ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"02" січня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/5373/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Рога Н.В., розглянув заяву керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури (вх.№2-2076/25 від 31.12.2025р.) про забезпечення позову у справі №916/5373/25

За позовом: керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури (67707, Одеська обл, м.Білгород-Дністровський, вул.Незалежності, 39, код ЄДРПОУ ) в інтересах держави в особі Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (67844, Одеська обл, Білгород-Дністровський р-н, с.Кароліно-Бугаз, вул.Приморська, 1 , )

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕДВІТ КАПІТАЛ» (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул.Корабельна, буд.3-032Н, )

про стягнення

ВСТАНОВИВ:

СУТЬ СПОРУ: Керівник Білгород-Дністровської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю ( далі- ТОВ) «ЕДВІТ КАПІТАЛ» про стягнення безпідставно збережених коштів пайової участі у розмірі 6 612 649 грн 20 коп.

Разом з позовною заявою прокурором подана заява (вх.№2-2076/25 від 31.12.2025р.) про забезпечення позову у справі №916/5373/25 шляхом накладення арешту на:

- грошові кошти , що належать ТОВ «ЕДВІТ КАПІТАЛ» як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у тому числі інших держав, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову, у межах розміру позовних вимог на загальну суму 6 612 649 грн 20 коп.

-нерухоме майно, яке належить ТОВ «ЕДВІТ КАПІТАЛ» , а саме: будівлі та споруди бази відпочинку «Озон», загальною площею 8798,65 кв.м, що розташована за адресою: Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, смт.Затока, вул.Вокзальна, 68 ( реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 13) , у межах розміру позовних вимог 6 612 649 грн 20 коп. , лише в межах різниці між сумою ціни позову та арештованих грошових коштів у разі їх недостатності.

В обґрунтування заяви прокурор зазначає, що підставою звернення до суду з позовом стало невиконання відповідачем положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України про стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» №132-ІХ щодо сплати до місцевого бюджету коштів пайової участі.

Прокурор також зазначив, що ТОВ «ЕДВІТ КАПІТАЛ» є юридичною особою, основним видом діяльності якої є функціонування атракціонів і тематичних парків, а також інші види діяльності , зокрема, у сфері торгівлі.

Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів ТОВ «ЕДВІТ КАПІТАЛ» на праві власності належать будівлі та споруди бази відпочинку «Озон», загальною площею 8798,65 кв.м, що розташована за адресою: Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, смт.Затока, вул.Вокзальна, 68.

Враховуючи те, що предметом позову прокурора є стягнення з ТОВ «ЕДВІТ КАПІТАЛ» безпідставно збережених коштів пайової участі у розмірі 6 612 649 грн 20 коп. за реконструкцію зазначених будівель та споруд , прокурор , посилаючись на положення ст.ст.136, 137 ГПК України, судову практику, вважає, що у даному випадку співмірним та адекватним заходом забезпечення позову буде накладення арешту на грошові кошти та майно відповідача у межах ціни позову .

При цьому, прокурор вважає, що обраний спосіб захисту не призведе до невиправданого обмеження прав відповідача , оскільки арештоване майно залишається у володінні власника , а обмежується лише можливість розпорядження ним. Застосування обраного способу захисту не порушить прав та охоронюваних законом інтересів відповідача, а лише запровадить тимчасові обмеження, існування яких дозволить створити належні умов для запобіганню перешкод у захисті порушеного права у разі прийняття рішення на користь позивача.

Також, прокурор зауважив, що пропозиції щодо зустрічного забезпечення у нього відсутні, оскільки запропановані заходи забезпечення позову не призведуть до спричинення відповідачу будь-яких матеріальних збитків чи матеріальної шкоди.

Розглянув матеріали справи, заяву керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури (вх.№2-2076/25 від 31.12.2025р.) про забезпечення позову у справі №916/5373/25 , суд дійшов наступного висновку.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, вжиття заходів забезпечення позову є правом, а не обов`язком суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Виходячи з загальних положень законодавства, суд вважає за необхідне зауважити, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Вирішуючи питання стосовно необхідності у забезпеченні позову, суд виходить з того, що адекватність заходу до забезпечення позову, який застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з розміром грошових коштів, на які вимагається накладення арешту, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (у тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11.07.2024р. у справі № 925/1459/23, від 06.06.2024р. у справі № 910/17599/23, від 21.03.2024р. у справі №910/15328/23, від 13.12.2023 р. у справі № 921/290/23.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023р. у справі №905/448/22 та постановах Верховного Суду від 21.03.2024р. у справі №910/15328/23, від 14.08.2023р. у справі №904/1329/23, від 11.07.2023р. у справі №917/322/23, від 28.07.2023р. у справі №911/2797/22.

Разом з тим, метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.03.2024 р. у справі №910/15328/23, від 01.05.2023р. у справі №914/257/23, від 06.03.2023р. у справі №916/2239/22.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, господарський суд враховує, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020р. у справі №753/22860/17 та постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023р. у справі №905/448/22, постанові Верховного Суду від 21.03.2024р. у справі №910/15328/23.

Так, у даному випадку керівник Білгород-Дністровської кружної прокуратури в інтересах держави в особі Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області просить накласти арешт на грошові кошти, що належать ТОВ «ЕДВІТ КАПІТАЛ» як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у тому числі інших держав, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову, у межах розміру позовних вимог на загальну суму 6 612 649 грн 20 коп. , а також накласти арешт на нерухоме майно, яке належить ТОВ «ЕДВІТ КАПІТАЛ» , а саме: будівлі та споруди бази відпочинку «Озон», загальною площею 8798,65 кв.м, що розташована за адресою: Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, смт.Затока, вул.Вокзальна, 68 ( реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 13) , у межах розміру позовних вимог 6 612 649 грн 20 коп. , лише в межах різниці між сумою ціни позову та арештованих грошових коштів у разі їх недостатності.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При цьому, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 29.06.2006р. у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003р. у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини вказав на те, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому, обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

У п. 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004р. № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004 зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003р. № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані на обґрунтування заяви докази, та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.10.2023р. у справі №922/1583/23, від 28.07.2021р. у справі №914/2072/20.

Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення із заявою про забезпечення позову, а тому суди в кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

При цьому , під час вирішення питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті, та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.03.2024р. у справі № 910/15328/23, від 17.12.2018р. у справі № 914/970/18, від 10.11.2020р. у справі № 910/1200/20.

Господарський суд також зазначає, що обранням належного, такого, що відповідає предмету спору, заходу забезпечення позову забезпечується дотримання принципу співмірності виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 13.12.2023р. у справі №921/290/23, від 29.06.2023р. у справі №925/1316/22, від 24.05.2023р. у справі №906/1162/22.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 24.04.2024р. у справі №754/5683/22 дійшла висновку про те, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Із урахуванням цього, будь-яке можливе забезпечення позову, у випадку найменшої загрози його невиконання, є виправданим, якщо занижує поріг легітимного сподівання особи на захист свого порушеного права, і є законним, необхідним та збалансованим із правами усіх сторін спору.

На підставі зазначеного вище, суд вбачає наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ТОВ «ЕДВІТ КАПІТАЛ» як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у тому числі інших держав, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову, у межах розміру позовних вимог на загальну суму 6 612 649 грн 20 коп.

Що стосується накладення арешту на нерухоме майно, то з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ЕДВІТ КАПІТАЛ» на праві власності належать будівлі та споруди бази відпочинку «Озон», загальною площею 8798,65 кв.м, що розташована за адресою: Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, смт.Затока, вул.Вокзальна, 68 ( реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 13), у звязку із чим суд вважає за можливе накласти арешт на зазначене майно у межах розміру позовних вимог 6 612 649 грн 20 коп., лише в межах різниці між сумою ціни позову та арештованих грошових коштів у разі їх недостатності.

За таких обставин, заява керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури (вх.№2-2076/25 від 31.12.2025р.) про забезпечення позову у справі №916/5373/25 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною першою ст.2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч.5, 6 ст. 140 ГПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

За приписами ч.1 ст.144 ГПК України ухвала підлягає негайному виконанню. Частиною 8 ст.140 ГПК України встановлено, що оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також, не перешкоджає подальшому розгляду справи

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Керуючись ст. ст. 136,137, 140, 234 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури (вх.№2-2076/25 від 31.12.2025р.) про забезпечення позову у справі №916/5373/25 - задовольнити.

2. Накласти арешт на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕДВІТ КАПІТАЛ» (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул.Корабельна, буд.3-032Н, ) як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у тому числі інших держав, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову, у межах розміру позовних вимог на загальну суму 6 612 649 грн 20 коп.

3. Накласти арешт на нерухоме майно, що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕДВІТ КАПІТАЛ» (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул.Корабельна, буд.3-032Н, ) , а саме: будівлі та споруди бази відпочинку «Озон», загальною площею 8798,65 кв.м, що розташована за адресою: Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, смт.Затока, вул.Вокзальна, 68 ( реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 13), у межах розміру позовних вимог 6 612 649 грн 20 коп. , лише в межах різниці між сумою ціни позову та арештованих грошових коштів у разі їх недостатності.

За даною ухвалою стягувачем є: Кароліно-Бугазька сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області (67844, Одеська обл, Білгород-Дністровський р-н, с.Кароліно-Бугаз, вул.Приморська, 1 , )

За даною ухвалою боржником є: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕДВІТ КАПІТАЛ» (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул.Корабельна, буд.3-032Н, )

Ухвала підлягає виконанню відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвала може бути пред`явлена до примусового виконання у строк, передбачений ст.12 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення (підписання).

Суддя Рога Наталія Василівна