ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

м. Київ

"30" грудня 2025 р. Справа № 911/3864/25

Суддя Т.П. Карпечкін, розглянувши позовну заяву і додані до неї документи

Державного підприємства «Медичні закупівлі України»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОСПЕЦПРОМ»

про стягнення 12 308 800, 00 грн.

Встановив:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Державного підприємства «Медичні закупівлі України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОСПЕЦПРОМ» про стягнення 12 308 800, 00 грн.

Подана позовна заява не відповідає вимогам розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Однак, обґрунтованого розрахунку заявленої до стягнення суми, до позовної заяви не додано.

Відповідно до частини 2 статті 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Частиною 5 статті 164 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви, підписаною представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

При цьому, частинами 1, 2 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник. При розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених ст. 59 цього Кодексу.

У п. 1 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 12 308 800, 00 грн., що станом на 2025 р. перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а отже, справа не є малозначною.

Водночас, позовна заява від імені Державного підприємства «Медичні закупівлі України» подана та підписана Шпінь Віталієм Ігоровичем через систему "Електронний суд".

На підтвердження своїх повноважень Шпінь В. І. долучив до позовної заяви: довіреність у порядку передоручення від 17.03.2025, складену у довільній формі від імені Кльоц Олега Леонідовича, який уповноважує в порядку передоручення Шпінь В.І. представляти інтереси Державного підприємства «Медичні закупівлі України» в судах України (в тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях), та довіреність б/н б/д видану Кльоц О.Л. від імені Державного підприємства «Медичні закупівлі України» на ім`я Шпінь В.І. (провідного юрисконсульта та адвоката) представляти інтереси Державного підприємства «Медичні закупівлі України» в судах України (в тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях).

Зі змісту довіреності 17.03.2025 не вбачається, ким саме вона видана в порядку передоручення Шпінь В.І. на ведення справ в суді від імені Державного підприємства «Медичні закупівлі України».

Зі змісту довіреності б/н б/д вбачається, що Шпінь В. І. є провідним юрисконсультом та адвокатом Державного підприємства «Медичні закупівлі України»

Однак, представником у суді може бути адвокат або законний представник, враховуючи, що дана справа не є малозначною.

29.12.2019 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення" від 18.12.2019 N390-IX.

Відповідно до вказаних змін, зокрема, частини третьої статті 56 ГПК України, юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

За змістом частини 1 статті 58 Господарського процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Отже, наведені вище положення законодавства передбачають можливість здійснення процесуального представництва юридичної особи, як в порядку самопредставництва, так й іншими особами, як представниками юридичної особи.

Самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

У порядку самопредставництва юридичну особу може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких підтверджуються відповідно до частини 3 статті 56 ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Частиною 4 ст. 60 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу".

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі N 9901/939/18 зазначено, що звернення до суду, в тому числі до Верховного Суду як найвищого суду в системі судоустрою України, що забезпечує сталість та єдність судової практики з використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема адвоката, при реалізації права на справедливий суд передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази подаються в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи, із зазначенням назви судового органу, у якому надається правова допомога), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, делегованих йому особою, що реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника.

Як встановлено судом вище, на підтвердження наявності у Шпінь В.І. повноважень діяти від імені та в інтересах Державного підприємства «Медичні закупівлі України» до суду подано довіреність б/н від 17.03.2025 та довіреність б/н б/д в видану на ім`я Шпінь В.І. провідному юрисконсульту та адвокату Державного підприємства «Медичні закупівлі України».

Однак, довіреність, за відсутності доказів, які б підтверджували наявність статусу адвоката у Шпінь В.І, сама по собі не є доказом того, що відповідна особа уповноважена діяти від імені підприємства в порядку представництва.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява подана з порушенням ст. ст. 162, 164 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене та керуючись 162, 164, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Запропонувати позивачу усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду:

- обґрунтований розрахунок позову;

- доказів у підтвердження підписання позовної заяви особою, яка може бути представником позивача в суді під час розгляду справи в порядку загального позовного провадження (статуту, положення, трудового договору (контракту) /самопредставництво юридичної особи/ з наданням доказів внесення відомостей про таку особу до ЄДРПОУ) або наявність статусу адвоката у особи, яка підписала позов як представник позивача на підставі довіреності.

3. На підставі ст. 174 Господарського процесуального кодексу України встановити позивачу десятиденний строк на усунення недоліків, перебіг якого, в силу положень ст. 116 Господарського процесуального кодексу України, розпочинається з дня наступного за днем вручення даної ухвали.

4. Зобов`язати позивача заяву про усунення недоліків разом з доданими до неї документами надіслати відповідачу, докази надіслання надати суду.

5. Довести до відома сторін, що всі документи (заяви, клопотання, скарги, відзиви тощо) подаються через систему "Електронний суд" із застосуванням кваліфікованого електронного підпису після реєстрації своїх офіційних електронних адрес в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі. Для осіб, які зареєстровані в системі "Електронний суд", повідомлення, повістки, судові рішення та інші процесуальні документи надсилаються в електронному вигляді автоматично.

6. Копію ухвали Господарського суду Київської області надіслати позивачу.

7. Згідно ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

8. Відповідно до приписів ст. 255 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Т.П. Карпечкін