ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2025 року м.Дніпро Справа № 908/3173/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: ОСОБА_1 (доповідач),

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_4

представники учасників провадження: не з`явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 на ухвалу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 06.05.2025 (суддя ОСОБА_5 , повний текст якої підписаний 06.05.2025) у справі № 908/3173/24

за заявою ІНФОРМАЦІЯ_3 про витребування у керівника боржника оригіналів первинних фінансово-господарських та бухгалтерських документів у справі про банкрутство №908/3173/24

Кредитори 1. Приватне підприємство ІНФОРМАЦІЯ_4 юридична фірма ІНФОРМАЦІЯ_5 , м. Запоріжжя;

2. Товариство з обмеженою відповідальністю ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка діє від свого імені та за рахунок активів Закритого пайового недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду ІНФОРМАЦІЯ_7 , м. Київ;

3. Товариство з обмеженою відповідальністю ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка діє від свого імені та за рахунок активів Закритого пайового недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду ІНФОРМАЦІЯ_8 м. Київ;

Банкрут Товариство з обмеженою відповідальністю ІНФОРМАЦІЯ_9 , м. Запоріжжя,

Ліквідатор ОСОБА_6 , м. Запоріжжя,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_2 від 06.05.2025 у справі № 908/3173/24 у задоволенні заяви ІНФОРМАЦІЯ_3 про витребування у керівника боржника оригіналів первинних фінансово-господарських та бухгалтерських документів у справі про банкрутство №908/3173/24 відмовлено.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, до ІНФОРМАЦІЯ_10 з апеляційною скаргою звернулось ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу в повному обсязі та ухвалити нове рішення, яким заяву задовольнити.

При цьому заявник апеляційної скарги посилається на те, що він є контролюючим органом та у зв`язку з відкриттям провадження у справі про банкрутство боржника у відповідності до ст. 78 Податкового кодексу України має право провести документальну позапланову перевірку боржника, втім останній за зареєстрованим місцезнаходженням не знаходиться, документи, всупереч вимогам ст. 85 Податкового кодексу України на перевірку не надає, що є підставою для задоволення заяви ІНФОРМАЦІЯ_11 про витребування від керівника оригіналів документів боржника для проведення перевірки та зобов`язання вчинити інші дії, яке судом першої інстанції безпідставно відхилено.

Апелянт наголошує, що згідно з приписами ПК України, а саме: пп. 20.1.4. п. 20.1. ст. 20, пп. 75.1.2. п. 75.1. ст. 75 та пп. 78.1.7. п. 78.1. ст. 78 для проведення позапланової документальної перевірки ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_9 контролюючим органом на адресу керівника боржника направлявся запит про надання документів фінансово-господарської діяльності. Проте відповіді на запит не надходило.

Також, апелянт зазначає, що відповідно до пункту 42.2 статті 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Таким чином, проаналізувавши дані приписи чинного законодавства стає зрозумілим, що законотворець не обмежив у виборі вручення відповідних документів платнику податків.

З метою особистого вручення наказу до початку проведення перевірки, фахівцями ІНФОРМАЦІЯ_12 було здійснено вихід за податковою адресою ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_9 . За результатами виходу встановлено відсутність підприємства та його посадових осіб за місцезнаходженням платника податку. У зв`язку з цим, було складено Акт про неможливість проведення перевірки у зв`язку з вiдсутнiстю пiдприємства (посадових осiб платника податків або його законних (уповноважених) представників) за податковою адресою.

Вважає, що господарський суд дійшов неправомірного висновку, зазначивши, що у ІНФОРМАЦІЯ_1 було достатньо часу для проведення позапланової перевірки підприємства банкрута у строки визначені законодавством.

Даний висновок є неправомірним з огляду на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 зверталось до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою саме із тієї причини, що в контролюючого органу не було ніякої можливості здійснити перевірку відповідно до чинного законодавства через відсутність боржника - ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_9 за своєю податковою адресою. Податковий орган суто фізично не мав можливості провести перевірку, саме тому й звертався як до керівника та самого суду, зокрема, із проханням про надання документів фінансово-господарської діяльності задля можливості реалізації функцій та обов`язків покладених на ІНФОРМАЦІЯ_13 та іншими чинним нормативно-правовими актами нашої Держави.

На переконання апелянта, так як перевірку боржника провести фізично неможливо через відсутність ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_9 за своєю податковою адресою, то єдиною можливістю діяти відповідно до чинного податкового законодавства є звернення до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про вилучення оригіналів первинних фінансово-господарських та бухгалтерських документів в порядку пп.20.1.38 п.20.1 ст.20 ПК України, який проголошує, що контролюючі органи, визначені пп.41.1.1 п.41.1 ст.41 цього Кодексу, мають право звертатися до суду із заявою про вилучення оригіналів первинних фінансово-господарських та бухгалтерських документів у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи не надано. Згідно з ч. 3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.05.2025 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді ОСОБА_1 (доповідач), судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 19.05.2025 здійснено запит матеріалів необхідних для розгляду скарги по справі №908/3173/24 із ІНФОРМАЦІЯ_2 та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

29.05.2025 матеріали оскарження ухвали у справі №908/3173/24 надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_10 від 03.06.2025 (суддя доповідач ОСОБА_1 ) апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено без руху через неподання останнім доказів оплати судового збору у встановленому розмірі (визначена сума сплати 2422,40 грн). Скаржнику наданий строк (10 днів) для усунення недоліків апеляційної скарги відповідно до ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_10 від 16.06.2025 у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 (доповідач), суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на ухвалу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 06.05.2025 у справі № 908/3173/24; розгляд справи призначено в судовому засіданні на 25.09.2025.

В судовому засіданні 25.09.2025 оголошено перерву до 01.12.2025

В судовому засіданні 01.12.2025 ІНФОРМАЦІЯ_14 підписано вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів ІНФОРМАЦІЯ_10 дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_2 від 11.12.2024 відкрито провадження у справі №908/3173/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю ІНФОРМАЦІЯ_9 ; визнані грошові вимоги кредитора Приватного підприємства ОСОБА_7 на суму 30 280,00 грн. - 1 черга задоволення вимог кредиторів, на суму 120 000,00 грн. - 4 черга задоволення вимог кредиторів; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном; розпорядником майна призначено арбітражного керуючого ОСОБА_6 .

11.12.2024 за №74851 у встановленому законодавством порядку оприлюднено повідомлення про відкриття справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Постановою господарського суду Запорізької області від 04.03.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю ІНФОРМАЦІЯ_9 визнано банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_6 .

05.02.2025 до господарського суду надійшла заява ІНФОРМАЦІЯ_1 про витребування у керівника боржника ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_8 оригіналів первинних фінансово-господарських та бухгалтерських документів.

Клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 мотивоване тим, що за результатами здійснених контрольно-перевірочних заходів та виходу за юридичною адресою встановлено відсутність підприємства та його посадових осіб за місцезнаходженням платника податків.

Отже, ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_9 не надано документів та не забезпечено проведення контролюючим органом податкової перевірки, проведення якої передбачене ст. 78.1.7 Податкового кодексу України.

У зв`язку з відсутністю підприємства за юридичною адресою та неможливістю проведення позапланової документальної перевірки передбаченої ПК України, відсутність первинних документів та наявність сумнівів у реальності кредиторських вимог, з метою сприянню у здійсненні аналізу фінансово-господарської діяльності боржника, ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючись п. 20.1.38 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, звернулося до суду з заявою про витребування оригіналів первинних фінансово-господарських та бухгалтерських документів.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 № 164-п від 29.01.2025 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_9 , визначено провести перевірку товариства з 30.01.2025 тривалістю 5 робочих днів, за період з 13.11.2023 по 05.02.2025 з питань дотримання вимог податкового, валютного, іншого законодавства та з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Працівниками податкового органу за результатами виїзду за адресою боржника складено Акт №248/08-01-07-05/45171843 від 30.01.2025, зі змісту якого вбачається, що посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 30.01.2025 здійснено вихід на податкову адресу ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_9 з метою проведення документальної позапланової перевірки. За результатами виходу на податкову адресу ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_9 встановлено відсутність посадових осіб підприємства за адресою: АДРЕСА_1 , що унеможливлює вручення наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 № 154-п від 29.01.2025 та розпочати перевірку.

Оскаржувана ухвала ІНФОРМАЦІЯ_2 від 06.05.2025, якою заяву ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено без задоволення, мотивована наступним:

- не виявлення боржника або його посадових осіб за його місцезнаходженням не звільняє контролюючий орган від обов`язку здійснення повідомлення платника податків про проведення перевірки шляхом надіслання поштою відповідного рекомендованого листа з повідомленням про вручення;

- наказом № 164-п від 29.01.2025 визначено період для проведення перевірки боржника тривалістю 5 робочих днів, який станом як на день подання заяви до суду (05.02.2025) минув;

- матеріали справи не містять документів, які б свідчили про вчинення контролюючим органом передбачених Кодексом дій для встановлення адреси боржника, належного та завчасного надіслання на його адресу наказу про проведення перевірки та проведення самої перевірки, зупинення чи продовження строку проведення перевірки;

- норми Податкового кодексу України не наділяють контролюючий орган повноваженнями щодо звернення до суду із клопотанням чи позовом про зобов`язання (витребування) платника податків надати необхідні для проведення перевірки документи.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби, зокрема, мають право проводити перевірки платників податків в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України, документальною позаплановою перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків, зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються у бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Позапланова виїзна перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків (пп. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 78.4. ст. 78 Податкового кодексу України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 № 164-п від 29.01.2025 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_9 , визначено провести перевірку товариства з 30.01.2025 тривалістю 5 робочих днів, за період з 13.11.2023 по 05.02.2025 з питань дотримання вимог податкового, валютного, іншого законодавства та з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Між тим, право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки (п. 78.4. ст. 78 Податкового кодексу України).

Так, відповідно до пункту 42.2. статті 42 Податкового кодексу України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно з п. 81.1. ст. 81 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених Податковим кодексом України, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Працівниками податкового органу за результатами виїзду за адресою боржника складено Акт №248/08-01-07-05/45171843 від 30.01.2025, зі змісту якого вбачається, що посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 30.01.2025 здійснено вихід на податкову адресу ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_9 з метою проведення документальної позапланової перевірки. За результатами виходу на податкову адресу ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_9 встановлено відсутність посадових осіб підприємства за адресою: АДРЕСА_1 , що унеможливлює вручення наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 № 164-п від 29.01.2025 та розпочати перевірку.

Відповідно до п 82.2. ст. 82 Податкового кодексу України тривалість перевірок, визначених у статті 78 цього Кодексу, не повинна перевищувати 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - 5 робочих днів, для фізичних осіб - підприємців, які не мають найманих працівників, за наявності умов, визначених в абзацах третьому - восьмому цього пункту, - 3 робочі дні, інших платників податків - 10 робочих днів.

Податковий кодекс визначає строки, на які може бути продовжена перевірка. Продовження перевірки оформлюється окремим наказом, та вручається згідно зі ст. 42 Податкового кодексу України.

Продовження строків проведення перевірок, визначених у статті 78 цього Кодексу, можливе за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу не більш як на 10 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - не більш як на 2 робочих дні, інших платників податків - не більш як на 5 робочих днів.

Згідно з наказом ІНФОРМАЦІЯ_15 № 164-п від 29.01.2025 документальна позапланова виїзна перевірка мала бути проведена з 30.01.2025 тривалістю 5 робочих днів.

В той же час, із заявою податковий орган звернувся до суду 05.02.2025, тобто після закінчення п`ятиденного строку, встановленого для проведення позапланової документальної перевірки відповідно до наказу № 164-п від 29.01.2025.

Відповідно до п. 82.4. ст. 82 Податкового кодексу України, проведення документальної планової та позапланової перевірки платника податків, крім платника податків - суб`єкта малого підприємництва, може бути зупинено за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що оформляється наказом, копія якого не пізніше наступного робочого дня вручається платнику податків чи його уповноваженому представнику під розписку або надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, з подальшим поновленням її проведення на невикористаний строк.

Проте, матеріали справи не містять документів, які б свідчили про вчинення контролюючим органом передбачених Кодексом дій для встановлення адреси боржника, належного та завчасного надіслання на його адресу наказу про проведення перевірки та проведення самої перевірки, зупинення чи продовження строку проведення перевірки.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що як вже зазначалось, право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

З тексту ж Акту №248/08-01-07-05/45171843 від 30.01.2025 слідує, що представники ІНФОРМАЦІЯ_1 з`явилися 30.01.2025 за податковою адресою ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_9 з метою вручення наказу на перевірку № 164-п від 29.01.2025, пред`явлення направлення на перевірку та проведення перевірки, втім, вручення наказу не відбулось за відсутності посадових осіб боржника.

Колегія суддів зауважує, що висновок про неможливість проведення виїзної перевірки зроблений, у зв`язку із відсутністю посадових осіб Боржника за місцезнаходженням за результатом одного виходу представників податкової. Акт не містить інформації про повторний вихід (у інший робочий час).

ІНФОРМАЦІЯ_14 наголошує, що не виявлення боржника або його посадових осіб за його місцезнаходженням не звільняє контролюючий орган від обов`язку здійснення повідомлення платника податків про проведення перевірки шляхом надіслання поштою відповідного рекомендованого листа з повідомленням про вручення, а фіксація відсутності посадових осіб боржника за його податковою адресою не може свідчити про вручення наказу в розумінні пункту 42.2. статті 42 Податкового кодексу України.

Отже, матеріали справи не містять, а заявником не надано доказів пред`явлення або надіслання боржнику наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 № 164-п від 29.01.2025 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_9 .

До поданої до суду заяви ІНФОРМАЦІЯ_1 додано копію листів від 29.01.2025 та докази їх направлення на адресу керівника боржника та розпорядника майна, в яких податковий орган просив надати документи фінансово-господарської діяльності для проведення позапланової документальної перевірки.

Проте, доказів направлення керівнику боржника та розпоряднику майна наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 № 164-п від 29.01.2025 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки матеріали справи не містять.

З огляду на що, господарський суд прийшов до правильного висновку, що податковим органом не надано доказів вчинення всіх передбачених законодавством дій щодо своєчасного повідомлення боржника про проведення документальної позапланової виїзної перевірки контролюючим органом та проведення такої перевірки, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 85.1 ст. 85 Податкового кодексу України, забороняється витребування документів від платника податків будь-якими посадовими (службовими) особами контролюючих органів у випадках, не передбачених цим Кодексом.

Згідно ж з умовами п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України, обов`язок платника податків надати посадовим (службовим) особам контролюючого органу у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки, виникає після початку самої перевірки.

Пунктом 85.4. ст. 85 Податкового кодексу України, передбачено, що при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.

Згідно пункт 85.8 статті 85 ПК України Посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Слід зазначити, щоу поданій заяві контролюючий орган просить суд витребувати саме оригінали документів, а не їх засвідчені копії, що не передбачено вищезазначеними нормами ПК України.

Відповідно до п. 85.6 ст. 85 Податкового кодексу України, у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акту в ньому вчиняється відповідний запис.

Складений згідно з положеннями п. 85.6 статті 85 ПК України акт ІНФОРМАЦІЯ_15 відсутній, до матеріалів справи не долучався, що свідчить про відсутність порушеного права контролюючого органу у спірних правовідносинах.

Обґрунтованість такого висновку підтверджується правовими висновками, наведеними в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів ІНФОРМАЦІЯ_16 від 30.05.2023 у справі № 904/5635/19(904/9817/21), у п.7.3 якої зазначається, що …за відсутності у матеріалах справи належним чином складеного та оформленого акту, що засвідчує факт відмови Відповідача або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу, або що засвідчує факт відмови Відповідача від проведення документальної або від фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення, або від допуску посадових осіб контролюючого органу, що був би складений із зазначенням переліку документів, які Відповідачу запропоновано подати, а у разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта із вчиненням відповідного запису (пункт 85.6 статті 85 ПК України), Суд погоджується з правильним висновком апеляційного суду про відсутність порушеного права Позивача у спірних правовідносинах.

Крім того, на час прийняття податковим органом наказу № 164-п від 29.01.2025 тривала судова процедура розпорядженням майном, що була введена на підставі ухвали суду від 11.12.2024, арбітражний керуючий ОСОБА_6 виконував повноваження розпорядника майна, а відповідно до повноважень встановлених п. 10 ст. 44 КУзПБ розпорядник майна не має права втручатися в оперативно-господарську діяльність боржника, крім випадків передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 44 Кодексу України з процедур банкрутства, з введення процедури розпорядження майном, розпорядник майна зобов`язаний: розглядати заяви кредиторів з грошовими вимогами до боржника, що надійшли в установленому цим Кодексом порядку; вести реєстр вимог кредиторів; повідомляти кредиторів про результати розгляду їхніх вимог; вживати заходів для захисту майна боржника; проводити аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника; виявляти (за наявності) ознаки фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства; скликати збори і комітет кредиторів та організовувати проведення їх засідань; надавати державному реєстратору в електронній формі через портал електронних сервісів юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомості, необхідні для ведення Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, у порядку, встановленому державним органом з питань банкрутства; надавати господарському суду та комітету кредиторів звіт про свою діяльність, а також здійснювати розкриття кредиторам інформації щодо фінансового стану боржника та ходу провадження у справі; не пізніше двох місяців з дня відкриття провадження у справі про банкрутство провести інвентаризацію майна боржника та визначити його вартість; за можливості проведення санації боржника розробити план санації боржника та подати його на розгляд зборам кредиторів; виконувати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Таким чином, розпорядник майна здійснює лише функції нагляду за дотриманням посадовими особами боржника вимог діючого законодавства України та не має можливості надати податковому органу будь - яких документів фінансово господарської діяльності та бухгалтерського обліку.

Колегія суддів констатує, що доказів направлення ліквідатору боржника ОСОБА_6 , як керівнику підприємства після визнання ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_9 банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 № 164-п від 29.01.2025 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки матеріали справи не містять.

Верховним Судом у постанові від 12.07.2023 у справі №380/13588/23 наведені наступні правові висновки:

«У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Порядок надання платниками податків документів до податкової перевірки регламентовано статтею 85 ПК України.

З аналізу наведених положень ПК України вбачається, що, дійсно, надання платником податків фінансово-господарських документів під час проведення перевірки є необхідною умовою підтвердження правомірності задекларованих платником показників податкового обліку. У разі ненадання платником податків документів для проведення перевірки, у контролюючого органу є законні підстави провести перевірку з використанням наявної у нього податкової інформації щодо задекларованих позивачем сум податкових зобов`язань та визнати ці суми непідтвердженими документально.

Обов`язок платника податків зберігати документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з компетенцією контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі документів. Ненадання платником податків документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України до їх відсутності. Винятком є випадки виїмки документів або іншого їх вилучення правоохоронними органами та іншими компетентними органами.

Положення пункту 44.6 статті 44 ПК України вимагає наявності документів на час складення податкової звітності, встановлює правило щодо надання платником податків документів для перевірки, а також юридичний наслідок недотримання цього правила як виключення факту наявності документів на час складення податкової звітності. Вона є складовою механізму правового регулювання податкового обліку і не входить в будь-яку конкуренцію з процесуальними нормами, якими встановлені правила доказування в адміністративному судочинстві.»

Також суд звертає увагу на норми підпункту 20.1.38 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, на які посилається ІНФОРМАЦІЯ_1 в апеляційній скарзі, як на підставу для звернення з заявою про витребування у керівника боржника оригіналів первинних фінансово-господарських та бухгалтерських документів в межах справи №908/3173/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Так, згідно з п.п. 20.1.38. п. 20.1. ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду із заявою про вилучення оригіналів первинних фінансово-господарських та бухгалтерських документів у випадках, передбачених цим Кодексом.

Проте, в силу п. 85.5. ст. 85 Податкового кодексу України, забороняється вилучення оригіналів первинних, фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів за винятком випадків, передбачених кримінальним процесуальним законодавством.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження існування кримінального провадження щодо несплати податків ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_9 та звернення ІНФОРМАЦІЯ_15 до господарського суду із заявою про вилучення оригіналів первинних фінансово-господарських та бухгалтерських документів в межах цього кримінального провадження.

У постанові Верховного Суду від 14 березня 2023 року у справі №640/5814/21 наведені наступні правові висновки:

«У Податковому кодексі України не має визначення поняття вилучення документів правоохоронними органами.

Поряд з цим питання вилучення (виїмки) документів врегульовано положеннями Кримінально - процесуального кодексу України.

Відповідно до положень статті 160 Кримінально - процесуального кодексу України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку); тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Особа, яка пред`являє ухвалу про тимчасовий доступ до речей і оригіналів або копій документів, зобов`язана залишити володільцю речей і оригіналів або копій документів опис речей і оригіналів або копій документів, які були вилучені на виконання ухвали слідчого судді, суду. На вимогу володільця особою, яка пред`являє ухвалу про тимчасовий доступ до речей і документів, має бути залишено копію вилучених оригіналів документів (стаття 165 Кримінально - процесуального кодексу України).

Отже, у разі вилучення (виїмки) оригіналів або копій документів володільцю таких надається опис вилучених документів чи їх копій, а також на вимогу володільця має бути залишено копії вилучених оригіналів документів.

Факт вилучення документів відображається у протоколі слідчої дії.

З аналізу вказаних норм вбачається, що вилучення (виїмка) документів може бути проведено виключно на підставі ухвали слідчого судді, суду і таке вилучення (виїмка) має бути підтверджено документально, описом, протоколом слідчої дії, тощо.

Також частиною другою статті 93 Кримінально - процесуального кодексу України передбачено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Отже, у разі надходження запиту (вимоги) про витребування (надання) документів від правоохоронного органу (сторони обвинувачення) органи державної влади, місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, службові та фізичні особи надають запитувані документи, відомості, речі та інше.

При цьому Суд звертає увагу, що надання документів на запит (вимогу) про витребування документів не є тотожним вилученню (виїмці) документів, це різні процесуальні дії, мають різні процедури вчинення (призначення), регулюються різними правовими нормами та мають різні правові наслідки.

Отже, норми Податкового кодексу України не наділяють контролюючий орган повноваженнями щодо звернення до суду із клопотанням чи позовом про зобов`язання (витребування) платника податків надати необхідні для проведення перевірки документи.».

Також, колегія суддів звертає увагу, що законодавством України не визначається стадія процедури банкрутства, на якій виникає необхідність проведення перевірки, а тому податковий орган не позбавлений права на будь-якій стадії провести позапланову перевірку, вчинивши всі необхідні дії визначені Податковим кодексом для реалізації свого права на проведення такої перевірки.

При цьому, у разі ухилення боржника від проведення позапланової перевірки, законодавством передбачені заходи впливу, зокрема адміністративна відповідальність.

Слід також зазначити, що проведення процедури банкрутства суб`єкта підприємницької діяльності згідно з приписами законодавства про банкрутство не залежить від факту можливості або неможливості провести перевірку банкрута податковим органом. Взаємовідносини між податковим органом як органом державного контролю та платником податків урегульовані спеціальними нормами Податкового кодексу України, а процедура банкрутства врегульована Кодексом України з процедур банкрутства, норми якого, як і норми Податкового кодексу України не містять положень про те, що підприємство банкрут не може бути ліквідоване за рішенням суду чи ліквідаційна процедура має бути продовжена у зв`язку з неможливістю проведення перевірки банкрута податковим органом.

Тобто, обставини, пов`язані з виконанням податковим органом своїх повноважень, не можуть бути підставами для зупинення процесу ліквідації господарюючого суб`єкта, а також бути перешкодою для завершення провадження у справі про банкрутство за наявності передбачених законодавством про банкрутство підстав.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви податкового органу.

Отже, звертаючись з апеляційною скаргою, апелянт не спростував висновків суду першої інстанції та не довів порушення ним норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права, як необхідної передумови для скасування прийнятого ним судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому у відповідності до ст. 276 ГПК України в задоволенні скарги слід відмовити, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

В силу ч. 3 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства та ст. 287 ГПК України дана постанова апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 06.05.2025 у справі №908/3173/24 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 06.05.2024 у справі №908/3173/24 залишити без змін.

Судові витрати ІНФОРМАЦІЯ_1 за подання апеляційної скарги на ухвалу суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження постанови визначені ст.ст.287, 288 Господарського процесуального кодексу України, ст.9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 20.01.2026.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3