1 договору оренди землі).

Згідно з п. 2 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 2 га, у тому числі рілля зрошувальна - 2 га.

Відповідно до п. 7 договору останній укладено на 7 років, починаючи з моменту його державної реєстрації, з урахуванням періоду ротації основної сівозміни.

В п. 19 договору оренди землі наведені інші умови передачі земельної ділянки в оренду: орендована земельна ділянка може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення. Орендодавець дає свою згоду орендарю на передачу орендованої земельної ділянки у суборенду без будь-яких додаткових письмових узгоджень між сторонами у майбутньому. Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому. Строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі. У разі припинення договору оренди землі чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється.

Згідно з п. 21 договору земельна ділянка вважається переданою від орендодавця орендареві в момент державної реєстрації права оренди в порядку, встановленому законодавством.

Зазначений договір оренди землі від 16.10.2019 був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.10.2019 за № 33737402.

16.10.2019 між ОСОБА_2 (орендодавець) та Приватним сільськогосподарським підприємством "Агрофірма "Роднічок" (орендар) було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку кадастровий номер :01:000:0010 сільськогосподарського призначення із земель приватної власності для ведення товарного сільгоспвиробництва, яка знаходиться в адміністративних межах Суворської сільської громади. Орендодавець володіє земельною ділянкою на праві приватної пласності, право на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно за №27793113 від 06.09.2018 (п.1 договору оренди землі).

Згідно з п. 2 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 2 га, у тому числі рілля зрошувальна - 2 га.

Відповідно до п. 7 договору останній укладено на 7 років, починаючи з моменту його державної реєстрації, з урахуванням періоду ротації основної сівозміни.

В п. 19 договору оренди землі наведені інші умови передачі земельної ділянки в оренду: орендована земельна ділянка може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення. Орендодавець дає свою згоду орендарю на передачу орендованої земельної ділянки у суборенду без будь-яких додаткових письмових узгоджень між сторонами у майбутньому. Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому. Строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі. У разі припинення договору оренди землі чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється.

Згідно з п. 21 договору земельна ділянка вважається переданою від орендодавця орендареві в момент державної реєстрації права оренди в порядку, встановленому законодавством.

Зазначений договір оренди землі від 16.10.2019 був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.10.2019 за № 33736476.

03.12.2019 між ОСОБА_2 (орендодавець) та Приватним сільськогосподарським підприємством "Агрофірма "Роднічок" (орендар) було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку кадастровий номер :01:000:0011 сільськогосподарського призначення із земель приватної власності для ведення товарного сільгоспвиробництва, яка знаходиться в адміністративних межах Суворської сільської громади. Орендодавець володіє земельною ділянкою на праві приватної пласності, право на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно за №27790900 від 06.09.2018 (п.1 договору оренди землі).

Згідно з п. 2 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 8,33 га, у тому числі рілля зрошувальна - 8,33 га.

Відповідно до п.7 договору останній укладено на 7 років, починаючи з моменту його державної реєстрації, з урахуванням періоду ротації основної сівозміни.

В п. 19 договору оренди землі наведені інші умови передачі земельної ділянки в оренду: орендована земельна ділянка може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення і за письмовою згодою орендодавця. Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому. Строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі. У разі припинення договору оренди землі чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється.

Згідно з п. 20 договору земельна ділянка вважається переданою від орендодавця орендареві в момент державної реєстрації права оренди в порядку, встановленому законодавством.

Зазначений договір оренди землі від 03.12.2019 був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.12.2019 за № 34620215.

03.12.2019 між ОСОБА_2 (орендодавець) та Приватним сільськогосподарським підприємством "Агрофірма "Роднічок" (орендар) було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку кадастровий номер :01:000:0012 сільськогосподарського призначення із земель приватної власності для ведення товарного сільгоспвиробництва, яка знаходиться в адміністративних межах Суворської сільської громади. Орендодавець володіє земельною ділянкою на праві приватної пласності, право на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно за №27757841 від 31.08.2018 (п.1 договору оренди землі).

Згідно з п. 2 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 8,33 га, у тому числі рілля зрошувальна - 8,33 га.

Відповідно до п. 7 договору останній укладено на 7 років, починаючи з моменту його державної реєстрації, з урахуванням періоду ротації основної сівозміни.

В п. 19 договору оренди землі наведені інші умови передачі земельної ділянки в оренду: орендована земельна ділянка може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення і за письмовою згодою орендодавця. Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому. Строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі. У разі припинення договору оренди землі чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється.

Згідно з п. 20 договору земельна ділянка вважається переданою від орендодавця орендареві в момент державної реєстрації права оренди в порядку, встановленому законодавством.

Зазначений договір оренди землі від 03.12.2019 був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.12.2019 за № 34619350.

03.12.2019 між ОСОБА_3 (орендодавець) та Приватним сільськогосподарським підприємством "Агрофірма "Роднічок" (орендар) було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку кадастровий номер :01:000:0032 сільськогосподарського призначення із земель приватної власності для ведення товарного сільгоспвиробництва, яка знаходиться в адміністративних межах Суворської сільської громади. Орендодавець володіє земельною ділянкою на праві приватної пласності, право на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно за №27748698 від 31.08.2018 (п.1 договору оренди землі).

Згідно з п. 2 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 16,66 га, у тому числі рілля зрошувальна - 16,66 га.

Відповідно до п. 7 догоовру останній укладено на 7 років, починаючи з моменту його державної реєстрації, з урахуванням періоду ротації основної сівозміни.

В п. 19 договору оренди землі наведені інші умови передачі земельної ділянки в оренду: орендована земельна ділянка може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення і за письмовою згодою орендодавця. Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому. Строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі. У разі припинення договору оренди землі чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється.

Згідно з п. 20 договору земельна ділянка вважається переданою від орендодавця орендареві в момент державної реєстрації права оренди в порядку, встановленому законодавством.

Зазначений договір оренди землі від 03.12.2019 був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.12.2019 за № 34621270.

16.10.2019 між ОСОБА_1 (орендодавець) та Приватним сільськогосподарським підприємством "Агрофірма "Роднічок" (орендар) було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку кадастровий номер :01:000:0035 сільськогосподарського призначення із земель приватної власності для ведення товарного сільгоспвиробництва, яка знаходиться в адміністративних межах Суворської сільської громади. Орендодавець володіє земельною ділянкою на праві приватної пласності, право на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно за №32271096 від 05.07.2019 (п.1 договору оренди землі).

Згідно з п. 2 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 2 га, у тому числі рілля зрошувальна - 2 га.

Відповідно до п. 7 договору останній укладено на 7 років, починаючи з моменту його державної реєстрації, з урахуванням періоду ротації основної сівозміни.

В п. 19 договору оренди землі наведені інші умови передачі земельної ділянки в оренду: орендована земельна ділянка може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення. Орендодавець дає свою згоду орендарю на передачу орендованої земельної ділянки у суборенду без будь-яких додаткових письмових узгоджень між сторонами у майбутньому. Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому. Строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі. У разі припинення договору оренди землі чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється.

Згідно з п. 21 договору земельна ділянка вважається переданою від орендодавця орендареві в момент державної реєстрації права оренди в порядку, встановленому законодавством.

Зазначений договір оренди землі від 16.10.2019 був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.10.2019 за № 33736354.

16.10.2019 між ОСОБА_1 (орендодавець) та Приватним сільськогосподарським підприємством "Агрофірма "Роднічок" (орендар) було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку кадастровий номер :01:000:0036 сільськогосподарського призначення із земель приватної власності для ведення товарного сільгоспвиробництва, яка знаходиться в адміністративних межах Суворської сільської громади. Орендодавець володіє земельною ділянкою на праві приватної пласності, право на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно за №32269263 від 05.07.2019 (п.1 договору оренди землі).

Згідно з п. 2 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 2 га, у тому числі рілля зрошувальна - 2 га.

Відповідно до п.7 договору останній укладено на 7 років, починаючи з моменту його державної реєстрації, з урахуванням періоду ротації основної сівозміни.

В п. 19 договору оренди землі наведені інші умови передачі земельної ділянки в оренду: орендована земельна ділянка може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення. Орендодавець дає свою згоду орендарю на передачу орендованої земельної ділянки у суборенду без будь-яких додаткових письмових узгоджень між сторонами у майбутньому. Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому. Строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі. У разі припинення договору оренди землі чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється.

Згідно з п. 21 договору земельна ділянка вважається переданою від орендодавця орендареві в момент державної реєстрації права оренди в порядку, встановленому законодавством.

Зазначений договір оренди землі від 16.10.2019 був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.10.2019 за № 33737568.

16.10.2019 між ОСОБА_1 (орендодавець) та Приватним сільськогосподарським підприємством "Агрофірма "Роднічок" (орендар) було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку кадастровий номер :01:000:0037 сільськогосподарського призначення із земель приватної власності для ведення товарного сільгоспвиробництва, яка знаходиться в адміністративних межах Суворської сільської громади. Орендодавець володіє земельною ділянкою на праві приватної пласності, право на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно за №32269973 від 05.07.2019 (п.1 договору оренди землі).

Згідно з п. 2 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 2 га, у тому числі рілля зрошувальна - 2 га.

Відповідно до п. 7 договору останній укладено на 7 років, починаючи з моменту його державної реєстрації, з урахуванням періоду ротації основної сівозміни.

В п. 19 договору оренди землі наведені інші умови передачі земельної ділянки в оренду: орендована земельна ділянка може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення. Орендодавець дає свою згоду орендарю на передачу орендованої земельної ділянки у суборенду без будь-яких додаткових письмових узгоджень між сторонами у майбутньому. Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому. Строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі. У разі припинення договору оренди землі чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється.

Згідно з п. 21 договору земельна ділянка вважається переданою від орендодавця орендареві в момент державної реєстрації права оренди в порядку, встановленому законодавством.

Зазначений договір оренди землі від 16.10.2019 був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.10.2019 за № 33737704.

В подальшоому 22.11.2023 між Приватним сільськогосподарським підприємством "Агрофірма "Роднічок" (далі - ПСП "Агрофірма "Роднічок", орендар (орендодавець), позивач) Фермерським господарством "АПК" (далі - ФГ "АПК", суборендар, відповідач) був укладений Договір суборенди землі №04-11/23 (далі - Договір), відповідно до умов якого орендар надає, а суборендар приймає в строкове платне користування земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться в межах території Шевченківської ОТГ Миколаївської області загальною площею 64,32 га, а саме: земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:000:0010 площею 2,000 га, :01:000:0011 площею 8,3300 га, :01:000:0012 площею 8,3300 га, :01:000:0030 площею 21,0000 га, :01:000:0031 площею 2,000 га, :01:000:0032 площею 16,6600 га, :01:000:0035 площею 2,000 га, :01:000:0036 площею 2,000 га, :01:000:0037 площею 2,000 га. Орендар користується земельними ділянками на підставі договорів оренди, які зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно. Орендар гарантує, що згідно чинного законодавства України, а саме: ст. 8 Закону України "Про оренду землі" має право передати земельні ділянки вказані у даному договорі у суборенду (п.1, 2 договору).

Відповідно до п. 3, 4 договору на земельній ділянці немає об`єктів нерухомого майна та інших об`єктів інфраструктури. В суборенду передається лише земельна ділянка.

Згідно з п. 7 договору останній діє до 01.01.2024 року, починаючи з моменту його державної реєстрації, з урахуванням періоду ротації основної сівозміни.

Пунктом 8 договору сторони узгодили, що суборендна плата нараховується за весь час користування земельними ділянками та вноситься суборендарем у грошовій формі.

Пунктами 8.1., 8.2. договору сторони погодили, що розмір суборендної плати за земельні ділянки становить 400713,60 грн, у тому числі ПДВ - 66785,60 грн.

Суборендна плата вносить суборендарем настуним чином:

- 25% від загальної суми за договором, що становить 100178,40 грн, у т.ч. ПДВ 16696,40 грн в 30-денний термін з дня реєстрації Договору в державному реєстрі речових прав;

- 75% від загальної суми за договором, що становить 300535,20 грн, у т.ч. ПДВ 50089,20 грн до 31 вересня 2024 року.

Відповідно до п.8.3. договору розмір суборендної плати може переглядатися у разі:

- зміни умов господарювання, передбачених договором;

- зіни розмірів земельного податку, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством;

- погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами;

- в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з п. 9 договору обчислення розміру суборендної плати здійснюється з урахуванням коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь, який щороку розраховує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік. Обчислення розміру орендної плати здійснюється без урахування річного індексу споживчих цін на товари і послуги, який визначається Державною службою статистики України. При виплаті орендної плати наперед, орендна плата нараховується на рівні поточного року без урахування коефіцієнтів індексації за майбутні роки.

Пунктом 10 договору передбачено, що у разі невнесення суборендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,02% від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Відповідно до п.15 договору передача земельної ділянки в суборенду здійснюється без розроблення проекту її відведення.

Передача земельної ділянки суборендарю здійснюється за актом її приймання-передачі (п.17 договору).

Згідно з п. 25 договору орендар має право вимагати від суборендаря, зокрема, своєчасного і в повному обсязі внесення суборендної плати.

Відповідно до п. 26 договору орендар зобов`язаний, зокрема, розраховуватись з орендарем по суборендній платі в повному обсязі та у встановлений строк.

Вказаний договір суборенди землі підписаний та скріплений печатками сторін.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав № 374266283 від 15.04.2024 право суборенди на земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0010 площею 2,0 га зареєстровано в державному реєстрі 09.04.2024 за Фермерським господарством "АПК" (), строк: 9 міс 10 дн., дата закінчення дії 01.09.2024. Підстава для державної реєстрації - договір суборенди земельної ділянки №04-11/23 від 22.11.2023.

У відповідності до витягу з Державного реєстру речових прав № 374259559 від 15.04.2024 право суборенди на земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0030 площею 21 га зареєстровано в державному реєстрі 09.04.2024 за Фермерським господарством "АПК" (), строк: 9 міс 10 дн., дата закінчення дії 01.09.2024. Підстава для державної реєстрації - договір суборенди земельної ділянки №04-11/23 від 22.11.2023.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав № 373469265 від 09.04.2025 право суборенди на земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0032 площею 16,66 га зареєстровано в державному реєстрі 03.04.2024 за Фермерським господарством "АПК" (), строк: 10 міс 9 дн., дата закінчення дії 01.10.2024. Підстава для державної реєстрації - договір суборенди земельної ділянки №04-11/23 від 22.11.2023.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав № 373461129 від 09.04.2024 право суборенди на земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0035 площею 2 га зареєстровано в державному реєстрі 03.04.2024 за Фермерським господарством "АПК" (), строк: 10 міс 9 дн., дата закінчення дії 01.10.2024. Підстава для державної реєстрації - договір суборенди земельної ділянки №04-11/23 від 22.11.2023.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав № 373458999 від 09.04.2024 право суборенди на земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0036 площею 2 га зареєстровано в державному реєстрі 03.04.2024 за Фермерським господарством "АПК" (), строк: 10 міс 9 дн., дата закінчення дії 01.10.2024. Підстава для державної реєстрації - договір суборенди земельної ділянки №04-11/23 від 22.11.2023.

У відповідності до витягу з Державного реєстру речових прав № 373457351 від 09.04.2024 право суборенди на земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0037 площею 2 га зареєстровано в державному реєстрі 03.04.2024 за Фермерським господарством "АПК" (), строк: 10 міс 9 дн., дата закінчення дії 01.10.2024. Підстава для державної реєстрації - договір суборенди земельної ділянки №04-11/23 від 22.11.2023.

Предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача заборгованість по орендній платі за договором суборенди №04-11/23 від 22.11.2023 в розмірі 400713,60 грн у зв`язку з невиконанням останнім зобов`язання по внесенню суборендної плати.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтями 525, 526 і 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1, 9 ст. 93 Земельного Кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно ч. 1, 6 ст. 6 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Статтею 17 Закону України "Про оренду землі" визначено, що об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до 1-5 ст. 8 Закону України "Про оренду землі", орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця (крім випадків, визначених законом). Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду.

Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому.

Строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі.

У разі припинення договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється.

Право суборенди земельної ділянки підлягає державній реєстрації.

У відповідності до ст.21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

У разі визнання у судовому порядку договору оренди землі недійсним отримана орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди землі не повертається.

Відповідно до ч.1 ст. 22 Закону України "Про оренду землі", орендна плата справляється у грошовій формі.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, судом встановлено, що умовами договорів оренди від 16.10.2019, від 03.12.2019, від 05.03.2018 було передбачено право орендаря - Приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Роднічок" на передачу в суборенду орендованих ним земельних ділянок, а саме:

- кадастровий номер :01:000:0010, площею 2,0 га, яка належить на праві власності ОСОБА_2.;

- кадастровий номер :01:000:0011, площею 8,33 га, яка належить на праві власності ОСОБА_2.;

- кадастровий номер :01:000:0012, площею 8,33 га, яка належить на праві власності ОСОБА_2.;

- кадастровий номер :01:000:0012, площею 21 га, яка належить на праві власності ОСОБА_4.;

- кадастровий номер :01:000:0031, площею 2,0 га, яка належить на праві власності ОСОБА_5.;

- кадастровий номер :01:000:0032, площею 16,66 га, яка належить на праві власності ОСОБА_3.;

- кадастровий номер :01:000:0032, площею 2,0 га, належить на праві власності ОСОБА_1 ;

- кадастровий номер :01:000:0036, площею 2,0 га, яка належить на праві власності ОСОБА_1 ;

- кадастровий номер :01:000:0037, площею 2,0 га, яка належить на праві власності ОСОБА_1 .

На момент розгляду судом справи докази визнання недійсними або розірвання договорів оренди та договору суборенди землі №04-11/23 відсутні.

Відповідач з моменту передачі йому в суборенду вказаних земельних ділянок згідно з п. 8 договору мав сплатити на користь позивача відповідну суборендну плату. При цьому з огляду на погоджений сторонами у п. 8 договору порядок розрахунків, граничним строком виконання грошового зобов`язання було 31 вересня 2024 року.

Наразі судом не приймаються доводи відповідача про те, що відсутні згоди орендодавця ОСОБА_2 в частині передачі в суборенду відповідачу земельних ділянок: кадастровий номер :01:000:0011 площею 8,33 га, кадастровий номер :01:000:0012 площею 8,33 га, а тому у відповідача відсутній обов`язок щодо сплати суборендної плати відносно вказаних земельних ділянок. Так, вказані доводи відповідача спростовуються матеріалами справи, а також фактом здійснення речового права суборенди відповідача відносно вказаних земельних ділянок.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, не містять правового обґрунтування та спростовуються поданими позивачем додатково із клопотанням про долучення доказів письмовими згодами орендодавців ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 08.09.2023, докази недійсності договору суборенди №04-11/23 від 22.11.2023 матеріали справи не містять.

Однак, як з`ясовано судом, відповідачем зобов`язання за договором не виконано в повному обсязі, у зв`язку з чим заборгованість відповідача по сплаті суборендної плати становить 400713,60 грн., у т.ч. ПДВ 66785,60 грн.

Відповідачем не спростовано факт наявності вказаної заборгованості в розмірі 400713,60 грн, строк оплати якої настав, належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності заборгованості відповідач не надав.

Крім того, з наявного в матеріалах справи листа за вих. №46 від 31.03.2025 вбачається, що голова ФГ "АПК" звертався до директора ПСП "Агрофірма "Роднічок" з прохання відтермінувати сплату за договорами суборенди до 04.04.2025 та розглянути можливість оплати частинами на протязі квітні 2025 року, що свідчить про визнання відповідачем зобов`язання за договором суборенди.

З наведених міркувань витікає, що посилання відповідача на зазначені обставини є необґрунтованими. Натомість доводи позивача щодо наявності у відповідача обов`язку сплатити заборгованість з суборендної плати за договором суборенди землі № 04-11/23 від 22.11.2023 у заявленій позивачем сумі є такими, що відповідають положенням чинного законодавства.

Статтями 73, 74 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як слідує з положень ст. 77, 78 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Невнесення відповідачем орендної плати за вище вказаним договором суборенди землі є порушенням вимог чинного законодавства та умов цього договору, що є недопустимим згідно ст. 525 Цивільного кодексу України. Таким чином, з огляду на неналежне виконання відповідачем умов договору щодо сплати суборендної плати, що не спростовано відповідачем, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню в сумі 400713,60 грн.

За правилами пункту 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно з частинами першою - четвертою статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Отже цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватися на засадах справедливості, добросовісності, розумності, що знаходить своє вираження в добросовісному виконанні своїх зобов`язань сторонами та униканні будь-яких форм зловживання своїми правами та/або становищем, а також запобіганні вчиненню дій, які порушують права іншої сторони та можуть мати негативні наслідки для третіх осіб.

Згідно ст. 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, є примусове виконання обов`язку в натурі.

Разом з тим, у постанові від 29.06.2021 у справі № 910/2842/20 Верховний Суд зазначив, що згідно з пунктом 5 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України та абзацом 6 частини 2 статті 20 Господарського кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Отже, суд вправі задовольнити позов про спонукання виконати умови договору лише в разі, якщо встановить, що у особи такий обов`язок наявний, але вона ухилилася від його виконання. При цьому у справі має бути доведено наявність відповідного правовідношення, а саме прямого законодавчого обов`язку відповідача щодо виконання договору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.05.2019 у справі №910/16744/17 вказала, що такий спосіб захисту як примусове виконання обов`язку в натурі застосовується у зобов`язальних правовідносинах у випадках, коли особа має виконати зобов`язання на користь позивача, але відмовляється від виконання останнього чи уникає його. Примусове виконання обов`язку в натурі має наслідком імперативне присудження за рішенням суду (стягнення, витребування тощо), і не спрямоване на підсилення існуючого зобов`язання, яке не виконується, способом його відтворення в резолютивній частині рішення суду аналогічно тому, як воно було унормовано сторонами у договорі.

Таким чином, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Роднічок" та стягнення з відповідача заборгованості в заявленій сумі 400713,60 грн. за договором суборенди землі № 04-11/23 від 22.11.2023, що цілком відповідає такому способу захисту цивільних прав та інтересів позивача як примусове виконання обов`язку в натурі.

Щодо вимог про стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат та 3% річних суд зазначає наступне.

Невиконання зобов`язання або виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що мало місце у даному випадку (несвоєчасна внесення відповідачем суборендної плати) згідно ст. 610 Цивільного кодексу України є порушенням зобов`язання, зокрема з боку відповідача.

Ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Як передбачено частиною 1 ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Згідно з положеннями ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

В п. 10 договору суборенди сторони визначили, що у разі невнесення суборендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,02% від несплаченої суми за кожен день прострочення.

За приписами ч. 1 ст. 624 Цивільного кодексу України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 229 ГК України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Ч. 1, 2, 4 ст. 217 ГК України передбачають, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин.

В силу положень ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частина 2 статті 551 ЦК України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 231 ГК України передбачено, що законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань").

Таким чином, договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

Отже, яким би способом не визначався в договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислено на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано.

Як вже зазначалось вище, за умовами п. 8 договору суборенди граничним строком внесення відповідачем суборендної плати було 31.09.2024.

Наразі, як випливає з розрахунку позивача, за період прострочення суборендної плати з 10.05.2024 по 17.03.2025 (110 дн.) на частину суборендної плати в розмірі 100178,40 грн. позивачем нараховано відповідачу пеню в розмірі 6251,13 грн., виходячи зі встановленого в договорі розміру 0,02% за кожен день прострочення (100178,40 грн. x 0,02% x 312 : 100%), а також за період прострочення суборендної плати з 01.10.2024 до 17.03.2025 (168 дн.) на частину суборендної плати в розмірі 300535,20 грн. позивачем нараховано відповідачу пеню в розмірі 10097,98 грн., виходячи зі встановленого в договорі розміру 0,02% за кожен день прострочення (300535,20 грн. x 0,02% x 168 : 100%).

При цьому судом з`ясовано, що розмір пені згідно з умовами договору за спірний період не перевищує розміру пені у разі нараховування в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент заборгованості.

Отже, сума пені, нарахована за умовами договору в розмірі 0,2%, відповідає чинному законодавству України.

Дослідивши та перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми пені згідно з умовами договору, судом встановлено, що вказаний розрахунок був здійснений позивачем без урахування приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Наведеною нормою передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

У постанові від 16.10.2024 у справі № 911/952/22 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість періоду нарахування штрафних санкцій. Проте його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 910/4164/17, від 22.11.2018 у справі № 903/962/17, від 07.06.2019 у справі № 910/23911/16, від 13.09.2019 у справі № 902/669/18) (пункт 83).

За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у цій постанові, якщо умовами укладеного договору сторони передбачили більш тривалий, ніж визначений ч. 6 ст. 232 ГК України, строк нарахування штрафних санкцій (зазначили про їх нарахування до дня фактичного виконання, протягом усього періоду існування заборгованості тощо), то їх нарахування не припиняється за період прострочення зобов`язання понад шість місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано, а застосуванню підлягає саме строк, встановлений договором (див., для прикладу, постанову Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 910/6379/14 (провадження № 3-53гс15), в якій умовами договору сторонами було погоджено нарахування пені по день фактичної оплати боргу).

У разі відсутності подібних умов у договорі (використання / зазначення в договорі лише формулювання про нарахування пені "за кожен день прострочення") нарахування штрафних санкцій (зокрема, пені) припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України.

Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що застосування в тексті господарського договору формулювання "за кожен день прострочення" не можна вважати установленням іншого, ніж визначеного ч. 6 ст. 232 ГК України, строку нарахування штрафних санкцій (зокрема, пені). Таке формулювання лише повторює вирізняльну характеристику пені (поденне її нарахування) та характеризує механізм її визначення (розрахунку), однак жодним чином не впливає на можливість зменшення або збільшення строку нарахування пені, визначеного законом чи договором (пункти 91-93).

За умовами п. 10 договору суборенди сторонами не погоджено більш тривалий, ніж визначений ч. 6 ст. 232 ГК України строк нарахування штрафних санкцій, тому у спірних правовідносинах перебіг строку нарахування пені починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано та припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України.

З урахуванням наведеного, судом за допомогою програми "IpLех" здійснено перерахунок пені за визначений позивачем період прострочення (з урахуванням обмеження відповідного періоду шестимісячним строком) та встановлено, що обґрунтованою сумою пені у спірних правовідносинах є 13 804,58 грн., у тому числі:

- за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі суборендної плати 100178,40 грн. за період з 10.05.2024 до 10.11.2025 (185 дн.) сума пені складає 3706,60 грн. (100178,40 x 0,02 x 185 : 100);

- за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі суборендної плати 300535,20 грн. за період з 01.10.2024 по 17.03.2025 (168 дн.) сума пені складає 10097,98 грн. (300535,20 грн. x 0,02% x 168 : 100%).

Відтак, з відповідача підлягає стягненню пеня в сумі 13 804,58 грн.

Щодо нарахування 3% річних в сумі 6707,30 грн. та інфляційних витрат в сумі 34608,05 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч 1. ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вже зазначалось вище, cуборендну плату відповідач повинен був сплатити до 31 вересня 2024 року, а тому невнесення такої плати відповідачем у встановлений строк свідчить про прострочення виконання зобов`язання.

Виходячи з системного аналізу законодавства, обов`язок боржника сплатити кредитору суму боргу з нарахуванням процентів річних та відшкодувати кредитору спричинені інфляцією збитки випливає з вимог ст. 625 ЦК України.

Зокрема, частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Наразі слід зазначити, що згідно положень ЦК проценти річних є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов`язань. Так, розмір таких процентів річних може бути визначений сторонами в договорі. З огляду на те, що умовами договору не встановлено іншого відсотку річних, відповідно сплаті підлягають саме 3% річних від простроченої суми за відповідний час прострочення грошового зобов`язання у гривневому вираженні.

Враховуючи вищенаведене та порушення відповідачем строків сплати орендної плати, суд вважає, що позивачем цілком правомірно нараховано 3% річних. Так, згідно із здійсненим позивачем розрахунком суми 3% річних:

- за період з 10.05.2024 по 17.03.2025 (110 дн.) на частину суборендної плати в розмірі 100178,40 грн. сума 3% річних складає 2563,65 грн.;

- за період з 01.10.2024 по 17.03.2025 (168 дн.) на частину суборендної плати в розмірі 300535,20 грн. сума 3% річних складає 4143,65 грн.

Здійснений позивачем розрахунок вказаних сум 3% річних відповідачем не оспорювався. Відтак, з відповідача підлягають стягненню 3% річних в загальній сумі 6707,30 грн.

Так, індекс інфляції це додаткова сума, яка сплачується боржником і за своєю правовою природою є самостійним засобом захисту цивільного права кредитора у грошових зобов`язань і спрямована на відшкодування його збитків, заподіяних знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в державі. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державною службою статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні.

Згідно роз`яснень, наведених в п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" № 14 від 17.12.2013 р., інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. В листі Верховного Суду України від 03.04.97 р. N 62-97 р. також наведені відповідні рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ Верховного Суду України.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що факт знецінення або незнецінення грошових коштів і відповідно обґрунтованість заявлених до стягнення збитків від інфляції необхідно встановлювати на момент звернення до суду з позовом про таке стягнення.

Враховуючи викладене та з урахуванням наведених рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції, судом було перевірено здійснений позивачем розрахунок інфляційних нарахувань в загальному розмірі 34608,05 грн. та встановлено, що вказані інфляційні нарахування в розмірі 12668,06 грн. на суму боргу по суборендній платі в розмірі 100178,40 грн. за період з 10.05.2024 по 17.03.2025 та в розмірі 21939,99 грн. на суму боргу по суборендній платі в розмірі 300535,20 грн. за період з 01.10.2024 до 17.03.2025 були здійснені позивачем вірно із застосуванням дійсного сукупного індексу інфляції за спірний період прострочення, також вказаний розрахунок відповідачем не оспорювався. Відтак, з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати в сумі 34608,05 грн. відповідно.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи надані позивачем докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Роднічок" обґрунтовані частково та відповідають вимогам чинного законодавства і фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим підлягають частковому задоволенню.

У зв`язку з тим, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача та рішення відбулось на користь позивача, згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору понесені позивачем при подачі позову, покладаються на відповідача, пропорційно задоволеним вимогам, що складають 6837,50 грн. (455833,53 грн. задоволено х 6875,67 грн. / 458378,06 грн. заявлено до стягнення).

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов Приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Роднічок" до Фермерського господарства "АПК" про стягнення 458378,06 грн. задовольнити частково.

2. СТЯГНУТИ з Фермерського господарства "АПК" (73000, Херсонська область, м. Херсон, вул. Чорноморська, 28, кв. 63; ) на користь Приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Роднічок" (57262, Миколаївська область, Миколаївський район, с. Миколаївське, вул. Івана Франка, 13А; e-mail:; ) основну заборгованість за договором суборенди землі № 04-11/23 від 22.11.2023 в сумі 400713/чотириста тисяч сімсот тринадцять тисяч/грн. 60 коп., пеню в сумі 13804/тринадцять тисяч вісімсот чотири/грн. 58 коп., 3% річних в сумі 6707/шість тисяч сімсот сім/грн. 30 коп., інфляційні втрати в сумі 34608/тридцять чотири тисячі шістсот вісім/грн. 05 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 6837/шість тисяч вісімсот тридцять сім/грн. 50 коп.

3. В задоволенні решти частини позовних вимог Приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Роднічок" відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складання повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено та підписано 02.01.2026 року, з урахуванням умов воєнного стану та навантаженості, а також перебуванням судді Ільєвої Л.М. у відпустці у період з 18.12.2025 по 24.12.2025 року.

Суддя Л.М. Ільєва