РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.08.2025Справа № 910/13739/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В., за участі помічника судді Криська О.А., що за дорученням головуючого судді здійснює повноваження секретаря судового засідання, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи №910/13739/23

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Твій Газзбут»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчальний комплекс «Петропавлівський»

про стягнення коштів

Представники учасників справи:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Твій газзбут» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчальний комплекс «Петропавлівський» (далі - відповідач) про стягнення 1207500,84 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АР200-100992-22 від 29.09.2022 в частині здійснення повної та своєчасної оплати за спожитий природний газ, у зв`язку з чим позивач просить стягнути основну заборгованість у розмірі 806088,29 грн, штраф у розмірі 184460,84 грн, пеню у розмірі 178437,82 грн, інфляційні втрати у розмірі 27611,20 грн та 3% річних у розмірі 10902,69 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.10.2023 (суддя Приходько І.В.) відкрито провадження у справі №910/13739/23, постановлено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 15.11.2023 року.

У судовому засіданні 15.11.2023 суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про продовження строку підготовчого провадження та відкладення підготовчого засідання на 20.12.2023.

Судове засідання, призначене на 20.12.2023 року, не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Приходько І.В. на лікарняному, відтак ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.01.2024 судове засідання призначено на 07.02.2024.

У той же час, розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва №01.3-16/377/24 від 30.01.2024 у зв`язку зі звільненням судді Приходько І.В. призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/13739/23 за результатом проведення якого матеріали справи передані для розгляду судді Васильченко Т.В., що відображено у протоколі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.2024 прийнято справу №910/13739/23 до провадження та призначено підготовче засідання у справі на 27.02.2024.

У судовому засіданні 27.02.2024 суд, у відповідності до приписів статті 216 Господарського процесуального кодексу України, оголосив перерву до 19.03.2024.

Судове засідання, призначене на 19.03.2024, не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Васильченко Т.В. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2024 призначено підготовче засідання у справі на 07.05.2024.

02.05.2024 року через відділ діловодства суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач позовні вимоги не визнає та зауважує на відсутності у нього заборгованості за договором на постачання природного газу №41АР200-100992-22 від 29.09.2022 року в підтвердження чого долучає платіжні інструкції на загальну суму 806088,29 грн. Наголошує, що відсутність основної заборгованості робить необґрунтованим розрахунок пені та компенсаційних втрат.

07.05.2024 року до відділу діловодства суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі на підставі пункту 7 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України до закінчення касаційного перегляду судових рішень у подібних правовідносинах, а саме у справі №904/1553/23, які переглядаються Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду. Так, позивач вказує на подібність рішень у справах №910/13739/23 та №904/1553/23 в частині вимог щодо стягнення штрафу за перебір та недобір спожитих обсягів природного газу не побутовими споживачами.

07.05.2024 року до відділу діловодства суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від позивача надійшла заява про відмову від позовних вимог в частині стягнення основного боргу у розмірі 806088,29 грн у зв`язку із добровільною сплатою відповідачем основного боргу, а тому просив закрити провадження в цій частині на підставі приписів пункту 4 частини 1 статті 231 ГПК України.

Також, 07.05.2024 року до відділу діловодства суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній наголошує на тому, що відзив не містить чітких та конкретних обставин необґрунтованості проведених розрахунків, а обмежується тільки загальною фразою, тоді як проведені математичні розрахунки компенсаційних втрат та пені у вигляді таблиць позивачем додані до позову. При цьому, зауважує, що твердження відповідача про відсутність підтверджених обсягів природного газу не відповідають дійсності та спростовуються підписаним з обох сторін договором №41АР200-100992-22 від 29.09.2022 року та додатковою угодою №ДУ-3/41АР200-100992-22 від 13.12.2022 року, а добровільна сплата відповідачем суми основної заборгованості додатково підтверджує визнання останнім фактично спожитих обсягів природного газу.

У судовому засіданні 07.05.2024 суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про відкладення підготовчого засідання у справі на 16.05.2024.

16.05.2024 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій в якому з урахуванням погашення відповідачем розміру основної заборгованості просив зменшити заявлені до стягнення компенсаційні втрати та штрафні санкції до розмірів, які становлять їх десяту частину від заявлених до стягнення.

16.05.2024 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру судових витрат, де останній наголосив, що заявлений у позові розмір витрат є неспівмірним зі складністю даної справи, а тому визнається відповідачем лише в сумі 8000,00 грн, у той час як інші судові витрати підлягають розподілу між сторонами в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 16.05.2024 оголошено перерву до 30.05.2024 року.

30.05.2024 року до відділу діловодства суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшли заперечення на клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, в яких позивач наголошує на тому, що відповідач прострочив виконання зобов`язань більш ніж на один рік і подана заява не містить жодної обставини, яка б слугувала підставою для зменшення штрафних санкцій.

30.05.2024 року через відділ діловодства суду надійшов відзив на позовну заяву (додаткові пояснення), які фактично за своїм змістом та суттю є запереченнями. Так, у поданих запереченнях відповідач наголошує на тому, що провадження в частині стягнення основного боргу має бути закрито на підставі приписів пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, оскільки відсутній предмет спору. При цьому, вказує, що підставою для нарахування позивачем штрафу у розмірі 184460,84 грн слугувало недоспоживання відповідачем погодженого обсягу природного газу та зміна постачальника за ініціативою споживача до закінчення дії договору, однак укладаючи додаткові угоди до договору, сторонами скориговані обсяги природного газу лише верхньої межі споживання, тоді як нижня межа сторонами не погоджувалась та не була визначена.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.05.2024 прийнято відмову Товариства з обмеженою відповідальністю «Твій газзбут» від позовних вимог в частині стягнення основного боргу у розмірі 806088,29 грн, закрито провадження у справі №910/13739/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Твій газзбут» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчальний комплекс «Петропавлівський» в частині стягнення основного боргу у розмірі 806088,29 грн та зупинено провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Твій газзбут» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчальний комплекс «Петропавлівський» про стягнення 401412,55 грн до закінчення перегляду Великою палатою Верховного Суду в касаційному порядку судових рішень у справі №911/952/22 та до закінчення перегляду Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №904/1553/23 та оприлюднення в установленому законом порядку повних текстів судових рішень, ухвалених за результатами таких розглядів.

27.11.2024 року до відділу діловодства суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від позивача надійшла заява про поновлення провадження у справі, яка обґрунтована тим, що Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №904/1553/23 винесено постанову від 15.11.2024 року та повний текст оприлюднений в установленому законом порядку.

Крім того, як встановлено судом, Великою Палатою Верховного суду у справі №911/952/22 винесено постанову від 16.10.2024 та повний текст оприлюднений в установленому законом порядку.

28.11.2024 року до відділу діловодства суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «Твій Газзбут» надійшли додаткові пояснення, в яких позивач вказав, що Об`єднаною Палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду при розгляді справи № 904/1553/23 було відступлено від правових висновків, зроблених у постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 01.11.2023 у справі №911/1893/22, оскільки ОП ВС дійшли до висновку, що штраф за недотримання балансів природного газу, який передбачено у договорі між сторонами, є саме штрафом, а не збитком. У той же час, ОП ВС у постанові від 15.11.2024 року № 904/1553/23 не відступали від правових висновків зроблених у постанові Об`єднаної палати від 17.06.2022 у справі №904/6994/20, оскільки дані висновки ухвалені не у подібних правовідносинах.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2024 поновлено провадження по справі №910/13739/23 та призначено підготовче засідання на 24.12.2024.

У судовому засіданні 24.12.2024, виходячи з того, що судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи для розгляду по суті.

04.03.2025 року до відділу діловодства суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «Твій Газзбут» надійшли додаткові пояснення щодо розрахунку штрафних санкцій нарахованих та заявлених позивачем до стягнення на підставі пунктів 6.2.2, 6.2.3 договору.

13.05.2025 року через відділ діловодства суд від Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчальний комплекс «Петропавлівський» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із тим, що сторони у справі мають намір укласти мирову угоду.

20.06.2025 року через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчальний комплекс «Петропавлівський» надійшло клопотання про затвердження мирової угоди від 05.06.2025 у справі №910/13739/23.

31.07.2025 року через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчальний комплекс «Петропавлівський» надійшли додаткові пояснення, у яких відповідач повідомив, що між сторонами було досягнуто згоди щодо проекту мирової угоди, і відповідачем розпочато її виконання та сплачено на користь позивача грошові кошти в сумі 100353,14 грн, втім згодом позивач відмовився від укладення мирової угоди.

31.07.2025 року до відділу діловодства суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «Твій Газзбут» надійшли додаткові пояснення, у яких позивач повторно зауважив про сплату відповідачем основного боргу у розмірі 806088,29 грн, однак відповідачем не сплачено заявлені до стягнення штрафні санкції та компенсаційні втрати. Крім того, позивач зауважив, що погодження на укладення мирової угоди у справі №910/13739/23 не надано.

У судовому засіданні 31.07.2025 суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про залишення без розгляду клопотання про затвердження мирової угоди від 05.06.2025.

Частиною 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до частини 2 статті 192 Господарського процесуального кодексу України сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб (частина 1 статті 192 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно частини 4 статті 192 Господарського процесуального кодексу України укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією самою ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Водночас, частина 5 статті 192 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону або порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Судом встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Навчальний комплекс «Петропавлівський» до клопотання про затвердження мирової угоди від 05.06.2025, було долучено 3 примірника проекту мирової угоди від 05.06.2025 у справі №910/13739/23, однак вказані примірники були підписані лише зі сторони відповідача - представником адвокатом Бахмацькою К.А.

Згідно приписів статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до частини 3-5 статті 203 Цивільного кодексу України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Враховуючи відсутність підпису зі сторони уповноваженого представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Твій Газзбут» у поданій на затвердження суду мировій угоді від 05.06.2025 у справі №910/13739/23, суд з огляду на приписи статті 192 Господарського процесуального кодексу України та статей 202, 203 Цивільного кодексу України, дійшов висновку, що вказана мирова угода є неукладеною.

Суд враховує, що обставини не укладення між сторонами мирової угоди від 05.06.2025 у справі №910/13739/23, не зумовлюють настання підстав передбачених ч. 5 ст. 192 Господарського процесуального кодексу України для відмови у її затвердженні.

Водночас, як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 у справі №2-591/11 відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.

Приписами частини 8 статті 42 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені вище обставини та приписи чинного законодавства, суд дійшов висновку про залишення без розгляду клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчальний комплекс «Петропавлівський» про затвердження мирової угоди від 05.06.2025 у справі №910/13739/23.

11.08.2025 року до відділу діловодства суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчальний комплекс «Петропавлівський» надійшло клопотання, у якому відповідач просив суд під час розгляду справи враховувати сплачені ТОВ «Петропавлівсько-Борщагівський «Міжнародний ліцей «Нова школа наук» за ТОВ «Навчальний комплекс «Петропавлівський» на користь позивача грошові кошти у розмірі 100353,14 грн.

12.08.2025 року до відділу діловодства суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «Твій Газзбут» надійшла заява про відмову від частини позовних вимог, у якій позивач просив суд прийняти його відмову від частини вимог про стягнення пені в сумі 100353,14 грн та закрити провадження у цій частині, а спір розглядати за вимогами про стягнення з відповідача пені у розмірі 78084,68 грн, штрафу в розмірі 184460,84 грн, 3% річних у розмірі 10902,69 грн та інфляційні втрати у розмірі 27611,20 грн.

У судовому засіданні 12.08.2025, виходячи з того, що судом здійснено розгляд справи по суті, суд у відповідності до частини 1, 2 статті 219 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про перехід до стадії ухвалення судового рішення та його проголошення 19.08.2025.

Суд наголошує, що в судовому засіданні 12.08.2025 року, судом було здійснено розгляд справи по суті, зокрема, і заслухано судові дебати та у відповідності до частини 1, 2 статті 219 Господарського процесуального кодексу України, постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про перехід до стадії ухвалення судового рішення та його проголошення 19.08.2025.

Отже, суд у судовому засіданні 12.08.2025 року закінчив розгляд справи №910/13739/23 та повідомив учасників справи, про те, що судове рішення буде проголошено у судовому засіданні 19.08.2025 року, втім учасники на оголошення не з`явились.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 19.08.2025 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін під час розгляду справи по суті, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

29.09.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Твій Газзбут» (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Навчальний комплекс «Петропавлівський» (далі - споживач) було укладено договір постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АР200-100992-22 (далі - договір), предметом якого за умовами пункту 1.1 є обов`язок постачальника передати у власність споживачу у 2022 році природний газ (далі - газ), а споживача - прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

Відповідно до пунктів 1.2, 1.3 договору річний плановий обсяг постачання газу - до 21000 куб.м. Планові обсяги постачання газу по місяцях визначено в додатку 1, що є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно пункту 2.3 договору обсяг переданого (спожитого) газу за розрахунковий період (пункт 4.1. Договору), що підлягає оплаті споживачем, визначається на межі балансової належності між Оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційних вузлів обліку (лічильників газу), визначених в заяві-приєднанні до договору розподілу природного газу, укладеного між Оператором ГРМ та споживачем, а також з урахуванням процедур, передбачених Кодексом ГРМ. Постачання та споживання підтверджених обсягів газу протягом місяця здійснюється, як правило, в рівномірному режимі, виходячи із середньодобової норми (далі - добова норма), яка визначається шляхом ділення місячного підтвердженого обсягу газу на кількість днів протягом цього місяця, або згідно узгодженого сторонами графіку до 25-го (двадцять п`ятого) числа місяця, що передує місяцю постачання, у випадку, якщо споживання здійснюється протягом місяця нерівномірно. У разі нерівномірого щодобового споживання газу, який підлягає постачанню у місяці постачання, споживач зобов`язаний до 10:00 год. дня, що передує дню, з якого змінюється плановий обсяг газу, надати постачальнику заявку про збільшення/зменшення планового обсягу газу із зазначенням планованих щодобових обсягів споживання газу на наступний (залишковий) період місяця постачання. У разі необхідності коригування обсягів планованого споживання природного газу у газовій добі споживання, споживач зобов`язаний надіслати скориговану заявку про збільшення/зменшення планового обсягу газу на добу постачання не пізніше ніж 18:00 год. газової доби постачання природного газу. Заявка також має містити плановані щодобові обсяги споживання газу на наступний (залишковий) період місяця постачання. Заявки надаються споживачем на електронну адресу постачальника , з наступним направленням заявок у письмовому вигляді на адресу постачальника. Не підлягають зміні обсяги газу, що вже фактично поставлені споживачу.

За умовами пункту 2.4 договору обсяг споживання природного газу споживачем у розрахунковому періоді не повинен перевищувати підтверджений обсяг природного газу. Допускається відхилення споживання обсягу природного газу протягом розрахункового періоду в розмірі ± 3% від підтвердженого обсягу природного газу у відповідну газову добу.

Пунктом 2.5 договору встановлено, що визначення (звіряння) фактичного обсягу поставленого (спожитого) природного газу між сторонами здійснюється в наступному порядку:

- за підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати постачальнику копію відповідного акта про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ та споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ (підпункт 2.5.1 договору);

- на підставі отриманих від споживача даних та/або даних Оператора ГТС постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає споживачу два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника або з використанням кваліфікованого електронного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» (підпункт 2.5.2 договору);

- споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі природного газу (підпункт 2.5.3 договору);

- у випадку відмови від підписання акту приймання-передачі газу споживачем, обсяг постачання (споживання) газу встановлюється постачальником в односторонньому порядку, на підставі даних Оператора ГРМ чи Оператора ГТС. Споживач в такому разі не позбавлений права звернутись до суду за вирішенням спору з приводу обсягів спожитого газу. До прийняття рішення судом та набрання таким рішенням законної сили, обсяг спожитого газу та вартість послуг з його постачання встановлюється відповідно до даних постачальника. У випадку не повернення споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу, або ненадання письмової обґрунтованої відмови від його підписання протягом 2 календарних днів з дати отримання, такий акт вважається підписаним споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних постачальника (підпункт 2.5.4 договору);

- сторони домовились, що до моменту обміну оригіналами актів приймання-передачі газу, скановані копії підписаних сторонами актів приймання-передачі газу, надіслані сторонами одна одній по електронній пошті за адресами, які зазначені в розділі 11 договору, мають силу оригіналу (підпункт 2.5.5 договору).

Згідно пункту 3.1 договору розрахунки за поставлений споживачеві газ здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем. Підписуючи цей договір, споживач підтверджує що ознайомлений з тим, що протягом дії договору ціна на газ може змінюватись, про що сторони укладатимуть відповідні додаткові угоди. Підписуючи цей договір, споживач підтверджує що йому надане належне повідомлення про порядок зміни ціни газу протягом дії договору і ніяких інших повідомлень про зміну ціни газу не вимагається.

Ціна одного кубічного метру (куб.м.) природного газу без урахування податку на додану вартість становить 44,16666667 грн, крім того компенсація вартості послуги доступу до потужності становить 0,13657600 грн. Ціна одного кубічного метру природного газу з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності складає 44,30324267 грн. Податок на додану вартість становить 8,86064853 грн. Всього ціна одного кубічного метру природного газу становить 53,16389120 грн (пункт 3.2 договору).

Умовами пункту 3.3 договору встановлено, що зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього договору, крім випадку, визначеного п. 3.3.1 цього договору.

Так, відповідно до підпункту 3.3.1 договору в разі порушення споживачем графіку оплати, визначеного п. 4.2. цього договору більше ніж на 3 (три) банківські дні, постачальник в односторонньому порядку встановлює ціну кубічного метру газу без урахування податку на додану вартість на рівні: 45,00000000 грн, крім того компенсація вартості послуги доступу до потужності становить 0,13657600 грн. Ціна одного кубічного метру природного газу з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності складає 45,13657600 грн. Податок на додану вартість становить 9,02731520 грн. Всього ціна одного кубічного метру природного газу становить 54,16389120 грн.

Сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 3.2 та 3.3 цього договору, застосовується сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за цим договором (пункт 3.4 договору).

Згідно пункт 4.1 договору розрахунковий період за договором становить один календарний місяць.

За умовами пункту 4.2 договору оплата газу за договором здійснюється споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті України - гривні в наступному порядку: оплата в розмірі 100% (сто відсотків) за фактично переданий постачальником газ здійснюється споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним місяцем.

Пунктом 4.3 договору визначено, що у разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду споживач здійснює оплату вартості додатково заявлених обсягів газу в п`ятиденний строк після збільшення цього обсягу.

Датою оплати (здійснення розрахунку) є дата зарахування коштів на банківський рахунок постачальника (пункт 4.4 договору).

Відповідно до пункту 5.5 договору споживач зобов`язується: дотримуватись дисципліни споживання газу, визначеної розділом 2 договору, а також Правилами постачання природного газу (підпункт 5.5.1 договору); оплачувати постачальнику вартість газу на умовах та в обсягах, визначених договором (підпункт 5.5.2 договору); компенсувати постачальнику вартість послуг за відключення (обмеження/припинення) та підключення газопостачання, якщо такі послуги Оператора ГРМ здійснювались внаслідок винних дій (бездіяльності) споживача та оплачувались постачальником (підпункт 5.5.3 договору); оплачувати постачальнику компенсацію, визначену розділом 8 договору (підпункт 5.5.4 договору).

Згідно пункту 6.1 договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність згідно з договором і чинним законодавством України.

За умовами пункту 6.2.1 договору у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Пунктом 6.2.2 договору встановлено, що якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг поставленого споживачеві газу буде перевищувати підтверджений обсяг газу на цей період (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), споживач сплачує постачальнику штраф за перевищення обсягу постачання газу, що розраховується за формулою: В = (Vф - Vn) х Ц х К, де: Vф - обсяг фактично поставленого газу споживачу протягом розрахункового періоду за договором; Vn - підтверджений обсяг газу на розрахунковий період; Ц - вартість газу за договором; К - коефіцієнт, який дорівнює 0,1 (при цьому, якщо перевищення обсягу стало наслідком відмови в доступі до об`єкта споживача, у результаті чого постачальник не здійснив пломбування запірних пристроїв на газових приладах споживача, або Оператор ГРМ/ГТС не здійснив обмеження (припинення) розподілу/транспортування природного газу споживачу, або коли споживач не обмежив (припинив) споживання газу на письмову вимогу постачальника, коефіцієнт дорівнює 1).

Відповідно до пункту 6.2.3 договору якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг споживання газу буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), споживач зобов`язується сплатити постачальнику штраф у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується штраф, від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період.

Умовами пункту 9.1 договору сторони домовилися про те, що укладення даного договору та обмін документами, пов`язаними з виконанням його умов, може здійснюватися також в електронній формі з використанням систем електронного документообігу (надалі також - системи) в тому числі, але не обмежуючись наступними системами: для підписання та обміну договірними документами (п. 9.2.1. договору) - сервіс електронного документообігу «Вчасно»; для підписання та обміну первинними документами (п. 9.2.2. договору) та іншими документами (п. 9.2.3. договору) - система «M.E.Doс».

Згідно пункту 9.2 договору сторони домовилися, що в електронному документообігу будуть застосовуватися наступні види електронних документів (надалі за текстом - «Е-документи»): Договірні документи: договір; додаткова угода; додаток та заявка про збільшення/зменшення планового обсягу газу. Первинні документи: акт приймання-передачі газу; інші документи, що можуть бути визначені як первинні документи відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та будуть застосовуватися сторонами в процесі виконання даного договору. Інші документи: рахунок; акт звірки взаєморозрахунків; інші документи, листи, повідомлення, необхідність в обміні якими виникне у сторін під час виконання договору.

Цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за наявності) і діє в частині постачання газу з газової доби, з якої споживач включений до Реєстру споживачів ТОВ «Твій Газзбут» в інформаційній платформі оператора ГТС до 31.12.2022 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (пункт 10.1 договору).

Додатком №1 до договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АР200-100992-22 від 29.09.2022 (далі - додаток №1) сторонами було погоджено планові обсяги постачання газу у 2022 році по місяцях, куб.м: І квартал: січень 0, лютий 0, березень 0; ІІ квартал: квітень 0, травень 0, червень 0; ІІІ квартал: липень 0, серпень 0, вересень 0; IV квартал: жовтень 6000, листопад 7000, грудень 8000.

Додатковою угодою №ДУ-1/41АР200-100992-22 від 31.10.2022 до договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АР200-100992-22 від 29.09.2022 (далі - додаткова угода №1) сторони пунктом 1 визначили, що згідно п. 3.3 договору, сторони домовились про узгодження ціни на газ, починаючи з 01 листопада 2022 року. Ціна одного кубічного метру (куб.м.) природного газу без урахування податку на додану вартість становить 33,25000000 грн, крім того компенсація вартості послуги доступу до потужності становить 0,13657600 грн. Ціна одного кубічного метру природного газу з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності складає 33,38657600 грн. Податок на додану вартість становить 6,67731520 грн. Всього ціна одного кубічного метру природного газу становить 40,06389120 грн. Сторони домовились викласти п. 3.3.1 договору в наступній редакції: « 3.3.1 В разі порушення споживачем графіку оплати, визначеного п. 4.2 цього договору, більше ніж на 3 (три) банківські дні, постачальник в односторонньому порядку встановлює ціну кубічного метру газу без урахування податку на додану вартість з 01 листопада 2022 року на рівні: 34,08333333 грн, крім того компенсація вартості послуги доступу до потужності становить 0,13657600 грн. Ціна одного кубічного метру природного газу з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності складає 34,21990933 грн. Податок на додану вартість становить 6,84398187 грн. Всього ціна одного кубічного метру природного газу становить 41,06389120 грн.».

Додатковою угодою №ДУ-2/41АР200-100992-22 від 30.11.2022 до договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АР200-100992-22 від 29.09.2022 (далі - додаткова угода №1) сторони пунктом 1 визначили, що згідно п. 3.3 договору, сторони домовились про узгодження ціни на газ, починаючи з 01 грудня 2022 року. Ціна одного кубічного метру (куб.м.) природного газу без урахування податку на додану вартість становить 32,41666667 грн, крім того компенсація вартості послуги доступу до потужності становить 0,13657600 грн. Ціна одного кубічного метру природного газу з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності складає 32,55324267 грн. Податок на додану вартість становить 6,51064853 грн. Всього ціна одного кубічного метру природного газу становить 39,06389120 грн. Сторони домовились викласти п. 3.3.1 договору в наступній редакції: « 3.3.1. В разі порушення споживачем графіку оплати, визначеного п. 4.2. цього договору, більше ніж на 3 (три) банківські дні, постачальник в односторонньому порядку встановлює ціну кубічного метру газу без урахування податку на додану вартість з 01 грудня 2022 року на рівні: 33,25000000 грн, крім того компенсація вартості послуги доступу до потужності становить 0,13657600 грн. Ціна одного кубічного метру природного газу з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності складає 33,38657600 грн. Податок на додану вартість становить 6,67731520 грн. Всього ціна одного кубічного метру природного газу становить 40,06389120 грн.».

Додатковою угодою №ДУ-3/41АР200-100992-22 від 13.12.2022 до договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АР200-100992-22 від 29.09.2022 (далі - додаткова угода №3) сторони у пункті 1 домовились викласти з 01.01.2023 року п. 1.1 договору в наступній редакції: « 1.1. Постачальник зобов`язується передати у власність споживачу в 2022 - 2023 роках природний газ (далі - газ), а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором».

Відповідно до пункту 2 додаткової угоди №3 сторони домовились доповнити з 01.01.2023 року пункт 1.2 договору наступним абзацом: «Річний плановий обсяг постачання газу в 2023 році до 47 000 куб.м.».

Пунктом 3 додаткової угоди №3 сторони домовились доповнити з 01.01.2023 року додаток 1 до договору плановими обсягами постачання газу в такій редакції: «Планові обсяги постачання газу у 2023 р. по місяцях куб.м.: І квартал: січень 8000, лютий 8000, березень 6000; ІІ квартал: квітень 4000, травень 0, червень 0; ІІІ квартал: липень 0, серпень 0, вересень 0; IV квартал: жовтень 6000, листопад 7000, грудень 8000.».

Згідно пункту 4 додаткової угоди №3 сторони домовились викласти п. 10.1. договору в наступній редакції: «10.1. Цей Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за наявності) і діє в частині постачання газу з газової доби, з якої споживач включений до Реєстру споживачів ТОВ «Твій Газзбут» в інформаційній платформі оператора ГТС до 31.12.2023 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.».

Додатковою угодою №ДУ-4/41АР200-100992-22 від 28.12.2022 до договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АР200-100992-22 від 29.09.2022 (далі - додаткова угода №4) сторони пунктом 1 визначили, що згідно п. 3.3 договору, сторони домовились про узгодження ціни на газ, починаючи з 01.01.2023 року: «Ціна одного кубічного метру (куб.м.) природного газу без урахування податку на додану вартість становить 29,08333333 грн, крім того компенсація вартості послуги доступу до потужності становить 0,13657600 грн. Ціна одного кубічного метру природного газу з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності складає 29,21990933 грн. Податок на додану вартість становить 5,84398187 грн. Всього ціна одного кубічного метру природного газу становить 35,06389120 грн.». Сторони домовились викласти п. 3.3.1 договору в наступній редакції: « 3.3.1 В разі порушення споживачем графіку оплати, визначеного п. 4.2. цього договору, більше ніж на 3 (три) банківські дні, постачальник в односторонньому порядку встановлює ціну кубічного метру газу без урахування податку на додану вартість з 01.01.2023 року на рівні 29,91666667 грн, крім того компенсація вартості послуги доступу до потужності становить 0,13657600 грн. Ціна одного кубічного метру природного газу з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності складає 30,05324267 грн. Податок на додану вартість становить 6,01064853 грн. Всього ціна одного кубічного метру природного газу становить 36,06389120 грн.».

Відповідно до пункту 2 додаткової угоди №4 сторони домовились з 01.01.2023 року викласти п. 4.2 договору в наступній редакції: « 4.2. Оплата газу за договором здійснюється споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті України - гривні в наступному порядку: Оплата в розмірі 100% (сто відсотків) за фактично переданий постачальником газ здійснюється споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним місяцем.».

Додатковою угодою №ДУ-5/41АР200-100992-22 від 31.01.2023 до договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АР200-100992-22 від 29.09.2022 (далі - додаткова угода №5) сторони пунктом 1 визначили, що згідно п. 3.3 договору, сторони домовились про узгодження ціни на газ, починаючи з 01.02.2023 року: «Ціна одного кубічного метру (куб.м.) природного газу без урахування податку на додану вартість становить 27,41666667 грн, крім того компенсація вартості послуги доступу до потужності становить 0,13657600 грн. Ціна одного кубічного метру природного газу з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності складає 27,55324267 грн. Податок на додану вартість становить 5,51064853 грн. Всього ціна одного кубічного метру природного газу становить 33,06389120 грн.». Сторони домовились викласти п. 3.3.1. договору в наступній редакції: « 3.3.1. В разі порушення споживачем графіку оплати, визначеного п. 4.2 цього договору, більше ніж на 3 (три) банківські дні, постачальник в односторонньому порядку встановлює ціну кубічного метру газу без урахування податку на додану вартість з 01.02.2023 року на рівні 28,25000000 грн, крім того компенсація вартості послуги доступу до потужності становить 0,13657600 грн. Ціна одного кубічного метру природного газу з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності складає 28,38657600 грн. Податок на додану вартість становить 5,67731520 грн. Всього ціна одного кубічного метру природного газу становить 34,06389120 грн.».

Згідно пункту 2 додаткової угоди №5 сторони домовились з 01.02.2023 року викласти п. 4.2. договору в наступній редакції: « 4.2 Оплата газу за договором здійснюється споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті України - гривні в наступному порядку: Оплата в розмірі 100% (сто відсотків) за фактично переданий постачальником газ здійснюється споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним місяцем».

Додатковою угодою №ДУ-6/41АР200-100992-22 від 31.01.2023 до договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АР200-100992-22 від 29.09.2022 (далі - додаткова угода №6) сторони пунктом 1 визначили, що згідно п. 3.3 договору, сторони домовились про узгодження ціни на газ, починаючи з 01.02.2023 року: «Ціна одного кубічного метру (куб.м.) природного газу без урахування податку на додану вартість становить 37,91666667 грн, крім того компенсація вартості послуги доступу до потужності становить 0,13657600 грн. Ціна одного кубічного метру природного газу з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності складає 38,05324267 грн. Податок на додану вартість становить 7,61064853 грн. Всього ціна одного кубічного метру природного газу становить 45,66389120 грн.». Сторони домовились викласти п. 3.3.1. договору в наступній редакції: « 3.3.1 В разі порушення споживачем графіку оплати, визначеного п. 4.2 цього договору, більше ніж на 3 (три) банківські дні, постачальник в односторонньому порядку встановлює ціну кубічного метру газу без урахування податку на додану вартість з 01.02.2023 року на рівні 38,75000000 грн, крім того компенсація вартості послуги доступу до потужності становить 0,13657600 грн. Ціна одного кубічного метру природного газу з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності складає 38,88657600 грн. Податок на додану вартість становить 7,77731520 грн. Всього ціна одного кубічного метру природного газу становить 46,66389120 грн.».

Відповідно до пункту 2 додаткової угоди №6 сторони домовились з 01.02.2023 року викласти п. 4.2 договору в наступній редакції: « 4.2 Оплата газу за договором здійснюється споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті України - гривні в наступному порядку: Оплата в розмірі 100% (сто відсотків) за фактично переданий постачальником газ здійснюється споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним місяцем.».

Додатковою угодою №ДУ-7/41АР200-100992-22 від 28.02.2023 до договору постачання природного газу для потреб не побутових споживачів №41АР200-100992-22 від 29.09.2022 (далі - додаткова угода №7) сторони пунктом 1 визначили, що згідно п. 3.3 договору, сторони домовились про узгодження ціни на газ, починаючи з 01.03.2023 року: «Ціна одного кубічного метру (куб.м.) природного газу без урахування податку на додану вартість становить 22,91666667 грн, крім того компенсація вартості послуги доступу до потужності становить 0,13657600 грн. Ціна одного кубічного метру природного газу з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності складає 23,05324267 грн. Податок на додану вартість становить 4,61064853 грн. Всього ціна одного кубічного метру природного газу становить 27,66389120 грн.». Сторони домовились викласти п. 3.3.1 договору в наступній редакції: « 3.3.1 В разі порушення споживачем графіку оплати, визначеного п. 4.2 цього договору, більше ніж на 3 (три) банківські дні, постачальник в односторонньому порядку встановлює ціну кубічного метру газу без урахування податку на додану вартість з 01.03.2023 року на рівні 23,75000000 грн, крім того компенсація вартості послуги доступу до потужності становить 0,13657600 грн. Ціна одного кубічного метру природного газу з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності складає 23,88657600 грн. Податок на додану вартість становить 4,77731520 грн. Всього ціна одного кубічного метру природного газу становить 28,66389120 грн.».

Пунктом 2 додаткової угоди №7 сторони домовились з 01.03.2023 року викласти п. 4.2 договору в наступній редакції: « 4.2. Оплата газу за договором здійснюється споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті України - гривні в наступному порядку: Оплата в розмірі 100% (сто відсотків) за фактично переданий постачальником газ здійснюється споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним місяцем.».

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов укладеного договору Товариством з обмеженою відповідальністю «Твій Газзбут» було передано Товариству з обмеженою відповідальністю «Навчальний комплекс «Петропавлівський» у власність за період з листопада - грудень 2022 року та січня - березень 2023 року природний газ обсягом 29697,53 куб.м, на загальну суму 1033709,10 грн, що підтверджується підписаним актом приймання-передачі природного газу №ТГЗ82111463 від 30.11.2022 за листопад 2022 року та даними з Інформаційної платформи Оператора ГТС, що адмініструються ТОВ «Оператор ГТС України» за грудень 2022 року та січень - березень 2023 року.

Так, на виконання умов договору між сторонами було підписано акт приймання-передачі природного газу №ТГЗ82111463 від 30.11.2022 за листопад 2022 року на суму 101683,36 грн та позивачем було виставлено відповідачу акти приймання-передачі природного газу №ТГЗ82126692 від 31.12.2022 за грудень 2022 на суму 245426,32 грн, №ТГЗ83003066 від 31.01.2023 за січень 2023 на суму 347999,65 грн, №ТГЗ83032625 від 28.02.2023 за лютий 2023 на суму 218115,22 грн, №ТГЗ83057269 від 31.03.2023 за березень 2023 на суму 120484,55 грн, які відповідачем підписані не були.

Відповідно до підпункту 2.5.4 договору у випадку відмови від підписання акту приймання-передачі газу споживачем, обсяг постачання (споживання) газу встановлюється постачальником в односторонньому порядку, на підставі даних Оператора ГРМ чи Оператора ГТС. Споживач в такому разі не позбавлений права звернутись до суду за вирішенням спору з приводу обсягів спожитого газу. До прийняття рішення судом та набрання таким рішенням законної сили, обсяг спожитого газу та вартість послуг з його постачання встановлюється відповідно до даних постачальника. У випадку не повернення споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу, або ненадання письмової обґрунтованої відмови від його підписання протягом 2 календарних днів з дати отримання, такий акт вважається підписаним споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних постачальника.

Таким чином, оскільки матеріали справи не містять обґрунтованої письмової відмови відповідача від підписання актів приймання-передачі природного газу №ТГЗ82126692 від 31.12.2022, №ТГЗ83003066 від 31.01.2023, №ТГЗ83032625 від 28.02.2023 та №ТГЗ83057269 від 31.03.2023, вказані акти вважаються підписаними відповідачем у розумінні підпункту 2.5.4 договору.

Про виконання позивачем своїх зобов`язань за договором свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення позивачем умов договору щодо надання послуг з постачання природного газу.

Позаяк, відповідач свої зобов`язання щодо оплати природного газу у встановлені строки не здійснив та допустив порушення дисципліни споживання природного газу щодо обсягів споживання, у зв`язку з чим позивач нарахував та заявив до стягнення штраф у розмірі 184460,84 грн, пеню у розмірі 178437,82 грн, інфляційні втрати у розмірі 27611,20 грн та 3% річних у розмірі 10902,69 грн.

Стаття 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання, в силу вимог статей 526, 525 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься і у ст. 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, а відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ст. 692 ЦК України).

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами пункту 4.2 договору, з урахуванням додаткових угод, оплата газу за договором здійснюється споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті України - гривні в наступному порядку: оплата в розмірі 100% (сто відсотків) за фактично переданий постачальником газ здійснюється споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним місяцем.

Отже, споживач зобов`язаний був оплатити вартість переданого (поставленого) газу до десятого числа місяця, наступного за звітним місяцем.

Втім, як встановлено судом, відповідач своїх зобов`язань за договором в частині своєчасної оплати отриманого природного газу у встановлений строк не здійснив.

Тоді як, частина 2 статті 193 Господарського кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлює, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки. Приписами ст. 230 Господарського кодексу України також встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

Відповідно до пункту 6.2.1 договору у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Пунктом 6.2.2 договору встановлено, що якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг поставленого споживачеві газу буде перевищувати підтверджений обсяг газу на цей період (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), споживач сплачує постачальнику штраф за перевищення обсягу постачання газу, що розраховується за формулою: В = (Vф - Vn) х Ц х К, де: Vф - обсяг фактично поставленого газу споживачу протягом розрахункового періоду за договором; Vn - підтверджений обсяг газу на розрахунковий період; Ц - вартість газу за договором; К - коефіцієнт, який дорівнює 0,1 (при цьому, якщо перевищення обсягу стало наслідком відмови в доступі до об`єкта споживача, у результаті чого постачальник не здійснив пломбування запірних пристроїв на газових приладах споживача, або Оператор ГРМ/ГТС не здійснив обмеження (припинення) розподілу/транспортування природного газу споживачу, або коли споживач не обмежив (припинив) споживання газу на письмову вимогу постачальника, коефіцієнт дорівнює 1).

Згідно пункту 6.2.3 договору якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг споживання газу буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), споживач зобов`язується сплатити постачальнику штраф у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується штраф, від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період.

Відтак, оскільки відповідач допустив порушення строку оплати вартості спожитого природного газу, позивачем на підставі пункту 6.2.1 договору нараховано та заявлено до стягнення пеню у розмірі 178437,82 грн.

Крім того, оскільки відповідачем в порушення умов підпункту 5.5.1 договору недотримано дисципліни споживання газу, позивачем на підставі пункту 6.2.2 договору за перевищення обсягу споживання природного газу у січні 2023 року нараховано штраф у розмірі 6748,85 грн та за споживання меншого від підтвердженого обсягу природного газу за листопад - грудень 2022 та лютий - березень 2023 року, позивачем на підставі пункту 6.2.3 договору нараховано штраф у розмір 177711,99 грн.

Отже, загальний розмір штрафу нарахованого та заявленого до стягнення у порядку пунктів 6.2.2 та 6.2.3 договору становить 184460,84 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені та штрафу, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, вірність та відповідність фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, тому вимоги позивача в цій частині є обгрунтованими.

У той же час, позивачем 12.08.2025 року було подано до суду заяву про відмову від частини позовних вимог, у якій останній просив суд прийняти його відмову від частини вимог про стягнення пені в сумі 100353,14 грн та закрити провадження у цій частині.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Статтею 191 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Судом досліджено заяву про відмову від позовних вимог у справі №910/13739/23 та встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Твій Газзбут» відмовляється від позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчальний комплекс «Петропавлівський» про стягнення пені у розмірі 100353,14 грн.

При цьому, заява підписана представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Твій Газзбут» адвокатом Василевською О.В., яка діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, серії ЛГ №000298 від 29.11.2019 та довіреності від 20.12.2024 №507/25.

Суд не вбачає підстав для висновку, що відмова від позову в частині вимог, вчинена Товариством з обмеженою відповідальністю «Твій Газзбут», суперечить інтересам позивача або інших осіб, а відтак підстави для неприйняття судом відмови від позову на підставі ч. 5 ст.191 Господарського процесуального кодексу України відсутні.

З огляду на викладене, оскільки відмова позивача від позову в частині вимог до відповідача про стягнення пені в сумі 100353,14 грн не порушує права та охоронювані законом інтереси позивача чи інших осіб, відмова від позову є формою реалізації прав позивача, заява про відмову від частини позовних вимог підписана уповноваженим представником і наслідки відмови стороні зрозумілі, вона підлягає прийняттю судом.

Відтак, оскільки позивач з власної ініціативи письмовою заявою відмовився від позову в частині вимог до відповідача про стягнення пені в сумі 100353,14 грн і відмова прийнята господарським судом, провадження у справі в цій частині підлягає закриттю на підставі ч. 3 ст. 191 та п. 4 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, постанови Верховного Суду від 04.10.2019 у справі №915/880/18, від 26.09.2019 у справі №912/48/19, від 18.09.2019 у справі №908/1379/17).

Інфляційні втрати (індекс споживчих цін) - це показник, який характеризує зміни загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення для невиробничого споживання (постанова Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №341/915/16-ц).

Визначене частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України право стягнення інфляційних втрат і 3% річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.01.2024 у справі №910/3243/23 та від 05.10.2023 у справі №904/4334/22.

Позивачем на підставі вищенаведених приписів чинного законодавства нараховано та заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 10902,69 грн та інфляційні втрати у розмірі 27611,20 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, суд прийшов до висновку, про його обґрунтованість, вірність та відповідність фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, у зв`язку з чим вимоги позивача підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі.

Разом з цим, відповідач заявив клопотання про зменшення розміру пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат до розміру, які становлять їх десяту частину від заявлених до стягнення.

Главою 24 Господарського кодексу України загальні засади відповідальності учасників господарських відносин врегульовано таким чином, що господарсько-правова відповідальність передбачена за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Тож справедливість, добросовісність, розумність як загальні засади цивільного законодавства є застосовними у питаннях застосування господарсько-правової відповідальності.

За частиною другою статті 216 Господарського кодексу України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими: потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; передбачена законом відповідальність виробника (продавця) за недоброякісність продукції застосовується також незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; сплата штрафних санкцій за порушення зобов`язання, а також відшкодування збитків не звільняють правопорушника без згоди другої сторони від виконання прийнятих зобов`язань у натурі; у господарському договорі неприпустимі застереження щодо виключення або обмеження відповідальності виробника (продавця) продукції (частина третя статті 216 Господарського кодексу України).

За частинами першою та другою статті 217 Господарського кодексу України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 Цивільного кодексу України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Зокрема, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Наприклад, такими правилами є правила про неустойку, передбачені статтями 549-552 Цивільного кодексу України. Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити.

Так, відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з частиною 1 статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Аналіз приписів статей 551 Цивільного кодексу України, 233 Господарського кодексу України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен, зокрема, об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та інше. При цьому, обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

У той же час зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.09.2023 у справі №907/583/22, від11.07.2023 у справі №914/3231/16, від 26.07.2022 у справі №922/2567/21, від 24.05.2022 у справі №910/12996/17. від 19.01.2022 у справі №924/462/21, від 21.11.2019 року в справі № 916/553/19 та від 10.09.2019 року в справі №904/4685/18.

Отже, наявність обставин, які мають істотне значення при вирішенні питання про зменшення розміру санкцій, вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації.

Суд зауважує, що в питаннях підстав для зменшення розміру неустойки не може бути подібних правовідносин, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій. Законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, і це питання вирішується господарським судом згідно із вимогами статті 86 Господарського процесуального кодексу України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Неустойка має подвійну правову природу. Вона є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником. Завданням неустойки, як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності, є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання. Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності. Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

В обґрунтування поданого клопотання, Товариство з обмеженою відповідальністю «Навчальний комплекс «Петропавлівський» посилається на те, що в ході розгляду даного спору сплатило на користь позивача основний борг у повному розмірі, водночас товариство наголосило, що воно є навчальним закладом освіти для дітей шкільної та дошкільної освіти, а тому заявлений позивачем розмір штрафних санкцій та компенсаційних втрат є надмірним та непосильним відповідачу.

Як вбачається з матеріалів справи, видами діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчальний комплекс «Петропавлівський» є, зокрема дошкільна освіта, початкова освіта, загальна середня освіта, інші види освіти.

Водночас 24.02.2022 Російською Федерацією було розпочато повномасштабну військову агресію проти України, у зв`язку з чим указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 та в подальшому воєнний стан неодноразово продовжувався і станом на дату ухвалення даного рішення досі триває.

Частиною 3 статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Загальновідомі факти не потребують доказування тоді, коли вони визнані такими судом. Загальновідомість того чи іншого факту може мати різні межі. Він може бути відомий у межах країни, окремої області, населеного пункту. Це об`єктивні межі загальновідомості певного юридичного факту. Але крім об`єктивних меж загальновідомість певного юридичного факту має і суб`єктивні межі: даний факт повинен бути відомий не тільки певним особам (наприклад, мешканцям населеного пункту), але й всьому складу суду, який розглядає справу (постанови Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №922/3946/16 та від 26.10.2021 у справі №922/3990/19).

Обставини повномасштабної військової агресії відносно України, яка розпочалася 24 лютого 2022 року, з боку Російської Федерації, та обумовлені неї негативні наслідки для суб`єктів господарювання, які полягають у зменшенні доходів осіб та падінні купівельної спроможності громадян і суб`єктів підприємницької діяльності є загальновідомими. Як наслідок переважна більшість суб`єктів господарювання перебувають у складному фінансову становищі.

У світлі наведеного, суд враховує, що в контексті повномасштабної військової агресії проти України діяльність закладів освіти неминуче зазнає істотного впливу, які не залежать від їхньої волі.

Очевидно, що зниження рівня відвідуваності, спричинене вимушеним переміщенням населення, безпековими ризиками та загальним соціально-економічним напруженням, об`єктивно призводить до зменшення обсягів отримуваних відповідачем фінансів, що зумовлює настання ситуації, за яких обсяг наявних фінансових ресурсів відповідача може не відповідати реальним потребам забезпечення стабільного функціонування та для виконання зобов`язань за відповідними договорами.

Суд також враховує, що позивач хоч і відмовився в ході розгляду даного спору від позовних вимог в частині стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 806088,29 грн, однак передумовою таких дій слугувала повна сплата відповідачем основного боргу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 вказала, що справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 Цивільного кодексу України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин; закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах; господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань; якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків.

Отже, вирішуючи у цій справі питання щодо можливості зменшення суми пені та штрафу, що заявлені до стягнення позивачем, суд, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, бере до уваги інтереси сторін, що заслуговують на увагу, і оцінює співвідношення розміру заявленої до стягнення пені та штрафу, зокрема, із розміром збитків позивача.

У контексті наведеного, суд також бере до уваги, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки вони виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем, в тому числі, було заявлено до стягнення компенсаційні втрати від знецінення грошових коштів, що передбаченні статтею 625 Цивільного кодексу України.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14.07.2021 у справі №916/878/20 виклав правову позицію, згідно із якою отримання кредитором 3% річних та суми інфляційних втрат оцінюється судами як сума, яка поряд з пенею, компенсує кредитору шкоду, завдану порушенням боржника.

Така позиція зумовлена тим, що неустойка, компенсація 3% річних та інфляційних втрат виконують функцію компенсації збитків, завданих кредитору порушенням зобов`язання.

Відповідно, присудження кредитору 3% річних та інфляційних втрат дозволяє суду зменшити розмір пені.

Також суд приймає до уваги, що позивач не надав суду доказів понесення ним збитків або невиконання ним своїх зобов`язань перед іншими контрагентами або погіршення матеріального стану товариства саме у зв`язку з не оплатою відповідачем поставленого природного газу.

Відтак, враховуючи загальний розмір нарахованих відповідачу 3% річних, інфляційних втрат, пені та штрафу, з огляду на характер спірних правових відносин, виходячи із принципу балансу інтересів сторін, користуючись правом, наданим суду ст. 551 Цивільного кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України, суд вважає справедливою, доцільною, обґрунтованою та такою, що цілком відповідає принципу верховенства права, необхідність зменшення розміру пені та штрафу на 50% і таке зменшення суд вважає оптимальним балансом інтересів сторін у спорі, що запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін.

Таким чином, стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчальний комплекс «Петропавлівський» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Твій Газзбут» підлягає пеня у розмірі 39042,34 грн та штраф у розмірі 92230,42 грн.

Щодо вимог клопотання в частині зменшення 3% річних та інфляційних втрат, то суд зазначає наступне.

Так, у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Однак, такого висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла з урахуванням того, що у справі №902/417/18 умовами договору сторони передбачили відповідальність за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання у вигляді пені та штрафу, збільшили позовну давність за відповідними вимогами, а також умовами пункту 5.5 договору змінили розмір процентної ставки, передбаченої в частині другій статті 625 Цивільного кодексу України, і встановили її в розмірі 40% річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем та 96% річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев`яносто календарних днів.

Таким чином, відповідне зменшення відсотків річних Велика Палата Верховного Суду допустила з урахуванням конкретних обставин справи №902/417/18, а саме - встановлення відсотків річних на рівні 40% та 96%, і їх явну невідповідність принципу справедливості, в той час як у даній справі №910/13739/23 відсотки річних нараховані за встановленою у статті 625 Цивільного кодексу України ставкою у розмірі 3%.

Порушення принципів розумності, справедливості та пропорційності, як винятковий випадок для зменшення відсотків річних, під час нарахування позивачем відповідачу 3% річних судом у спірних правовідносинах не встановлено і відповідачем не доведено.

Відтак, правовідносини у справі №902/417/18 та №910/13739/23 не є подібними за встановленими фактичними обставинами, а тому суд не вбачає підстав для зменшення нарахованого та заявленого до стягнення розміру 3% річних.

Відмовляє суд і у клопотанні відповідача в частині зменшення інфляційних втрат, з огляду на те, що за своєю суттю інфляційні втрати передбачені ст. 625 Цивільного кодексу України є специфічною формою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання.

Інфляційна складова боргу не підлягає зменшенню, як штрафна санкція, оскільки інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, не є штрафною санкцією, а виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Подібний за змістом висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07.09.2022 у справі № 910/9911/21.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити позивачу кошти у встановленому судом розмірі.

Водночас, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.

Суд також зважає, що як неодноразово вказував ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони. Лише той факт, що суд окремо та детально не відповів на кожний аргумент, представлений сторонами, не є свідченням несправедливості процесу (рішення ЄСПЛ у справі «Шевельов проти України»).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.05.2023 у справі №924/1351/20(924/214/22).

З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд дає вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. При цьому суд наголошує, що усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині рішення, взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду та не суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства.

Приймаючи до уваги вищевикладене в сукупності, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-80, 129, 202, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Прийняти відмову Товариства з обмеженою відповідальністю «Твій Газзбут» від позовних вимог в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчальний комплекс «Петропавлівський» пені в сумі 100353,14 грн.

2. Провадження у справі в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Твій Газзбут» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчальний комплекс «Петропавлівський» про стягнення пені у розмірі 100353 грн 14 коп. закрити.

3. В іншій частині позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Твій Газзбут» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчальний комплекс «Петропавлівський» задовольнити частково.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчальний комплекс «Петропавлівський» (04201, м. Київ, вул. Кульженків Сім`ї, буд. 35; ідентифікаційний код 42655351) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Твій Газзбут» (01133, м. Київ, вул. Коновальця Євгена, буд. 31, офіс 338; ідентифікаційний код 43965848) пеню у розмірі 39042 (тридцять дев`ять тисяч сорок дві) грн 34 коп., штраф у розмірі 92230 (дев`яносто дві тисячі двісті тридцять) грн 42 коп., 3% річних у розмірі 10902 (десять тисяч дев`ятсот дві) грн 69 коп., інфляційні втрати у розмірі 27611 (двадцять сім тисяч шістсот одинадцять) грн 20 коп. та судовий збір у розмірі 4515 (чотири тисячі п`ятсот п`ятнадцять) грн 89 коп.

5. Видати наказ позивачу після набрання рішенням суду законної сили.

6. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржено до апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 16.03.2026.

СуддяТ.В. Васильченко