РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.12.2025Справа № 910/7090/25

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді ДЖАРТИ В. В., за участю секретаря судового засідання Рєпкіної Ю. Є., розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МАТЕРА БУД"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТМОСФЕРА ІНЖИНІРИНГ СІСТЕМЗ"

про стягнення заборгованості за договором підряду в розмірі 1 184 958,64 грн (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 16.09.2025),

та

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АТМОСФЕРА ІНЖИНІРИНГ СІСТЕМЗ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАТЕРА БУД"

про стягнення 1 205 719,67 грн штрафних санкцій,

Представники учасників процесу згідно з протоколом від 01.12.2025,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "МАТЕРА БУД" (далі - позивач, Товариство) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТМОСФЕРА ІНЖИНІРИНГ СІСТЕМЗ" (далі - відповідач, Підприємство) про стягнення 1 169 462,74 грн, з яких: 1 045 393,70 грн сума боргу, 24 169,50 грн інфляційні втрати, 9 107,81 грн три проценти річних та 90 791,73 грн пені.

Позовні вимоги обґрунтовані ухиленням відповідача від належного виконання умов договору субпідряду № 20/04 1 RSD від 20.04.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі № 910/7090/25, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 28.07.2025 та встановлено строки для вчинення процесуальних дій.

Підготовче засідання 28.07.2025 було відкладене на 13.08.2025.

У підготовчому засіданні 13.08.2025 судом була оголошена перерва до 21.08.2025 та визначений строк ТОВ "АТМОСФЕРА ІНЖИНІРИНГ СІСТЕМЗ" для подання документів та відзиву - до 19.08.2025.

19.08.2025 відповідачем через систему "Електронний суд" був поданий до суду відзив на позовну заяву.

20.08.2025 (сформовано 19.08.2025) до суду через систему "Електронний суд" надійшла зустрічна позовна заява ТОВ "АТМОСФЕРА ІНЖИНІРИНГ СІСТЕМЗ" про стягнення 1 205 719,67 грн штрафних санкцій.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.08.2025 зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АТМОСФЕРА ІНЖИНІРИНГ СІСТЕМЗ" про стягнення 1 205 719,67 грн штрафних санкцій прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, зустрічні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "АТМОСФЕРА ІНЖИНІРИНГ СІСТЕМЗ" про стягнення 1 205 719,67 грн штрафних санкцій об`єднано в одне провадження з первісним позовом у справі № 910/7090/25, підготовче засідання призначено на 17.09.2025 та встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "МАТЕРА БУД" строк для надання суду обґрунтованого письмового відзиву на зустрічну позовну заяву.

02.09.2025 до суду через систему "Електронний суд" надійшла відповідь на відзив на первісний позов.

05.09.2025 до суду через систему "Електронний суд" надійшов відзив на зустрічну позовну заяву.

16.09.2025 до суду через систему "Електронний суд" надійшла заява про збільшення позовних вимог за первісним позовом.

17.09.2025 до суду через систему "Електронний суд" представником позивача за первісним позовом подано заяву про долучення доказів сплати судового збору.

У підготовчому засіданні 17.09.2025 представником позивача за первісним позовом подано клопотання про долучення доказів на підтвердження повноважень представника.

У підготовчому засіданні 17.09.2025 було оголошено перерву до 29.09.2025.

Підготовче засідання 29.09.2025 не відбулося у зв`язку з технічним збоєм в роботі підсистеми відеоконференцзв`язку.

Ухвалою від 29.09.2025 підготовче засідання призначено на 29.10.2025.

У підготовче засідання 29.10.2025 прибули представники сторін та надали пояснення.

За наслідками підготовчого засідання 29.10.2025 судом була постановлена ухвала про закриття підготовчого та призначений розгляд справи по суті на 26.11.2025.

У судовому засіданні 26.11.2025 судом була оголошена перерва до 01.12.2025.

У судовому засіданні 01.12.2025 представник позивача просив первісні позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини та факти, викладені в позовній заяві та відповіді на відзив, у задоволенні зустрічних позовних вимог просив відмовити.

Представник Підприємства проти первісного позову заперечував та просив задовольнити зустрічні позовні вимоги.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

20.04.2023 між ТОВ «АТМОСФЕРА ІНЖИНІРИНГ СІСТЕМЗ», як підрядником, та ТОВ «МАТЕРА БУД», як субпідрядником, був укладений договір субпідряду №20/04 1-RSD на виконання робіт, відповідно до якого позивач за завданням відповідача зобов`язується на свій ризик, власними силами та засобами, з використанням власних ресурсів або ресурсів, наданих Відповідачем, відповідно до проектної й робочої документації, діючих будівельних норм і правил та у визначений договором строк, виконувати роботи з влаштування тротуару внутрішнього двору (3-й етап благоустрою) (далі - Роботи) на Об`єкті: «Будівництво житлово-офісної будівлі з паркінгом на вул. Володимирській, 86 (літ. А) у Голосіївському районі м. Києва», що знаходиться за адресою: м. Київ, Голосіївський район, вулиця Володимирська, 86 (літ. А), а відповідач зобов`язується надати Позивачу фронт робіт, проектну та робочу документацію, прийняти закінчені роботи й оплатити їх вартість у відповідності до умов договору (далі - договір).

Пунктом 2.1 договору передбачено, що Субпідрядник за завданням Підрядника зобов`язується на свій ризик власними силами і засобами, з використанням власних Ресурсів або Ресурсів, наданих Підрядником, у відповідності до Проектної документації та Робочої документації, умов Договору, діючих будівельних норм і правил, та у визначений Договором строк, виконувати роботи з влаштування тротуару внутрішнього двору (3-й етап благоустрою) (далі - Роботи) на Об`єкті: «Будівництво житлово-офісної будівлі з паркінгом на вул. Володимирській, 86 (літ. А) у Голосіївському районі м. Києва», що знаходиться за адресою: м. Київ, Голосіївський район, вулиця Володимирська, 86 (літ. А), а Підрядник зобов`язується надати Субпідряднику Фронт робіт, Проектну документації та Робочої документації, прийняти закінчені Роботи і оплатити їх вартість у відповідності до умов договору.

Сторони дійшли згоди, що конкретні види Робіт згідно з Державним класифікатором продукції та послуг ДК 016:2010, Договірна ціна за кожним видом Робіт та Календарний графік виконання та фінансування кожного виду Робіт будуть погоджені ними у відповідних додаткових угодах, додатках до додаткових угод та додатках до цього Договору, які всі разом та кожен окремо є невід`ємною частиною даного Договору (пункт 2.2 договору).

На виконання зазначених умов договору сторони уклали додаткову угоду №1 від 20.04.2023 та додаткову угоду №2 від 01.12.2024.

Згідно з пунктом 3.1. договору сторони домовились, що загальна вартість Робіт за цим договором становить загальну вартість виконаних Субпідрядником та прийнятих Підрядником Робіт на підставі Актів приймання-передачі виконаних будівельних робіт по Ф № КБ-2В, що складаються окремо до кожної додаткової угоди на окремий вид Робіт, та Довідки про вартість виконаних робіт та витрат по Ф№ КБ-3 з підтверджуючими її кошторисними розрахунками.

Відповідно до пункту 3.3 договору оплата Робіт за цим договором здійснюється Підрядником у національній валюті України - гривні, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Підрядника за кожною додатковою угодою окремо.

Оплата Робіт та Ресурсів за цим договором здійснюється Підрядником за фактично виконані належним чином Роботи на підставі підписаних Сторонами Актів виконаних робіт Ф№ КБ-2В, Довідок Ф№ КБ-3 в строк до 15-го числа місяця, наступного за звітним, за вирахуванням сум авансових платежів, сплачених у порядку та строки, передбачених цим договором (пункт 3.5 договору).

Відповідно до пункту 3.10 договору сторони домовились, що оплата за виконані Роботи Субпідрядником здійснюється у розмірі 95 % (відсотків) від вартості виконаних Робіт (без урахування вартості Ресурсів що надані Підрядником Субпідряднику) визначених у кожному Акті прийнятих робіт по Ф№ КБ-2В.

Умовами пункту 4.1 договору передбачено, що субпідрядник зобов`язується виконати Роботи в строки, що встановлені в Календарному графіку виконання та фінансування Робіт (додаток № 2 до цього договору).

Строки виконання Робіт можуть продовжуватися за згодою Сторін: на кількість несприятливих днів; на кількість днів, в які дії третіх осіб перешкоджали виконанню Робіт на Будівельному майданчику та/або в`їзд/виїзд з/на Будівельний майданчик шляхом блокування всіх в`їздів/виїздів; на кількість днів призупинення виконання Робіт Підрядником, але не з причини порушення вимог законодавства з охорони праці; в разі внесення Замовником змін до Проектної документації; обставин непереборної сили (форс-мажор). У випадку порушення Субпідрядником з власної вини строків виконання Робіт, що встановлені в Календарному графіку виконання та фінансування Робіт, на 5 (п`ять) календарних днів або більше, останній зобов`язаний протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати виникнення зазначеного вище порушення строків узгодити з Підрядником детальний графік усунення порушення строків виконання Робіт, в якому буде визначено кінцеву дату усунення такого порушення. У випадку порушення Субпідрядником з власної вини строків виконання Робіт, що встановлені в Календарному графіку виконання та фінансування Робіт, на 10 (десять) календарних днів або більше, Підрядник має право залучити третіх осіб для усунення такого порушення за рахунок Субпідрядника та/або в односторонньому порядку відмовитися від Договору шляхом направлення Субпідряднику письмового повідомлення, а також вимагати відшкодування збитків. Зупинення виконання Робіт за даним Договором з ініціативи Субпідрядника допускається тільки якщо подальше виконання цих Робіт може призвести до ненормованих деформацій будівельних конструкцій, втрати їх несучої здатності чи обрушень. Субпідрядник не має права зупиняти виконання Робіт за даним Договором в інших випадках, що не передбачені пунктом 4.6. договору (пункт 4.3-4.7 договору).

Згідно з пунктом 4.12. договору зупинення виконання Робіт за цим Договором з ініціативи Субпідрядника допускається тільки у випадку виникнення або загрози виникнення при подальшому виконання цих Робіт ненормованих деформацій будівельних конструкцій, втрати їх несучої здатності, аварій чи обрушень, виникнення загрози життю та здоров`ю людей. В разі виникнення зазначених обставин, Субпідрядник зобов`язаний негайно, але в будь-якому разі не пізніше, ніж через 24 (двадцять чотири) години письмово повідомити Підрядника про виникнення або загрозу виникнення таких обставин з прикладенням обґрунтовуючих документів. Необґрунтоване зупинення виконання Робіт з ініціативи Підрядника не допускається, строки виконання Робіт за договором при цьому не продовжуються.

За результатами виконання умов договору та додаткових угод №1 та 2 Товариством були виконані роботи на загальну суму 2 202 909,86 (акт №1 за липень 2024 року на 1 231 986,33 грн та акт №2 за грудень 2024 року на 970 923,53 грн).

У свою чергу відповідачем була здійсненна оплата на загальну суму 1 157 516,16 грн, на підтвердження чого Товариством до матеріалів справи долучені платіжні інструкції: №54 від 19.09.2023 на 987 516,16 грн, №1533 від 20.12.2023 на 30 000,00 грн, №43 від 16.01.2024 на 40 000,00 грн, №19 від 21.01.2025 на 100 000,00 грн.

Відповідно до умов пунктів 11.2.1-11.2.5 договору підрядник зобов`язаний прийняти Роботи, виконані належним чином та оплатити їх в установленому договором порядку; без затримок повідомляти Субпідрядника про виявлені недоробки, недоліки, дефекти в виконаних Роботах, змонтованих конструкціях, використаних Ресурсах; вчасно оплатити Субпідряднику виконані ним та прийняті Підрядником Роботи (їх частину) до призупинення Робіт; сплатити пеню або штраф в разі невиконання або неналежного виконання ним зобов`язань за Договором, у порядку встановленому умовами Договору.

Оскільки Підприємством не виконані наведені вище умови договору за ним обліковується заборгованість у розмірі 95 % (відсотків) від вартості виконаних Робіт, яка за розрахунком позивача за первісним позовом становить 935 248,21 грн та про стягнення якої поданий первісний позов. Крім суми заборгованості Товариство також просило суд стягнути з відповідача 186 690,92 грн пені, 44 724,52 грн інфляційних втрат, 18 294,99 грн три проценти річних за період з 22.01.2025 по 16.09.2025.

Заперечуючи проти первісних позовних вимог, Підприємство звернулось до суду із зустрічним позовом в якому зазначила наступне.

Відповідно до пункту 10.1 договору виконання Робіт повинно здійснюватися відповідно до умов цього договору, Проектної документації та Робочої документації, технологічних карт, вимог діючих норм і правил, встановлених нормативними документами, умовами цього договору.

Субпідрядник зобов`язаний письмово інформувати Підрядника про: хід виконання Робіт, у тому числі про відхилення від строків виконання Робіт, що визначені в Календарному графіку виконання та фінансування Робіт (причини, заходи щодо усунення відхилення, тощо); забезпечення виконання Робіт Ресурсами; залучення до виконання Робіт субпідрядників; результати здійснення контролю за якістю Ресурсів та виконуваних Робіт; загрозу невиконання умов договору з вини Підрядника (пункт 10.2 договору).

Згідно з пунктом 10.2.1. договору Субпідрядник зобов`язаний не рідше, ніж один раз на тиждень надавати Підряднику звіт про оперативне фактичне виконання Робіт по наданому Підрядником тижнево-добовому завданню. Звіт надсилається електронною поштою з електронної адреси Субпідрядника на електронну адресу Підрядника г y разі систематичного (2 або більше разів підряд) ненадання Субпідрядником звітів, Підрядник має право затримати оплату Робіт за період, в якому звіти Субпідрядником не надавалися.

Субпідрядник зобов`язаний забезпечити виконання Робіт відповідно до строків виконання Робіт, що визначені в Календарному графіку виконання та фінансування Робіт (Додаток № 2 до цього Договору), як це погоджено сторонами в пункті 10.3 договору.

Пунктом 10.4. договору передбачено, що Субпідрядник зобов`язаний в процесі виконання Робіт постійно уточнювати та корегувати строки виконання Робіт, що визначені в Календарному графіку виконання та фінансування Робіт (Додаток № 2 до цього Договору), з метою відображення фактичного стану виконання Робіт та надавати Підряднику такі уточнення та коригування.

Підприємство зазначало, що строки виконання робіт, що передбачені додатковою угодою № 1, не продовжувалися за згодою сторін. ТОВ «МАТЕРА БУД» не зупиняло роботи на підставі пункту 4.6. договору та не повідомляло про це ТОВ «АТМОСФЕРА ІНЖИНІРИНГ СІСТЕМЗ».

З огляду на вищевикладене ТОВ «АТМОСФЕРА ІНЖИНІРИНГ СІСТЕМЗ» стверджувало, що Товариством були порушені строки виконання робіт, чим порушено умови пунктів 4.1, 4.4, 4.6, 4.12, 10.2, 10.2.1, 10.3 та 10.4. договору, оскільки останній зобов`язувався завершити роботи у червні 2023 року, а фактично роботи були завершені у червні 2024 року.

Наведені обставини Підприємство покладає в основу свого права здійснити нарахування штрафних санкцій на підставі пунктів 14.2 та 14.4 договору та заявити 960 000,00 грн штрафу та 245 719,67 грн пені за період з 01.07.2023-01.01.2024 до стягнення з Товариства у межах зустрічного позову.

Заперечуючи зустрічні позовні вимоги, Товариство стверджувало, що сукупно Підприємство перерахувало на користь відповідача за зустрічним позовом 1 157 516,16 грн, причому жоден із запланованих платежів не відбувся у встановлені графіком строки, а обсяг і хронологія фактичних оплат не забезпечили фінансування етапів, які мали бути закриті до середини червня 2023 року. Тобто позивач за зустрічним позовом в повному обсязі не виконав умов графіку і не перерахував всієї суми передбаченої календарним графіком. Наявність та своєчасність фінансування є обов`язковою передумовою для застосування штрафу 30 000 грн/день. Через систематичне і тривале недофінансування Підрядник не виконав умову пункту 14.4 договору, а отже, штрафна модель строків не повинна застосовуватись.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Судом врахований той факт, що 28.08.2025 Господарський кодекс України втратив чинність, водночас, відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Закріплений у наведеній нормі принцип незворотності дії закону та інших нормативно-правових актів у часі (lex ad praeterian non valet) полягає в тому, що дія їх не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання ними чинності, за винятком випадку коли закон або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював і Конституційний Суд України. Зокрема, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

З огляду на вказане, беручи до уваги, що спір між сторонами виник до 28.08.2025, суд дійшов висновку про регламентування спірних правовідносин приписами Господарського кодексу України.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Норми вказаної статті кореспондуються з положеннями статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник. Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов`язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов`язку (частина 1 та 2 статті 838 Цивільного кодексу України).

Дослідивши умови укладеного договору субпідряду № 20/04-1RSD від 20.04.2023, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою цей договір є договором субпідряду та підлягає регулюванню главою 61 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що загальна вартість виконаних та прийнятих робіт становить 2 202 909,86 грн (акт №1 за липень 2024 року на 1 231 986,33 грн підписаний 31.07.2024 та акт №2 за грудень 2024 року на 970 923,53 грн підписаний 31.12.2024). Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Умовами пункту 3.5 договору сторони погодили, що оплата Робіт та Ресурсів за цим договором здійснюється Підрядником за фактично виконані належним чином роботи на підставі підписаних сторонами Актів виконаних робіт Ф № КБ-2В, Довідок Ф № КБ-3 в строк до 15-го числа місяця, наступного за звітним, за вирахуванням сум авансових платежів, сплачених у порядку та строки, передбачених цим договором.

Керуючись наведеним, суд дійшов висновку про те, що вартість фактично наданих Робіт за договором мала бути оплачена не пізніше 15.08.2024 за актом № 1 за липень 2024 року та не пізніше 15.01.2025 за актом № 2 за грудень 2024 року.

Підприємством була здійсненна оплата на загальну суму 1 157 516,16 грн, на підтвердження чого Товариством до матеріалів справи долучені платіжні інструкції: №54 від 19.09.2023 на 987 516,16 грн, №1533 від 20.12.2023 на 30 000,00 грн, №43 від 16.01.2024 на 40 000,00 грн, №19 від 21.01.2025 на 100 000,00 грн.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Таким чином, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторін. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доводити таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Оскільки Підприємством не виконані свої обов`язки щодо повної оплати фактично виконаних Робіт, строк оплати є таким, що настав 16.08.2024 та 16.01.2025, вартість виконаних Робіт з урахуванням пункту 3.10-3.11 договору (95 %) у розмірі 935 248,20 грн за висновком суду підлягає стягненню з Підприємства на користь Товариства, а тому позовна вимога в цій частині підлягає задоволенню частково, з урахуванням арифметичного розрахунку суду.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача 186 690,92 грн пені, 44 724,52 грн інфляційних втрат, 18 294,99 грн три проценти річних за період з 22.01.2025 по 16.09.2025 суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) статтею 610 ЦК України кваліфікується як порушення зобов`язання.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549-552, 611, 625 Цивільного кодексу України.

За змістом статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Відповідно до частини 1 статті 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі статей 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України).

За приписами частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини 2 статті 231 Господарського кодексу України у разі, якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, за порушення строків виконання зобов`язання, якщо інше не передбачено законом чи договором, стягується пеня у розмірі 0, 1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Водночас, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 14.3. сторони передбачили, що у випадку порушення встановлених договором та додатками до нього строків оплати виконаних Робіт, Генпідрядник сплачує Підряднику, на його вимогу, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період порушення зобов`язання, від суми простроченої заборгованості, за кожен день прострочення платежу.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду в своїх постановах від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18) та від 10.04.2018 у справі №910/10156/17 (провадження №12-14гс18) сформулювала правовий висновок про те, що положення статті 625 Цивільного кодексу України поширюються на всі види грошових зобов`язань та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 у справі №3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні майнових витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Тотожної правової позиції щодо правомірності застосування положень статті 625 Цивільного кодексу України за порушення зобов`язання з виплати страхового відшкодування дотримується Верховний Суд у своїх постановах від 19.02.2020 у справі №758/16044/16-ц та від 20.07.2020 у справі №910/14293/19.

Разом з тим, відповідно до листа Верховного Суду України "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" № 62-97р від 03.04.1997 при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць; тому умовно слід рахувати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад, травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (пункт 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" № 14 від 17.12.2013).

Керуючись вказаними умовами договору та приписами чинного законодавства, а також зважаючи на імперативність приписів частини 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку суду розглядати спір не інакше як в межах заявлених вимог, судом був здійснений розрахунок пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат за період з 22.01.2025 по 16.09.2025, відповідно до якого пеня становить 186 690,92 грн, 44 724,52 грн інфляційних втрат, 18 294,99 грн три проценти річних, а тому первісні позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю в заявленому розмірі.

Щодо зустрічних позовних вимог суд відзначає.

Відповідно до частини 1 статті 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Згідно з частиною 2 статті 883 Цивільного кодексу України За невиконання або неналежне виконання обов`язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі. Суми неустойки (пені), сплачені підрядником за порушення строків виконання окремих робіт, повертаються підрядникові у разі закінчення всіх робіт до встановленого договором граничного терміну.

Судом досліджена копія додатку № 2 до договору «Календарний графік виконання та фінансування робіт» та з`ясовано, що граничний строк виконання робіт становить червень 2023 року.

Пунктом 14.2 договору обумовлено, керуючись частиною 2 статті 546 Цивільного кодексу України сторони домовились, що у випадку порушення встановлених договором та додатками до нього строків виконання Робіт або усунення недоробок, недоліків, дефектів виконаних Робіт, змонтованих конструкцій, використаних Ресурсів, що виникли з вини Субпідрядника, останній, на вимогу Підрядника, зобов`язується сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення від вартості несвоєчасно виконаних Робіт за кожний день прострочення. Нарахування Суми коштів починається з першого дня прострочення строків виконання Робіт або усунення недоробок, недоліків, дефектів. Простроченням строків виконання Робіт або усунення недоробок, недоліків, дефектів вважається як їх невиконання/неусунення, так і виконання/усунення неналежним чином.

Згідно з пунктом 14.4. договору сторони домовилися, що Субпідрядник сплачує штраф у розмірі 30 000 (тридцяти тисяч) гривень за кожний день порушення Графіку виконання та фінансування робіт в частині строків виконання у разі, якщо Підрядником виконано Графік виконання та фінансування робіт в частині фінансування. Такий штраф не застосовується у разі завчасного (не пізніше 5 робочих днів) письмового повідомлення Субпідрядником Підрядника про порушення строків виконання робіт, передбачених Графіком виконання та фінансування робіт. У разі якщо Підрядником не виконується Графік виконання та фінансування робіт в частині фінансування, строк виконання робіт Субпідрядником вважається продовженим на час затримки фінансування відповідного етапу виконання робіт за Графіком.

З аналізу наведених умов договору слідує, що виникнення права Підприємства на застосування такого виду відповідальності, як нарахування штрафу та пені, нерозривно пов`язано із належним виконанням саме Підприємством свого обов`язку з належного фінансування робіт згідно з Календарним графіком виконання та фінансування робіт.

З представлених суду документів вбачається, що Товариство мало обов`язок виконати роботи за договором у червні 2023 року за умови, що Підприємство здійснить фінансування робіт не пізніше червня 2023 року у загальному розмірі 1 300 000,00 грн.

Водночас, як вказано судом вище, Підприємством було здійснене перерахування грошових коштів на підставі платіжних інструкцій: №54 від 19.09.2023 на 987 516,16 грн, №1533 від 20.12.2023 на 30 000,00 грн, №43 від 16.01.2024 на 40 000,00 грн, №19 від 21.01.2025 на 100 000,00 грн.

Наведене підтверджує факт недотримання Підприємством календарного графіку фінансування робіт.

Пунктом 4.9 договору передбачено, що у разі порушення Підрядником строку виконання своїх зобов`язань щодо оплати виконаних Робіт чи сплати авансів, що призвело до затримки виконання Робіт, термін закінчення Робіт продовжується на відповідну кількість днів затримки виконання зобов`язань.

За приписами статті 613 Цивільного кодексу України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою статті 545 цього Кодексу. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. Боржник не має права на відшкодування збитків, завданих простроченням кредитора, якщо кредитор доведе, що прострочення не є наслідком його вини або осіб, на яких за законом чи дорученням кредитора було покладено прийняття виконання.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічні правові висновки містяться в постанові Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права.

З огляду на вказане відсутність у матеріалах справи доказів здійснення Підприємством своєчасного фінансування за договором свідчить про недоведеність факту прострочення виконання договірного зобов`язання з боку Товариства, що у свою чергу нівелює право Підприємства на застосування штрафних санкцій до Товариства, а тому зустрічні позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частина 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Разом з тим, суд відзначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 909/636/16.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункті 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п. 29). Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.

З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд надав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

При цьому, суд зазначає, що іншим доводам сторін оцінка судом не надається, адже, вони не спростовують встановлених судом обставин, та не впливають на результат прийнятого рішення.

Враховуючи наведене, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення первісних позовних вимог Товариства та відмову в задоволенні зустрічних вимог Підприємства.

Відповідно до приписів статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 73-79, 86, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "МАТЕРА БУД" про стягнення заборгованості за договором підряду в розмірі 1 184 958,64 грн (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 16.09.2025) задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АТМОСФЕРА ІНЖИНІРИНГ СІСТЕМЗ" (01010, Україна, місто Київ, провулок Хрестовий, будинок, 6; ідентифікаційний ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МАТЕРА БУД" (01033, Україна, місто Київ, вулиця Руставелі Шота, будинок, 33б, інше, приміщення 27; ідентифікаційний ) 935 248,20 грн заборгованості, 186 690,92 грн пені, 44 724,52 грн інфляційних втрат, 18 294,99 грн три проценти річних та 14 219,50 грн судового збору.

3. У задоволенні первісних позовних вимог щодо стягнення боргу в розмірі 0,01 грн відмовити.

4. У задоволенні зустрічних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "АТМОСФЕРА ІНЖИНІРИНГ СІСТЕМЗ" про стягнення 1 205 719,67 грн штрафних санкцій відмовити повністю.

5. Судові витрати, пов`язані з розглядом зустрічного позову покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю "АТМОСФЕРА ІНЖИНІРИНГ СІСТЕМЗ".

6. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 02.03.2026.

СУДДЯ ВІКТОРІЯ ДЖАРТИ