ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2025 р. Справа№ 910/18509/21 (910/7889/23)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Отрюха Б.В.

Остапенка О.М.

за участю секретаря судового засідання Макухи О.А.,

представника позивача адвоката Числовської І.В.,

представника відповідача адвоката Писаренка О.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду міста Києва

від 01.07.2024 (повний текст складено 11.07.2024, суддя Омельченко Л.В.)

у справі № 910/18509/21 (910/7889/23)

за позовом ОСОБА_1

до Акціонерного товариства "Таскомбанк"

про визнання недійсною додаткової угоди та припинення поруки,

в межах справи № 910/18509/21

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Уно піца",

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась в суд із позовом до Акціонерного товариства "Таскомбанк" (далі - відповідач, Банк) про визнання недійсною додаткової угоди від 09.09.2011 до договору поруки від 18.06.2008, укладеної між ВАТ "Універсал банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Уно піца", визнання поруки за договором поруки від 18.06.2008 припиненою.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що додаткова угода від 09.09.2011 ОСОБА_1 як директором товариства не підписувалась, підпис виконаний іншою особою із наслідуванням підпису ОСОБА_1 . Отже, додаткова угода, укладена між Банком та ТОВ "Уно піца", є нікчемною у зв`язку з недодержанням письмової форми у відповідності до ст. 218, 547 Цивільного кодексу України, а згідно з ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України такий правочин є недійсним.

Разом з тим, між Банком та позичальником ( ОСОБА_2 ) була укладена додаткова угода № 3 від 09.09.2011, за якою була збільшена процентна ставка за кредитом. Оскільки, зміна основного зобов`язання, забезпеченого порукою, була здійснена без згоди поручителя з огляду на нікчемність додаткової угоди від 09.09.2011 до договору поруки, то порука в силу ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України за цим договором забезпечення є припиненою з 09 вересня 2011 року, тобто з дати збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.07.2024 у справі №910/18509/21 (910/7889/23) відмовлено в позові.

Суд першої інстанції, відмовляючи в позові, виходив з того, що позивач ( ОСОБА_1 ) не надала суду належних та допустимих доказів (зокрема, висновку почеркознавчої експертизи), які б підтверджували, що підпис на Додатковій угоді від 09.09.2011 виконаний не нею, а відбиток печатки не належить ТОВ "Уно піца".

На момент підписання оспорюваної угоди ОСОБА_1 була законним директором та єдиним власником (100% частки) ТОВ "Уно піца". Згідно з протоколом загальних зборів, вона була уповноважена на підписання документів щодо забезпечення кредиту ОСОБА_3 , який був також комерційним директором товариства.

Суд врахував, що у 2013 році Шевченківський районний суд м. Києва ухвалив рішення про солідарне стягнення заборгованості з боржника та поручителя (ТОВ "Уно піца"), яке набрало законної сили та не було оскаржене. За висновком суду, наявність чинного судового рішення про стягнення боргу за цим самим договором поруки фактично підтверджує легітимність зобов`язань поручителя.

Суд також звернув увагу на тривалу бездіяльність позивача. Так, ОСОБА_1 як керівник була обізнана про судові та виконавчі провадження, що тривали роками. Протягом усього часу розгляду справ (про стягнення боргу у 2013 році та про банкрутство у 2021 році) вона не заявляла жодних заперечень щодо недійсності додаткової угоди. Така поведінка свідчить про визнання зобов`язання.

Оскільки суд дійшов висновку, що Додаткова угода від 09.09.2011 є правомірною і підписаною уповноваженою особою, аргумент про припинення поруки через зміну умов основного зобов`язання без згоди поручителя відпав. Поручитель дав згоду на зміну відсоткових ставок, підписавши відповідну угоду, відповідно відсутні підстави для припинення поруки.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2024 та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене без врахування фактичних обставин справи та доказів, що їх підтверджує, та підлягає скасуванню.

Так, з метою підтвердження обставин справжності підпису на додатковій угоді № 3 від 09.09.2011 до договору поруки та на інших документах, позивач заявив в суді першої інстанції клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, яке було відхилено. Відмова у клопотанні позбавила позивача можливості захистити своє порушене право та доведення своєї позиції належними засобами доказування.

При цьому, відмовляючи в позові, суд першої інстанції послався на обставини перебування позивача на посаді директора ТОВ "Уно піца" в період укладення оспорюваної угоди, а також на рішення у справі № 761/15093/13-ц про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки, у якій ОСОБА_1 не брала участі і не знала про обставини укладення оскаржуваної угоди з підробленням її підпису. Про існування оскаржуваної угоди позивач дізналась лише 20.04.2023 при розгляді справи про банкрутство ТОВ "Уно піца".

Банк у відзиві заперечив доводи та вимоги апеляційної скарги, просив Залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2024 у справі №910/18509/21(910/7889/23) без змін.

За доводами відповідача, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні клопотання про призначення судової експертизи, оскільки у Банку є достатні підстави стверджувати, що наведені апелянтом доводи щодо необізнаності про фінансові зобов`язання перед Банком згідно Договору поруки не відповідають дійсним обставинам справи, є надуманими та такими, що вводять суд в оману, з метою уникнення від покладення на колишнього керівника Боржника солідарної відповідальності.

Так, Банк зазначив, що рішення від 13.09.2013 у справі №761/15093/13-ц) була установлена дійсність Договору поруки та додаткових угод до нього. Рішення про солідарне стягнення боргу з ТОВ "Уно піца" набрало законної сили та не оскаржувалось. Легітимність документів встановлена судом і не підлягає повторному доведенню.

Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив клопотання від 11.12.2023 через його безпідставність. При цьому, аргумент Позивача про "необізнаність" щодо зобов`язань перед Банком спростовується матеріалами кредитної справи та тривалим періодом перебування ОСОБА_1 на посаді керівника.

Позивач погодився на закриття підготовчого провадження 11.12.2023, чим підтвердив відсутність інших клопотань. Подання ж аналогічного клопотання та "висновку спеціаліста" вже на стадії розгляду справи по суті (після 03.01.2024) є грубим порушенням ст. 80 ГПК України та спробою затягнути процес.

На переконання Банку, судом першої інстанції правомірно досліджено обставини встановлені у справі №761/15093/13-ц, які мають преюдиційне значення, що стало підставою для відмови у задоволенні позову. Станом на момент відкриття провадження у справі про банкрутство і до винесення постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури керівником боржника була ОСОБА_1 . Тобто, будучи директором ТОВ "Уно піца", ОСОБА_1 мала бути повністю обізнаною про існування кредитних зобов`язань за Договором поруки, що укладений з метою виконання зобов`язань ОСОБА_4 за Кредитним договором, а відповідно і про наслідки для ТОВ "Уно піца" у разі невиконання Позичальником умов Кредитного договору. Крім цього, директор ТОВ "Уно піца" повинна була володіти інформацією про наявність судового процесу про стягнення заборгованості з Позичальника та Поручителя, із виконавчими провадженнями, які були відкриті на виконання судового рішення про стягнення заборгованості за Кредитним договором, а також із відкриттям відносно ТОВ "Уно піца" провадження у справі про банкрутство та визнанням Боржника банкрутом та відкриттям ліквідаційної процедури.

Предметом судового розгляду у справі №761/15093/13-ц було солідарне стягнення заборгованості за Кредитним договором з ОСОБА_5 та ТОВ "Уно піца" як поручителя за Договором поруки №BL3023-ПІ від 18 червня 2008 року. Відповідно, під час розгляду даної судової справи було встановлено дійсність Договору поруки та додаткових угод до нього, а також покладено солідарну відповідальність на Поручителя. Таким чином, легітимність Договору поруки, а також додаткових угод до нього не може викликати сумніви на сьогоднішній день, оскільки судове рішення, яким встановлено їхню дійсність набрало законної сили та не оскаржене, за нововиявленими обставинами не переглядалось.

Також, за твердженням Банку, ОСОБА_1 обрала неналежний спосіб захисту свого порушеного права, звернувшись з даним позовом до суду, оскільки за висновками Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 26.01.2021 у справі №522/1528/15-ц, якщо кредитор, який діяв в умовах правової невизначеності, у минулому порушив права особи, яку він вважає боржником, то для останнього ефективним способом захисту буде той, який спрямований на захист порушеного права, а не на превентивний захист інтересу. Тобто, звернення з позовом для усунення правової невизначеності, яка існувала у минулому, в означеній ситуації не є ефективним способом захисту. У разі, якщо кредитор уже ініціював судовий процес, спрямований на захист порушеного, на його думку, права, або такий спір суд уже вирішив, звернення боржника з позовом про визнання відсутності права вимоги у кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника не є належним способом захисту.

У даній справі ОСОБА_1 17.05.2023 звернулася з позовом до Банку про визнання недійсною Додаткової угоди до Договору поруки та визнання припиненою поруки, тобто вже після ухвалення Шевченківським районним судом м. Києва рішення від 13.09.2013 у справі №761/15093/13-ц за позовом Банку до ОСОБА_3 та ТОВ "Уно піца" про солідарне стягнення заборгованості за Кредитним договором, та після визнання ТОВ "Уно піца" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури згідно з постановою Господарського суду міста Києва у справі №910/18509/21.

Тобто, за висновком Банку, ОСОБА_1 шляхом ініціювання нової судової справи намагається переглянути рішення суду за 2013 рік у справі №761/15093/13-ц, яке набрало законної сили (навіть не переглядаючи його за нововиявленими обставинами), та уникнути відповідальності. При цьому, ініціюючи проведення судових почеркознавчих експертиз по Договору поруки та додатковим до нього угодам, легітимність яких встановлена судовим рішенням.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2024 (колегія суддів: Поляков Б.М., Отрюх Б.В., Поліщук В.Ю.) відкрито апеляційне провадження у справі № 910/18509/21 (910/7889/23), призначено розгляд справи на 04.11.2024.

В судовому засіданні 04.11.2024 оголошено перерву до 09.12.2024.

19.11.2024 суддю ОСОБА_6 звільнено у відставку.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2024, для розгляду справи визначено колегію суддів: Сотніков С.В. (головуючий), Остапенко О.М., Отрюх Б.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2024 прийнято до провадження та вирішено здійснювати апеляційний розгляд справи № 910/18509/21 (910/7889/23) по суті спочатку; призначено розгляд справи в судовому засіданні на 18.02.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2025 призначено у справі № 910/18509/21 (910/7889/23) судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2025 зупинено апеляційне провадження у справі № 910/18509/21 (910/7889/23) на час проведення судової експертизи; матеріали справи направлено до експертної установи.

13.03.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/18509/21 (910/7889/23) з листом експертної установи №4843/3740-4-25/32 від 07.03.2025, до якого додані клопотання експерта, рахунок для оплати експертного дослідження та клопотання про погодження строків проведення експертизи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2025 поновлено апеляційне провадження у справі; призначено розгляд справи в судовому засіданні на 08.04.2025; здійснено виклик в судове засідання ОСОБА_1 та представника Акціонерного товариства "Таскомбанк", явку яких визнано обов`язковою; зобов`язано Акціонерне товариство "Таскомбанк" надати суду для огляду в судовому засіданні оригінали документів; зобов`язано ОСОБА_1 надати суду для огляду в судовому засіданні оригінали документів, які містять вільні зразки її підпису.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2025 задоволено клопотання судового експерта КНДІСЕ Мар`яна Голіяна про надання додаткових матеріалів № 2361/25-32 від 07.03.2025; уточнено питання судової почеркознавчої експертизи, матеріали справи та оригінали документів згідно з переліком скеровано до експертної установи; зупинено апеляційне провадження у справі № 910/18509/21 (910/7889/23) на час проведення судової експертизи.

09.10.2025 до Північного апеляційного господарського суду з експертної установи надійшли матеріали справи № 910/18509/21 (910/7889/23) та висновок експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи № 2361-/25-32 від 23.09.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.10.2025 поновлено апеляційне провадження у справі; розгляд справи призначено на 11.11.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.07.2021 відкладено розгляд справи №910/18509/21 (910/7889/23) на 16.12.2025.

У судовому засіданні 16.12.2025 суд розглянув та відхилив клопотання про призначення у справі повторної судової експертизи, проголосив скорочену постанову (вступну та резолютивну частини).

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, вважає, що скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

18.06.2008 між ВАТ "Універсал банк" (правонаступником якого є АТ "Універсал банк", а в подальшому АТ "Таскомбанк") та ОСОБА_2 (Позичальник) був укладений Генеральний договір про надання кредитних послуг № ВL3023 та додаткову угоду № ВL3023/К-1 до Генерального договору про надання кредитних послуг, відповідно до умов якого позичальнику були надані в кредитне користування грошові кошти у розмірі 520 000 доларів США, строком до 31.05.2009, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,45 % річних.

17.09.2009, 14.09.2010 та 09.09.2011 між АТ "Універсал банк" та Позичальником були укладені додаткові угоди до кредитного договору, відповідно до умов яких сторонами погоджено зміну відсоткових ставок за користування кредитними коштами.

Так, відповідно до додаткової угоди № 3 від 09.09.2011 починаючи з 09 вересня 2011 до 31 серпня 2012 року сторони узгодили базову проценту ставку у розмірі 9,5 % річних, а починаючи з 01 вересня 2012 року - у розмірі 14,2 % річних.

В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором 18.06.2008 між ВАТ "Універсал банк" та ТОВ "Уно піца" як поручителем був укладений Договір поруки № ВL3023-П1, за умовами якого Поручитель взяв на себе зобов`язання нести солідарну відповідальність у разі невиконання/неналежного виконання Позичальником умов Кредитного договору.

У зв`язку з укладенням додаткових угод до Кредитного договору 17.09.2009, 14.09.2010 та 09.09.2011, між АТ "Універсал банк" та ТОВ "Уно піца" були укладені відповідні додаткові угоди до Договору поруки.

Так, 17.09.2009 між АТ "Універсал банк" та ТОВ "Уно піца" в особі в. о. директора ОСОБА_7 було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору поруки.

14.09.2010 між АТ "Універсал банк" та ТОВ "Уно піца" в особі керівника ОСОБА_8 , було укладено Додаткову угоду до Договору поруки.

09.09.2011 між АТ "Універсал банк" та ТОВ "Уно піца" в особі директора ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду до Договору поруки.

За умовами Додаткової угоди від 09.09.2011 до Договору поруки № ВL3023-П1 від "18" червня 2008 року (далі - оспорювана угода), сторони погодили, що порукою забезпечуються в повному обсязі зобов`язання боржника, яким є громадянин США ОСОБА_9 , за №BL3023/K-1 від "18" червня 2008 року до Генерального договору про надання кредитних послуг №BL3023 від "18" червня 2008 року, надалі Основний договір, укладеним між Поручителем та Кредитором.

При цьому, Основний договір включає в себе будь-які Додаткові (індивідуальні) угоди до Основного договору, зокрема, але не виключно:

1. Додаткова угода №1 від "17" вересня 2009 року до Основного договору,

2. Додаткова угода №2 від "14" вересня 2010 року до Основного договору,

3. Додаткова угода №3 від "09" вересня 2011 року до Основного договору а також будь-які інші додаткові (індивідуальні) договори (угоди) до Основного договору, договори про внесення змін до Основного договору, що будуть укладені після набрання чинності цією Додатковою угодою.

Поручитель підписанням цієї Додаткової угоди підтверджує, що порукою також забезпечуються зобов`язання Боржника, передбачені Основним договором, у разі їх зміни - збільшення або зменшення, якщо така зміна обумовлена застосуванням умов Основного договору щодо збільшення або зменшення суми зобов`язань Боржника за Основним договором. При цьому, Поручитель дає свою згоду на збільшення розміру зобов`язань, забезпечених порукою за цим Договором, що виникли до підписання цієї Додаткової угоди та/або можуть виникнути в майбутньому, внаслідок чого збільшився або збільшиться обсяг його відповідальності перед Іпотекодержателем - у випадку внесення змін Кредитором та Боржником до Основного договору, або у випадку внесення Кредитором в односторонньому порядку змін до Основного договору та/або цього Договору (пункт 1).

Відповідно до пункту 2 оспорюваної угоди відповідальність Поручителя і Боржника є солідарною.

Згідно листа Головного управління регіональної статистики від 03.10.2022 за № 23- 07/889-22, доданого до пояснень ліквідатора ТОВ "Уно піца" арбітражним керуючим Бандолою О.О., за інформацією з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України станом на 01.10.2022 керівники ТОВ "Уно піца":

з 19.09.2002 - ОСОБА_10 ;

з 03.10.2002 - ОСОБА_8 ;

з 25.05.2011 - ОСОБА_1 .

З 08 квітня 2011 року єдиним учасником та директором ТОВ "Уно піца" є ОСОБА_1 згідно з протоколом № 04/11 загальних зборів учасників товариства від 08.04.2011.

Згідно довідки ТОВ "Уно піца" за підписом ОСОБА_11 , ОСОБА_9 працює на посаді комерційного директора, за період з 01.02.2011 по 31.07.2011 його заробітна плата складає 240000 грн.

Згідно з Протоколом 7/11 Загальних зборів учасників ТОВ "Уно піца" від 07.09.2011, вирішено виступити поручителем за ОСОБА_12 перед ПАТ "Універсал банк" в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором з ПАТ "Універсал банк", надати повноваження ОСОБА_1 укласти (підписати) договір поруки з ПАТ "Універсал Банк" в якості забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_12 .

ОСОБА_1 стверджує, що вона не підписувала будь-яких забезпечувальних договорів як директор ТОВ "Уно піца", зокрема і Додаткову угоду від 09.09.2011 до договору поруки, про цю угоду вона довідалась у квітні 2023 року під час розгляду заяви ліквідатора про покладення солідарної відповідальності за незадоволення вимог кредиторів у справі про банкрутство ТОВ "Уно піца". Підпис від імені ОСОБА_1 , який міститься на додатковій угоді, виконаний іншою особою із наслідуванням її підпису.

За доводами позивача, додаткова угода є нікчемною згідно з ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України, оскільки під час її вчинення сторонами не додержано обов`язкову письмову форму згідно зі ст. 547 Цивільного кодексу України.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно з частинами першою та другою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої-п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно із частиною другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Недійсність договору як приватно-правова категорія покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. До правових наслідків недійсності правочину належить те, що він не створює юридичних наслідків. Тобто, правовим результатом недійсності договору по своїй суті "нівелювання" правового результату, породженого таким договором (тобто, вважається, що не відбулося переходу/набуття прав взагалі) (постанова Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі № 569/16702/19).

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, належить встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог - зазначити в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Згідно правової позиції Верховного Суду у постанові від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18), підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.

З метою встановлення дійсних фактичних обставин справи, апеляційний суд призначив судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої були поставлені наступні питання:

1. Чи виконано підпис від імені особи ОСОБА_1 у документі (т. 1, а.с. 16, 72-73) Додаткова угода від 09 вересня 2011 року до Договору поруки №BL3023-П1 від 18 червня 2008 року у графі "Адреса та реквізити Поручителя", в останньому рядку, тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою?

2. Чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 у документі (т. 1, а.с. 76) Протокол №7/11 Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Уно піца" від 07 вересня 2011 року в останньому рядку, тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою?

3. Чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 у документі (т. 1, а.с. 77) Лист Товариства з обмеженою відповідальністю "Уно піца" від 08 вересня 2011 року про вихід учасників зі складу засновників ТОВ "Уно піца" в останньому рядку, тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою?;

4. Чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 у документі (т. 1, а.с. 78) Довідка Товариства з обмеженою відповідальністю "Уно піца", видана ОСОБА_13 в тому, що він дійсно працює в ТОВ "Уно піца" на посаді комерційного директора, в останньому рядку, тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою?

За результатами експертного дослідження був складений висновок експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи № 2361-/25-32 від 23.09.2025.

За висновком експерта:

1. Підпис від імені ОСОБА_1 , що міститься у графі "Адреса та реквізити Поручителя", в останньому рядку Додаткової угоди від 09 вересня 2011 року до Договору поруки № ВТ3023-П1 від 18 червня 2008 року, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

2. Підпис від імені ОСОБА_1 , що міститься в останньому рядку Протоколу №7/11 Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Уно піца" від 07 вересня 2011 року (у резолютивній частині помилково вказано "01 вересня 2011 року"), виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

3. Питання ухвали від 08.04.2025: "3. Чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 у документі (т. 1, а.с. 77) Лист Товариства з обмеженою відповідальністю "Уно піца" від 08 вересня 2011 року про вихід учасників зі складу засновників ТОВ "Уно піца" в останньому рядку, тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою?", не вирішувалось через відсутність оригіналу досліджуваного документа.

4. Питання ухвали від 08.04.2025: "4. Чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 у документі (т. 1, а.с. 78) Довідка Товариства з обмеженою відповідальністю "Уно піца", видана ОСОБА_13 в тому, що він дійсно працює в ТОВ "Уно піца" на посаді комерційного директора, в останньому рядку, тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою?" не вирішувалось через відсутність оригіналу досліджуваного документа.

Отже, надані Банком до відзиву на позовну заяву документи - Протокол №7/11 Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Уно піца" від 07 вересня 2011 року (про рішення надати поруку за ОСОБА_5 та уповноваження ОСОБА_1 підписати договір поруки), Додаткова угода від 09.09.2011 до договору поруки є підробленими, оскільки підпис на цих документах від імені ОСОБА_1 виконаний іншою особою із наслідуванням її підпису.

Зазначені фактичні обставини у своїй сукупності свідчать про невідповідність Додаткової угоди від 09.09.2011 до договору поруки вимогам ч. 3 ст. 203 Цивільного кодексу України, оскільки вона підписана не директором Товариства ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням її підпису.

Оскільки Додаткова угода від 09.09.2011 до договору поруки є фальсифікованою та вчиненою за відсутності волевиявлення учасника правочину, вона підлягає визнанню недійсною на підставі ч. 1 ст. 215 та ч. 3 ст. 203 Цивільного кодексу України.

При цьому, суд відхиляє доводи позивача про нікчемність угоди з огляду на недотримання письмової форми забезпечувального правочину (ст. 207, ч. 2 ст. 215, ст. 547 Цивільного кодексу України), оскільки така угода вчинена у простій письмовій формі та підписана від імені поручителя.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку із невиконанням ОСОБА_2 взятих на себе кредитних зобов`язань АТ "Універсал банк" звернувся з позовом до Шевченківського районного суду міста Києва про солідарне стягнення заборгованості з Позичальника та Поручителя (ТОВ "Уно піца").

За результатом розгляду справи № 761/15093/13-ц заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 13.09.2013 позовні вимоги задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ТОВ "Уно піца" заборгованість за кредитним договором в сумі 4 284 767,94 грн, що було еквівалентно 536 065,05 доларів США.

Вказане рішення суду не було оскаржено та набрало законної сили.

На примусове виконання рішення суду 20.11.2013 був виданий виконавчий лист № 761/15093/13-ц та відкрито виконавче провадження № 48716939 (постанова про відкриття виконавчого провадження від 14.09.2015).

Докази виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 13.09.2013 у справі № 761/15093/13-ц сторонами не надані та у матеріалах справи відсутні.

В подальшому, Банк звернувся в господарський суд із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Уно піца", у зв`язку з неможливістю останнього виконати грошове зобов`язання, яке було підтверджене зазначеним вище рішенням суду від 13.09.2013.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.12.2021 у справі № 910/18509/21 були визнані грошові вимоги Банку в сумі 15210317,50 грн, які ґрунтувались на Генеральному договорі про надання кредитних послуг № ВL3023 та додатковій угоді № ВL3023/К-1 до нього, додаткових угодах до кредитного договору від 17.09.2009, 14.09.2010 та 09.09.2011 між АТ "Універсал банк" та Позичальником, Договорі поруки № ВL3023-ПІ від 18.06.2008, додаткових угодах від 17.09.2009, 14.09.2010 та 09.09.2011 до договору поруки між АТ "Універсал банк" та ТОВ "Уно піца".

При цьому, господарський суд в ухвалі підготовчого засідання послався на те, що факт укладення між АТ "Універсал Банк" та ОСОБА_2 Кредитного договору та додаткових угод до нього, а також Договору поруки між АТ "Універсал банк" та ТОВ "Уно піца" та додаткових угод до нього, факт порушення умов Кредитного договору та права вимагати заборгованість за ним, а також її розмір, встановлено та підтверджується рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 13.09.2013 у справі № 761/15093/13-ц.

З ухвали Господарського суду міста Києва від 13.12.2021 вбачається, що підготовче засідання відбулось без участі представника боржника - ТОВ "Уно піца".

За результатом розгляду справи № 761/15093/13-ц було ухвалено заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 13.09.2013, тобто за відсутності відповідачів - ОСОБА_5 та ТОВ "Уно піца".

Апеляційний суд зазначає, що питання дійсності чи недійсності правочинів, на підставі яких були заявлені позовні вимоги та грошові вимоги у зазначених вище справах, не досліджувалось та не вирішувалось судами, відтак відсутні підстави для висновку про наявність преюдиції у встановленні обставин для даної справи відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України.

За наведених обставин, колегія суддів вважає безпідставним посилання суду першої інстанції на те, що керівник ТОВ "Уно піца" ОСОБА_1 не подавала заперечень щодо недійсності Додаткової угоди від 09.09.2011 під час розгляду справи Шевченківського районного суду міста Києва № 761/15093/13-ц та справи Господарського суду міста Києва № 910/18509/21, була обізнана про розгляд зазначених судових справ, як на обставини, що спростовують підставу для визнання недійсною додаткової угоди від 09.09.2011.

На переконання колегії суддів, факт фальсифікації підпису на оспорюваній угоді, доведений висновком судового експерта, свідчить про відсутність волевиявлення ТОВ "Уно піца" на укладення правочину та є беззаперечною підставою для визнання його недійсним відповідно до ч. 3 ст. 203, ч. 1 ст. 215 та Цивільного кодексу України.

Відмова у задоволенні клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи призвела до того, що фактичні обставини справи, на які посилався позивач, залишилися нез`ясованими. Як наслідок, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність тверджень позивача щодо приналежності підпису на оспорюваній угоді іншій особі, а не ОСОБА_1 .

Як на підставу для припинення поруки ТОВ "Уно піца" в позовній заяві ОСОБА_1 вказує на зміну умов основного зобов`язання за Кредитним договором шляхом збільшення відсоткової ставки за кредитом, яку не було погоджено із поручителем, оскільки додаткова угода від 09.09.2011 є недійсною.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України (в редакції чинній станом на дату укладення оспорюваної угоди) порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Як було установлено вище, додатковою угодою № 3 від 09.09.2011 до кредитного договору була збільшена відсоткова ставка за кредитом, а додаткова угода від 09.09.2011 до договору поруки є недійсною та не створює правові наслідки для сторін, відповідно у даному випадку відбулась зміна зобов`язання без згоди поручителя, що належить визнати підставою для припинення поруки поручителя.

За наведених вище обставин, колегія суддів вважає позовні вимоги обґрунтованими, висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову - помилковими, оскільки зроблені без з`ясування дійсних обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 ГПК України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Суд може також заслухати призначених судом експертів з цього питання. Копії матеріалів, що надаються експерту, можуть залишатися у матеріалах справи (ч. 1 ст. 107 ЦПК України).

Ухвалою від 18.02.2025 в розпорядження експертів Київського науково-дослідному інституту судових експертиз було надано матеріали даної справи та оригінали документів, що містять вільні зразки підпису ОСОБА_1 , які використані судовим експертом та зазначені в переліку у висновку.

У висновку експерта № 2361/25-32 від 23.09.2025 встановлено, що підпис на примірнику оспорюваного договору виконано не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Банк не погодився із зазначеним висновком та подав клопотання про призначення повторної судової почеркознавчої експертизи, у задоволенні якого суд відмовив з огляду на наступні обставини.

В ухвалі про призначення додаткової експертизи суду необхідно зазначати, які висновки експерта суд вважає неповними чи неясними або які обставини зумовили необхідність розширення експертного дослідження. Повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Висновок визнається неповним, коли експерт не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання, у зв`язку з чим суд має обговорити питання про призначення додаткової або повторної експертизи залежно від обставин справи.

Відповідно до частини другої статті 107 ГПК України, за наявності сумнівів у правильності висновку експерта (необґрунтованість, суперечність з іншими матеріалами справи тощо) за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи суд може призначити повторну експертизу, доручивши її проведення іншим експертам.

Таким чином, процесуальним законом передбачено підстави для призначення судом повторної експертизи, зокрема у випадку необґрунтованості, якщо висновок експерта суперечить іншим матеріалам справи, що викликає сумніви в його правильності.

Згідно п. 1.2.11 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи.

Повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз). Повторна експертиза проводиться у випадку, якщо висновок первинної експертизи визнано необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або інакше викликає сумніви в його правильності.

Між тим у своєму клопотанні Банк вказав на те, що судова почеркознавча експертиза в порушення нормативних вимог проводилась експертом без наявності необхідних вільних зразків підпису ОСОБА_1 , у тому числі наближених за часом виконання до досліджуваних документів (тобто за 2010-2011 роки), експериментальні зразки підпису ОСОБА_1 не було відібрано ні судом, ні судовим експертом, судова почеркознавча експертиза проводилась без дослідження умовно-вільних зразків підпису ОСОБА_1 , що є порушенням п. 1.3 Методичних рекомендацій.

Відповідно до п. 1.3, 1,5, 1.13 Методичних рекомендацій для проведення досліджень орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), повинен(на) надати експерту вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку (цифрових записів, підпису) особи, яка підлягає ідентифікації.

Вільними зразками є рукописні тексти, рукописні записи (літерні та цифрові), підписи, достовірно виконані певною особою до відкриття кримінального провадження, провадження у справах про адміністративні правопорушення, цивільних, адміністративних чи господарських справах і не пов`язані з їх обставинами; умовно-вільними є зразки почерку та (або) підпису, виконані певною особою до відкриття провадження у справі, але пов`язані з обставинами цієї справи або виконані після відкриття провадження у справі та є як пов`язаними зі справою, так і не пов`язаними з її обставинами; експериментальні зразки почерку та (або) підпису, що виконані за завданням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у зв`язку з призначенням такої експертизи.

Вільні зразки по змозі повинні відповідати об`єкту, який досліджується, за часом виконання, за видом матеріалів письма (папір, олівець, кулькова ручка тощо), за формою документа (накладні, відомості тощо), за його змістом та цільовим призначенням.

Достатність та якість наданих для проведення експертизи зразків почерку та підпису особи визначаються експертом у кожній конкретній експертній ситуації.

Критерієм достатності обсягу порівняльного матеріалу вважається надання такої його кількості, за якою можливо виявити індивідуальність, варіаційність та стійкість ознак в досліджуваному об`єкті і зразках почерку (підпису) певного виконавця.

У висновку експерт вказав на достатність поданих до порівняння вільних зразків підпису ОСОБА_1 , що містяться в документах, наданих в якості порівняльного матеріалу. Відібрання експериментальних зразків підпису в даному випадку не було необхідним, оскільки належало встановити приналежність підпису у ретроспективі (2011 рік). Відповідні вільні зразки підпису були надані у розпорядження експерта та використані ним в експертному дослідженні.

Банком не доведено, що висновок експерта № 2361/25-32 від 23.09.2025 суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, у зв`язку з чим апеляційний суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання про призначення повторної експертизи.

Суд зазначає, що належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами у процесі встановлення об`єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Розуміння допустимості доказів досягається крізь призму прав, що охороняються законом: допустимим є доказ, отриманий без порушення закону. Тому одержання доказів з дотриманням порядку, встановленого законом, слід розуміти як відсутність при одержанні доказів порушення норм матеріального права та норм процесуального права, як одночасне дотримання передбачених законом особистих немайнових і майнових прав та процесуальної форми.

Судова експертиза у цій справі проведена атестованим судовим експертом, який має відповідну освіту, необхідну для проведення такої експертизи, при цьому висновок експертизи відповідає вимогам чинного законодавства, не містить недоліків, які б породжували сумніви у правильності та обґрунтованості зроблених висновків, узгоджуються з іншими доказами, які надані у цій справі.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 277 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 278 ГПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог про визнання недійсною Додаткової угоди до договору поруки та визнання поруки припиненою.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги витрати за подання позову та апеляційної скарги, а також витрати на судову експертизу у відповідності до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача. Так, з відповідача на користь позивача належить стягнути 13420 (5368 + 8052) грн судових витрат по сплаті судового збору та 11874,24 грн судових витрат по оплаті судової експертизи.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2024 у справі № 910/18509/21 (910/7889/23) скасувати.

3. Прийняти нове рішення.

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсною додаткову угоду від 09 вересня 2011 року до договору поруки №BL3023-П1 від 18 червня 2008 року, укладену між Відкритим акціонерним товариством "Універсал банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Уно піца".

Визнати припиненою поруку Товариства з обмеженою відповідальністю "Уно піца" за договором поруки №BL3023-П1 від 18 червня 2008 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством "Універсал банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Уно піца".

4. Стягнути з Акціонерного товариства "Таскомбанк" (місцезнаходження: 03039, м. Київ, пр-т Голосіївський, буд. 17, оф. 3/1; ідентифікаційний код 32920218) на користь ОСОБА_1 13420 (тринадцять тисяч чотириста двадцять) грн судових витрат по сплаті судового збору та 11874 (одинадцять тисяч вісімсот сімдесят чотири) грн 24 коп. судових витрат по оплаті судової експертизи.

5. Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова підписана 04.02.2026.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді Б.В. Отрюх

О.М. Остапенко