ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2025 р. Справа№ 925/807/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Мальченко А.О.

Хрипуна О.О.

при секретарі судового засідання Нечасний О.Л.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 03.11.2025

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Будищенської сільської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 17.12.2024 (повний текст складено та підписано 31.12.2024)

у справі №925/807/24 (суддя Скиба Г.М.)

за позовом заступника керівника Черкаської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Черкаської обласної військової адміністрації до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (відповідач-1), Будищенської сільської ради (відповідач-2), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Центрально-західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства (УЛМГ) (третя особа-1), Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі Філії "Черкаське лісове господарство" (третя особа-2) про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні нерухомим майном шляхом скасування державної реєстрації земельних ділянок із одночасним припиненням речових прав на них,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 Заступник керівника Черкаської обласної прокуратури звернувся в Господарський суд Черкаської області з позовом в інтересах держави в особі Черкаської обласної військової адміністрації до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області та Будищенської сільської ради з вимогами:

усунути перешкоди державі в особі Черкаської обласної військової адміністрації та територіальної громади с. Сокирна у користуванні та розпорядженні земельними ділянками лісогосподарського призначення та водного фонду шляхом скасування державної реєстрації земельних ділянок за кадастровими номерами: :03:001:0389, площею 0,1 га, :03:001:0390, площею 0,1 га, :03:001:0391, площею 0,1 га, :03:001:0392, площею 0,1 га, :03:001:0393, площею 0,1 га, :03:001:0394, площею 0,1 га в Державному земельному кадастрі із категорією земель - для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення із одночасним припиненням на них права комунальної власності Будищенської сільської ради;

усунути перешкоди державі в особі Черкаської обласної військової адміністрації та територіальної громади с. Сокирна у користуванні та розпорядженні земельними ділянками лісогосподарського призначення та водного фонду шляхом скасування державної реєстрації права комунальної власності Будищенської сільської ради на земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:001:0389, площею 0,1 га, :03:001:0390, площею 0,1 га, :03:001:0391, площею 0,1 га, :03:001:0392, площею 0,1 га, :03:001:0393, площею 0,1 га, :03:001:0394, площею 0,1 га.

Позов обґрунтовано порушенням інтересів держави при розпорядженні сільською радою особливо цінними землями (лісового фонду) - без достатніх прав на них. Зокрема прокурор зазначив, що надання у приватну власність для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення земельних ділянок з кадастровими номерами: :03:001:0389, :03:001:0390, :03:001:0391, :03:001:0392, :03:001:0393, :03:001:0394 відбулось без урахування вимог ст.ст. 20, 58, 59, 186-1 ЗК України, а саме органи державної влади не надавали своєї згоди на вилучення на користь сільської ради, ОТГ спірних земельних ділянок лісового фонду чи зміни їх цільового призначення з передачею в комунальну власність.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 10.07.2024 залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - 1) Центрально-західне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства; 2) Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" в особі Філії "Черкаське лісове господарство".

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 17.12.2024 у справі №925/807/24 позов задоволено повністю.

Вирішено усунути перешкоди державі в особі Черкаської обласної військової адміністрації (18001 м. Черкаси, бульвар Шевченка, 185, , номер рахунку в банку невідомий) та територіальної громади с. Сокирна у користуванні та розпорядженні земельними ділянками лісогосподарського призначення та водного фонду шляхом скасування державної реєстрації земельних ділянок за кадастровими номерами: :03:001:0389 площею 0,1 га, :03:001:0390 площею 0,1 га, :03:001:0391 площею 0,1 га, :03:001:0392 площею 0,1 га, :03:001:0393 площею 0,1 га, :03:001:0394 площею 0,1 га в Державному земельному кадастрі із категорією земель для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення із одночасним припиненням на них права комунальної власності Будищенської сільської ради (19620 Черкаський район, с. Будище, вул. 30-річчя Перемоги, буд 42, , номер рахунку в банку невідомий).

Вирішено усунути перешкоди державі в особі Черкаської обласної військової адміністрації (м. Черкаси, бульвар Шевченка, 185, 18001, , номер рахунку в банку невідомий) та територіальної громади с. Сокирна у користуванні та розпорядженні земельними ділянками лісогосподарського призначення та водного фонду шляхом скасування державної реєстрації права комунальної власності Будищенської сільської ради (19620 Черкаський район, с. Будище, вул. 30-річчя Перемоги, буд 42, , номер рахунку в банку невідомий) на земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:001:0389 площею 0,1 га, :03:001:0390 площею 0,1 га, :03:001:0391 площею 0,1 га, :03:001:0392 площею 0,1 га, :03:001:0393 площею 0,1 га, :03:001:0394 площею 0,1 га із закриттям відповідної Поземельної книги.

Стягнуто з Будищенської сільської ради (19620 Черкаський район, с. Будище, вул. 30-річчя Перемоги, буд 42, , номер рахунку в банку невідомий) на користь Черкаської обласної прокуратури (м. Черкаси, бульв. Шевченка, 286; , р/р UA0003751 в державній казначейській службі України в м. Київ) 3 028, 00 грн судового збору.

Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (м. Черкаси, вул. Смілянська, 131, , номер рахунку в банку невідомий) на користь Черкаської обласної прокуратури (м. Черкаси, бульв. Шевченка, 286; , р/р UA0003751 в державній казначейській службі України в м. Київ) 3 028, 00 грн судового збору.

Вказане рішення є підставою для державного реєстратора щодо внесення змін в Державний земельний кадастр шляхом скасування державної реєстрації права комунальної власності Будищенської сільської ради (19620 Черкаський район, с. Будище, вул. 30-річчя Перемоги, буд.42, , номер рахунку в банку невідомий) на земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:001:0389 площею 0,1 га, :03:001:0390 площею 0,1 га, :03:001:0391 площею 0,1 га, :03:001:0392 площею 0,1 га, :03:001:0393 площею 0,1 га, :03:001:0394 площею 0,1 га - із закриттям відповідної Поземельної книги.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що землі водного фонду та лісогосподарського призначення є землями, які обмежені в цивільному обороті, а право комунальної власності на них виникло усупереч нормам земельного та водного законодавства, такі обставини унеможливлять їх раціональне використання, в тому числі територіальною громадою с. Сокирна та Черкаською обласною військовою адміністрацією саме як земель водного фонду та лісогосподарського призначення, а тому має місце порушення інтересу держави, яке підлягає захисту в судовому порядку шляхом скасування державної реєстрації комунальної власності на земельні ділянки за кадастровими номерами: :03:001:0389, :03:001:0390, :03:001:0391, :03:001:0392, :03:001:0393, :03:001:0394, а в силу ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" одночасно із скасуванням державної реєстрації земельних ділянок в Державному земельному кадастрі також підлягає припиненню право комунальної власності на них.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач-2 14.01.2025 (документ сформований в системі "Електронний суд" 14.01.2025) звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що ані на момент розмежування земель державної і комунальної власності, ані на момент прийняття оскаржуваного рішення Свидівоцької сільської ради, ані на момент судового розгляду відсутні докази перебування спірної земельної ділянки у постійному користуванні ДП «Черкаське лісове господарство» так як останнє не має жодних (а повинно було мати), передбачених чинним законодавством документів, які б свідчили про право постійного користування спірною земельною ділянкою, а саме державного акту на право постійного користування. Також скаржник зазначає, що Будищенська сільська рада у вказаній справі є добросовісним набувачем земельних ділянок, оскільки беззаперечним є той факт, що під час об`єднання Свидівоцької сільської ради та Будищенської сільської ради посадові особи Будищенської сільської ради не могли точно знати про її можливе знаходження в межах виділу 25 кварталу 1 Свидівоцького лісництва філії «Черкаське лісове господарство» ДП «Ліси України». Крім того скаржник вважає, що вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для відновлення його права. Більше того, скаржник зазначає, що оскільки право комунальної власності було оформлено ще у 2014 на підставі рішення 17.04.2014 за Свидівоцькою сільською радою, строк на подачу вказаного позову сплив ще у 2017 році. Скаржник також зазначає, що оскільки згідно змісту заявлених позовних вимог Черкаською окружною прокуратурою фактично захищаються в першу чергу права та інтереси ДП «Черкаське лісове господарство», практично вся позовна заява побудована на порушенні прав саме цього державного підприємства, тому на думку скаржника, визначення Черкаською окружною прокуратурою позивачем у вказаній справі Черкаську обласну військову адміністрацію є суто формальне та безпідставне, а тому місцевим господарським судом не враховано, що позовні вимоги Черкаської обласної прокуратури взагалі не підлягали розгляду по суті, оскільки позовну заяву за такими вимогами фактично було подано не від імені та в інтересах держави, а від імені та в інтересах державного підприємства, а прокурор не має повноважень на ведення справ у частині таких вимог.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Хрипун О.О., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2025 витребувано у Господарського суду Черкаської області матеріали справи №925/807/24.

Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Будищенської сільської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 17.12.2024 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №925/807/24.

24.01.2025 матеріали справи №925/807/24 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому у справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2025 залишено апеляційну скаргу без руху з підстав неподання доказів, які підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

06.02.2025 (документ сформований в системі "Електронний суд" 06.02.2025) через підсистему "Електронний суд" представником апелянта подано заяву про усунення недоліків, до якої долучено копію платіжної інструкції №134 від 05.02.2025 про сплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 363, 36 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Будищенської сільської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 17.12.2024 у справі №925/807/24, розгляд справи призначено на 07.04.2025.

19.02.2025 (документ сформований в системі "Електронний суд" 24.02.2025) через підсистему "Електронний суд" прокуратурою подано відзив на апеляційну скаргу.

24.02.2025 (документ сформований в системі "Електронний суд" 24.02.2025) через підсистему "Електронний суд" представником Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Центральний лісовий офіс" - Осадчою О.О. подано відзив на апеляційну скаргу.

24.02.2025 (документ сформований в системі "Електронний суд" 24.02.2025) через підсистему "Електронний суд" представником Будищенської сільської ради - Токаренко Н.Є. подано заяву про участь представника Острівної К.В. у судовому засіданні в режимі відеоконференції із застосуванням власних технічних засобів, яка передана головуючому судді у справі 10.03.2025 після виходу з відпустки.

04.03.2025 (документ сформований в системі "Електронний суд" 04.03.2025) через підсистему "Електронний суд" представником Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Центральний лісовий офіс" - Осадчою О.О. подано заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції із застосуванням власних технічних засобів, яка передана головуючому судді у справі 10.03.2025 після виходу з відпустки.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2025 задоволено заяви представника Будищенської сільської ради - Токаренко Наталії Євгеніївни та представника Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Центральний лісовий офіс" - Осадчої Оксани Олександрівни про участь представника у судовому засіданні в режимі відеоконференції із застосуванням власних технічних засобів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.04.2025 розгляд справи за апеляційною скаргою Будищенської сільської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 17.12.2024 у справі №925/807/24 відкладено на 19.05.2025.

21.04.2025 (документ сформований в системі "Електронний суд" 21.04.2025) через підсистему "Електронний суд" представником позивача подано заяву про проведення засідання у відсутність представника позивача.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2025 розгляд справи за апеляційною скаргою Будищенської сільської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 17.12.2024 у справі №925/807/24 призначено на 09.06.2025 о 14 год. 40 хв.

22.05.2025 (документ сформований в системі "Електронний суд" 22.05.2025) через підсистему "Електронний суд" представником відповідача-2 подані додаткові пояснення у справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.06.2025 розгляд справи за апеляційною скаргою Будищенської сільської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 17.12.2024 у справі №925/807/24 відкладено на 14.07.2025 о 12 год. 40 хв.

10.07.2025 (документ сформований в системі "Електронний суд" 10.07.2025) через підсистему "Електронний суд" представником відповідача-1 подано клопотання про відкладення розгляду справи.

11.07.2025 (документ сформований в системі "Електронний суд" 11.07.2025) через підсистему "Електронний суд" представником третьої особи-1 подано заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи-1.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.07.2025 розгляд справи відкладено на 15.09.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2025 розгляд справи відкладено на 03.11.2025.

В судовому засіданні 03.11.2025 прокурор, представники відповідача 2 та третьої особи 2 надали усні пояснення по справі, відповіли на запитання суду. Представники позивача, відповідача 1 та третьої особи 1 в судове засідання не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином.

Згідно п. 11 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, та зважаючи на обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представників позивача, відповідача 1 та третьої особи 1.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Рішенням Свидівоцької сільської ради від 06.02.2014 №35-48 був затверджений розроблений ПП "Геотоп-сервіс" проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки під розміщення об`єкту короткострокового відпочинку громадян в адміністративних межах с. Свидівок Черкаського району. Пунктом 2 цього рішення земельну ділянку віднесено до категорії земель - землі рекреаційного призначення, що буде використовуватись для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення (том 1 а.с. 74).

Матеріали справи не містять доказів погодження вилучення спірної ділянки з постійного користування державного підприємства чи рішення державного органу про передачу спірної ділянки в комунальну власність.

В подальшому, на підставі вказаного рішення, 17.04.2014 за Свидівоцькою сільською радою зареєстровано право комунальної форми власності на земельну ділянку площею 0,8925 га з кадастровим номером :03:001:0262, розташовану в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради, в межах с. Сокирна з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення.

Також, Державним кадастровим реєстратором Міськрайонного управління у Черкаському районі та м. Черкасах ГУ Держгеокадастру у Черкаській області 08.10.2019 відкрито поземельні книги на земельні ділянки кадастровими номерами: :03:001:0389, :03:001:0390, :03:001:0391, :03:001:0392, :03:001:0393, :03:001:0394 площею по 0,1 га кожна (том 1 а.с. 115-120).

Крім того, рішенням Свидівоцької сільської ради "Про затвердження Свидивоцькій сільській раді технічної документації землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення" від 09.10.2019 №70-21 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки загальною площею 0,8925 га з кадастровим номером :03:001:0262 на 7 окремих земельних ділянок комунальної власності для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, зокрема: земельну ділянку площею 0,2925 га з кадастровим номером :03:001:0395 та 6 земельних ділянок з кадастровими номерами: :03:001:0389, :03:001:0390, :03:001:0391, :03:001:0392, :03:001:0393, :03:001:0394 площею по 0,1 га кожна. Пунктом 2 вказаного рішення земельні ділянки віднесено до категорії земель - землі рекреаційного призначення, за цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення (том 1 а.с. 75 зворот, с.с.76).

Одночасно рішенням Свидівоцької сільської ради "Про передачу громадянам земельних ділянок у власність для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення" від 09.10.2019 №70-22 земельні ділянки площею по 0,1 га кожна з кадастровими номерами: :03:001:0389, :03:001:0390, :03:001:0391, :03:001:0392, :03:001:0393, :03:001:0394 передано у приватну власність громадянам для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, що знаходяться в селищі Сокирна по вулиці Придніпровській. Пунктом 7 цього рішення Свидівоцької сільської ради зазначені земельні ділянки віднесено до категорії земель - землі рекреаційного призначення, які будуть використовуватися для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення:

у власність ОСОБА_1 передано земельну ділянку за кадастровим номером :03:001:0389 площею 0,1 га; ОСОБА_2 передано земельну ділянку за кадастровим номером :03:001:0390 площею 0,1 га; ОСОБА_3 передано земельну ділянку за кадастровим номером :03:001:0391 площею 0,1 га; ОСОБА_4 передано земельну ділянку за кадастровим номером :03:001:0392 площею 0,1 га; ОСОБА_5 передано земельну ділянку за кадастровим номером :03:001:0393 площею 0,1 га; ОСОБА_6 передано земельну ділянку за кадастровим номером :03:001:0394 площею 0,1 га (том 1 а.с. 77).

Згідно запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 22.10.2019 право приватної власності на спірні земельні ділянки зареєстровано: за ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0389 площею 0,1 га; за ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0390 площею 0,1 га; за ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0391 площею 0,1 га; за ОСОБА_4 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0392 площею 0,1 га; за ОСОБА_5 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0393 площею 0,1 га; за ОСОБА_6 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:03394 площею 0,1 га (том 1 а.с. 103-114).

Рішенням Черкаського районного суду від 10.09.2021 у справі №707/936/21 вимоги прокуратури за позовом в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до Свидівоцької сільської ради Черкаського району, громадян ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 були задоволені.

Визнано незаконними та скасовано рішення Свидівоцької сільської ради від 06.02.2014 №35-48 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для її обліку, як землі комунальної власності", п. 2 рішення Свидівоцької сільської ради від 09.10.2019 №70-21 "Про затвердження Свидівоцькій сільській раді технічної документації землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення", рішення Свидівоцької сільської ради від 09.10.2019 №70-22 "Про передачу громадянам земельних ділянок у власність для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення".

Припинено право приватної власності на земельні ділянки за кадастровими номерами: :03:001:0389; :03:001:0390; :03:001:0391; :03:001:0392; :03:001:0393; :03:001:0394 площею по 0,1 га кожна, розташовані по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 .

Усунуто перешкоди державі в особі Кабінету Міністрів України, територіальній громаді с. Сокирна в здійсненні права користування та розпорядження земельними ділянками площею по 0,1 га кожна, розташованими по АДРЕСА_1 шляхом скасування державної реєстрації речових прав приватної власності за громадянами ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 на земельні ділянки за кадастровими номерами: :03:001:0389; :03:001:0390; :03:001:0391; :03:001:0392; :03:001:0393; :03:001:0394 (том 1 а.с. 121-127).

На виконання рішення Черкаського районного суду від 10.09.2021 у справі №707/936/21 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 17.07.2023 внесено відомості (записи) про припинення за громадянами ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 права приватної власності на земельні ділянки за кадастровими номерами: :03:001:0389; :03:001:0390; :03:001:0391; :03:001:0392; :03:001:0393; :03:001:0394.

В той же час, прокурор звертає увагу, що за даними Державного земельного кадастру спірні земельні ділянки, що були предметом судового розгляду у вказаній справі, сформовані як земельні ділянки для будівництва і обслуговування об`єктів рекреаційного призначення.

В подальшому, листами від 29.02.2024 №15/1-167вих24, від 05.04.2024 №15/1-284вих24 в порядку ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" Будищенську сільську раду було повідомлено про необхідність вжиття заходів, спрямованих на зміну цільового призначення вказаних вище земельних ділянок з метою приведення відомостей Державного земельного кадастру в належний стан, які б відповідали дійсному цільовому призначенню спірних ділянок та реєстрації речових прав на ці землі, у відповідній частині, за територіальною громадою с. Сокирна в особі Будищенської сільської ради саме як земель водного фонду.

Водночас, не зважаючи на доведеність віднесення вказаних вище земельних ділянок до земель лісогосподарського призначення та водного фонду, 09.04.2024 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено дані про реєстрацію за Будищенською сільською радою права комунальної власності на спірні земельні ділянки із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування об`єктів рекреаційного призначення (том 1 а.с. 103-114).

Отже, спір у даній справі, на думку прокурора, виник у зв`язку з тим, що органи державної влади не надавали своєї згоди на вилучення на користь сільської ради, ОТГ спірних земельних ділянок лісового фонду чи зміни їх цільового призначення з передачею в комунальну власність, що призвело до порушення інтересів держави в частині обмеження обороту особливо цінних земель (лісового фонду).

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції, а також доводам скаржника в частині наявності підстав для звернення прокурора в особі Черкаської обласної військової адміністрації, колегія суддів керується таким.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 статті 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно із ч.ч. 3-5 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно із ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави.

Аналіз зазначених норм дозволяє дійти висновку, що представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення прокурор здійснює у двох випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах;

2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Нездійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень, він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17.

На думку скаржника, заявлений Черкаською окружною прокуратурою позов фактично захищає в першу чергу права та інтереси ДП «Черкаське лісове господарство», оскільки вся позовна заява побудована на порушенні прав саме цього державного підприємства.

Водночас, колегія суддів зазначає, що звернення до суду з даним позовом спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні значимого питання про приналежність спірних земель до лісового та водного фондів. Їх повернення у власність держави та територіальної громади переслідує легітимну мету контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів у тому, щоби таке використання відбувалося тільки за цільовим призначенням. Важливість цих інтересів зумовлюється, зокрема, особливим статусом земельних ділянок - належністю їх до земель лісогосподарського призначення та водного фонду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є органом виконавчої влади на місцях з присвоєнням ідентифікаційного коду та внесенням даних в ЄДРПОУ, суб`єктом господарювання на земельних ділянках державної власності в межах області та уповноваженим державою органом у спірних правовідносинах з питань розпорядження земельними ділянками лісового та водного фонду. Діяльність органу влади регламентована приписами Конституції України та Закону України "Про місцеві державні адміністрації" (том 1 а.с. 82-87).

Черкаським районним судом було встановлено, що частини спірних земельних ділянок з кадастровими номерами: :03:001:0262, :03:001:0389, :03:001:0390, :03:001:0391, :03:001:0392, :03:001:0393, :03:001:0394, є державною власністю і перебувають у постійному користуванні ДП "Черкаське лісове господарство", хоча й включені в межі населеного пункту с. Сокирна, проте відповідно до установленого законом порядку не могли перейти і не перейшли у комунальну власність Свидівоцької сільської ради, правонаступником якої є Будищенська сільська рада.

Таким чином, факт належності спірних земельних ділянок до земель лісогосподарського призначення та водного фонду, зокрема 100 метрової прибережної захисної смуги Кременчуцького водосховища, та протиправність рішення Свидівоцької сільської ради, правонаступником якої є Будищенська сільська рада ОТГ, про їх облік, як земель комунальної власності з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення - не потребує повторного доказування, оскільки ця обставина вже встановлена судовим рішенням Черкаського районного суду у справі №707/936/21.

Відповідно до ст.1 Указу Президента України "Про утворення військових адміністрацій" від 24.02.2022 №68/2022, утворено, зокрема, Черкаську ОВА.

У зв`язку з утворенням військових адміністрацій, зазначених у цій статті, обласні, Київська міська державні адміністрації та голови цих адміністрацій набули статусу відповідних військових адміністрацій та начальників цих військових адміністрацій.

Згідно із ст.1 Закону України "Про військово-цивільні адміністрації" військово-цивільні адміністрації району, області це тимчасові державні органи, що здійснюють на відповідній території повноваження районних, обласних рад, державних адміністрацій та інші повноваження, визначені цим Законом. Військово-цивільні адміністрації є юридичними особами публічного права і наділяються цим та іншими законами повноваженнями, у межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.21 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до закону.

Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації у сфері лісових відносин у межах своїх повноважень на їх території: передають у власність, надають у постійне користування для ведення лісового господарства земельні лісові ділянки, що перебувають у державній власності, на відповідній території; передають у власність, надають у постійне користування для не лісогосподарських потреб земельні лісові ділянки площею до 1 гектара, що перебувають у державній власності, на відповідній території, а також у межах міст республіканського (Автономної Республіки Крим) та обласного значення та припиняють права користування ними (п.4, 5 ч.1 ст.31 Лісового кодексу України).

Земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень (ч.1,2 ст.149 Земельного кодексу України).

Обласні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами п`ятою, дев`ятою цієї статті (ч.6 ст.149 Земельного кодексу України).

Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси площею понад 1 гектар для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення, крім випадків, визначених частинами п`ятою - восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу (ч.9 ст.149 Земельного кодексу України).

З огляду на наведені приписи законодавства стосовно компетентної особи щодо вилучення для лісогосподарських потреб і передання у власність земельної ділянки державної власності, яка віднесена до земель лісогосподарського призначення та перебуває у постійному користуванні підрозділу підприємства лісового господарства в межах населеного пункту, це питання відноситься до відання обласної державної адміністрації (ОВА).

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що визначений прокурором позивач Черкаська ОВА (Черкаська обласна державна адміністрація), як розпорядник спірними землями, є належним органом для представництва інтересів держави у даному спорі, оскільки у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності.

Щодо суті спору, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За приписами статей 13, 19 Конституції України земля є об?єктом права власності українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов?язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ліси та землі лісового фонду України є об`єктами підвищеного захисту зі спеціальним режимом використання та спеціальною процедурою надання у користування.

Відповідно до частини другої статті 1 Лісового кодексу України ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місце розташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.

Земельні відносини, що виникають при використанні надр, лісів, вод, а також рослинного і тваринного світу, атмосферного повітря, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про надра, ліси, води, рослинний і тваринний світ, атмосферне повітря, якщо вони не суперечать цьому Кодексу (частина друга статті 3 Земельного кодексу України).

Згідно ст. 18 ЗК України передбачено, що категорії земель України мають особливий правовий режим. Землі України за основним цільовим призначенням поділяються, зокрема, на землі водного фонду (п. "є" ч. 1 ст. 19 ЗК України). Відповідно до вимог ст. 58 ЗК України та ст.ст. 1, 3, 4 ВК України до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами, гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них, береговими смугами водних шляхів, штучно створеними земельними ділянками в межах акваторій морських портів. Для створення сприятливого режиму водних об`єктів уздовж морів, навколо озер, водосховищ та інших водойм встановлюються водоохоронні зони, розміри яких визначаються за проектами землеустрою.

Землі, зайняті поверхневими водами, природними водоймами (озера), водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки), каналами й іншими водними об`єктами, та землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які поширюється спеціальний порядок надання й використання.

Таким чином, до земель водного фонду України відносяться землі, на яких хоча й не розташовані об`єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню й належній експлуатації водного фонду, виконують певні захисні функції.

Крім того, за основним цільовим призначенням земельне законодавство передбачає таку категорію земель, як землі лісогосподарського призначення (пункт "е" частини першої статті 19 Земельного кодексу України).

Згідно зі статтею 55 Земельного кодексу України до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, зайняті: зеленими насадженнями у межах населених пунктів, які не віднесені до категорії лісів; окремими деревами і групами дерев, чагарниками на сільськогосподарських угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках.

До земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства (стаття 5 Лісового кодексу України).

Відповідно до статті 56 Земельного кодексу України землі лісогосподарського призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

За змістом статті 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Відповідно до статті 21 Земельного кодексу України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для: а) визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; б) визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; в) відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною; г) притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель.

Використанню лісогосподарських земель за їх цільовим призначенням законодавство надає пріоритет: складовою охорони земель є захист лісових земель та чагарників від необґрунтованого їх вилучення для інших потреб (пункт "б" частини першої статті 164 Земельного кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що згідно з листом Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 05.11.2019 за вих.№10-23-0.23-7846/2-19, за даними Державного земельного кадастру земельні ділянки кадастровими номерами: :03:001:0389, :03:001:0390, :03:001:0391, :03:001:0392, :03:001:0393, :03:001:0394 обліковуються як угіддя - штучні водосховища.

Розміщення спірних земельних ділянок в межах земель водного фонду, в тому числі в межах 100 метрів від урізу води Кременчуцького водосховища, а також частинами в межах земель лісового фонду колишнього ДП "Черкаське лісове господарство" візуально вбачається з план-схеми розміщення спірних земельних ділянок (лист ДП "Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" від 23.03.2020 №19-28-0.5-634/2-20 з план-схемою).

Державною екологічною інспекцією Центрального округу (лист від 05.06.2020 № 03/1-17/1117) встановлено, що надання у приватну власність для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення земельних ділянок з кадастровими номерами: :03:001:0389, :03:001:0390, :03:001:0391, :03:001:0392, :03:001:0393, :03:001:0394 відбулось без урахування вимог ст. 20, 58, 59, 186-1 ЗК України.

Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області проведено перевірку з питань дотримання вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації прав на землю, за результатами якої складено акт від 04.04.2020 № 265-ДК/260/АП/09/01/-20.

Згідно вказаного акту перевірки та листа Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 05.06.2020 № 10-23-0.44-697/90-20, враховуючи шари Публічної кадастрової карти України спірні земельні ділянки знаходяться в умовно прибережній захисній смузі Кременчуцького водосховища, а Свидівоцькою сільською радою порушено норми чинного законодавства під час відведення у приватну власність спірних земельних ділянок фактично за рахунок земель лісогосподарського призначення та водного фонду, зайнятих прибережними захисними смугами для потреб рекреації без чіткого визначення їх нормативних розмірів, а також при зміні цільового призначення земель лісового і водного фонду. Прийнятим рішенням від 09.10.2019 №70-22 Свидівоцька сільська рада порушила процедуру набуття і реалізації права на землю, а саме не дотримано вимоги норм ст.ст. 20, 57, 59, 149, 186 ЗК України, ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Свидівоцька сільська рада ухилилась від приведення своїх рішень стосовно спірних земельних ділянок у відповідність до вимог чинного законодавства за результатами перевірки Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області (від 09.06.2020 №265-ДК/0032/КВ/06/01/-20).

Відповідно до пункту 5 розділу VIII "Прикінцеві положення" Лісового кодексу України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерного дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу.

Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентуються галузевими нормативними документами. Зокрема, за змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Держлісгоспом СРСР 11.12.1986, планшети лісовпорядкування належать до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а частина друга зазначеної Інструкції присвячена процедурі їх виготовлення.

Тому, вирішуючи питання щодо перебування земельної лісової ділянки в користуванні державного лісогосподарського підприємства, необхідно враховувати пункт 5 розділу VIII "Прикінцеві положення" Лісового кодексу України.

Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №368/1158/16-ц (провадження № 14-140цс18), від 23.10.2019 у справі №488/402/16-ц (провадження № 14-564цс19), постановах Верховного Суду від 15.01.2019 у справі №907/459/17, від 19.06.2019 у справі №911/604/18, від 21.04.2021 у справі №707/2196/15-ц, від 07.04.2021 у справі №367/3877/15-ц, від 01.03.2018 у справі №910/19932/16, від 08.02.2018 у справі №910/9256/16.

Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи наявні фрагменти Планшету з нанесеними межами кварталів, станом на 14.01.2014, з яких вбачається, що за 1962-1963, 2007, 2013-2014 роки встановлено, що спірні земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:001:0389, :03:001:0390, :03:001:0391, :03:001:0392, :03:001:0393, :03:001:0394 частково накладаються на землі лісового фонду квартал 5 виділ 5; 20 Свидівоцького лісництва. (том 2 а.с.101-102, 105 зворот-108).

При цьому, місцевим господарським судом в судовому засіданні було оглянуто оригінали планшетів лісовопорядкування за 1962-1963, 2007, 2013-2014 роки.

Крім того, за інформацією філії "Черкаське лісове господарство" вбачається відсутність погоджень на вилучення, зміну цільового призначення, а також погодження суміжних меж земельних ділянок з кадастровими номерами: :03:001:0389, :03:001:0390, :03:001:0391, :03:001:0392, :03:001:0393, :03:001:0394.

Відповідно до проекту організації та розвитку лісового господарства ДП "Черкаське лісове господарство" Черкаського обласного управління лісового та мисливського господарства "Свидівоцьке лісництво" в редакції розробника Ірпінь 2014 - земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:001:0389, :03:001:0390, :03:001:0391, :03:001:0392, :03:001:0393, :03:001:0394 частково накладаються на землі лісового фонду квартал 5 виділ 20 Свидівоцького лісництва (том 2, а.с. 110 зворот-112).

Як правильно зазначив місцевий господарський суд, не надано у справі доказів того, що подані прокурором (як доказ приналежності спірної земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення) картографічні матеріали лісовпорядкування були визнані недійсними і не можуть враховуватися судом при вирішенні спору, як належні та допустимі докази.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що державним підприємством "Черкаське лісове господарство" листами від 29.10.2019 вих.№1043/10, від 17.12.2019 вих.№1137/14 інформовано органи прокуратури області, що підприємством "ЧЛГ" не надавалась згода на вилучення із його постійного користування та передачу у приватну власність земельних ділянок за кадастровими номерами: :03:001:0389, :03:001:0390, :03:001:0391, :03:001:0392, :03:001:0393, :03:001:0394.

На підстави вказаного вище, Черкаською місцевою прокуратурою 06.11.2019 зареєстровано провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, ухвалою слідчого-судді від 26.12.2019 на спірні земельні ділянки накладено арешт (том 1 а.с. 90-93).

Суд першої інстанції врахував, що у ході досудового розслідування в межах вказаного кримінального провадження проведено огляд місця події із залученням спеціалістів - фахівців ДП "Черкаське лісове господарство" та ДП "Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" (том 1 а.с. 64-68).

Під час огляду місця події інженером ДП "Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" у присутності представника ДП "Черкаське лісове господарство" було зафіксовано геодезичні точки межі лісового масиву, тобто проведено відповідні геодезичні обміри із подальшим виготовленням план-схеми розміщення спірних земельних ділянок по відношенню до земель лісового фонду та берегової лінії Кременчуцького водосховища. Указаним оглядом місця події та проведеними геодезичними обмірами підтверджено фактичне часткове розташування спірних земельних ділянок в межах земель водного фонду (нормативно визначеної прибережної захисної смуги Кременчуцького водосховища), також частково - в межах територій лісового фонду філії "Черкаське лісове господарство".

Відтак, місцевий господарський суд, з врахуванням викладеного вище, обґрунтовано встановив (що підтверджено матеріалами справи), що земельні ділянки з кадастровими номерами :03:001:0389, :03:001:0390, :03:001:0391, :03:001:0392, :03:001:0393, :03:001:0394 відносяться до земель лісогосподарського призначення державної власності та перебувають у постійному користуванні ДП "Черкаське лісове господарство", тому колегія суддів відхиляє доводи скаржника, що матеріали справи не містять доказів перебування спірної земельної ділянки у постійному користуванні ДП «Черкаське лісове господарство».

Одночасно, колегія суддів відхиляє посилання скаржника на те, що Будищенська сільська рада у вказаній справі є добросовісним набувачем земельних ділянок, оскільки як вірно зазначив суд першої інстанції, отримання коштів від оренди ділянок є основою наповнення місцевого бюджету та фінансування соціальних програм та проектів.

Добросовісний набувач - це особа, яка набула майно за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати.

Втім, Будищенська сільська рада не може бути добросовісним набувачем, оскільки являється правонаступником Свидівоцької сільської ради і до першої перейшли всі права та обов`язки останньої.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що відповідно до норм чинного законодавства, стосовно компетентної особи щодо вилучення для лісогосподарських потреб і передання у власність земельної ділянки державної власності, яка віднесена до земель лісогосподарського призначення та перебуває у постійному користуванні підрозділу підприємства лісового господарства в межах населеного пункту, це питання відноситься до відання обласної державної адміністрації (ОВА).

Однак, рішення обласної державної адміністрації (ОВА) про вилучення спірних земельних ділянок і передачу третім особам чи апелянту не приймалося.

Щодо доводів скаржника, що вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для відновлення його права, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Зазначений захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. подібні висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі№ 487/10132/14-ц, від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц).

Під способами захисту суб`єктивних земельних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц).

Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 Цивільного кодексу України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 Цивільного кодексу України, частина друга статті 52 Земельного кодексу України). Вказані способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно.

Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є володільцем індивідуально визначеного майна, до особи, яка заволоділа цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння. Негаторний позов - це позов власника, який є володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.

Власник земельної ділянки може вимагати, зокрема, усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою (частина друга статті 152 Земельного кодексу України).

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 Цивільного кодексу України).

Водночас, заволодіння землями лісового фонду всупереч вимогам ЗК України (перехід до них права володіння цими землями) є неможливим.

Отже, зайняття земельної ділянки лісового фонду з порушенням ЗК України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади.

Власник земельної ділянки може вимагати, зокрема, усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою (ч. 2 ст. 152 ЗК України).

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України)

Колегія суддів наголошує, що спірні земельні ділянки, які віднесені до земель лісогосподарського призначення, перебувають у постійному користуванні спеціалізованого державного лісогосподарського підприємства та воля на відчуження яких державою в особі її уповноважених органів не виявлялась, тому наявні підстави для її повернення згідно зі статтею 391 ЦК України та частини другої статті 152 ЗК України у державну власність.

Указане повністю узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 16.02.2022 у справі № 363/669/17, від 12.05.2022 у справі № 372/4154/18, від 08.06.2022 у справі № 307/3155/19, від 22.06.2022 у справі № 367/4140/16, від 07.09.2022 у справі № 697/2434/16-ц, від 21.09.2022 у справі № 367/4128/16-ц, від 18.01.2023 у справі № 369/10847/19, які прийняті з обов?язковим врахуванням наведених правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20 та від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц.

Отже, колегія суддів зазначає, що частиною 1 ст. 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр" яка кореспондується з положеннями ст. 193 ЗК України, визначено поняття Державного земельного кадастру, відповідно до якого - це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Згідно зі ст. 21 Закону відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок, у тому числі і у випадках, визначених ст. 79-1 ЗК України, при їх формуванні.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі (ч. 3 ст. 79-1 ЗК України).

Державна реєстрація земельних ділянок, обмежень у їх використанні, ведення поземельних книг, внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки здійснюються Державними кадастровими реєстраторами, які здійснюють свою діяльність за місцем розташування земельної ділянки відповідно до норм, встановлених ч. 8 ст. 9 та ч. 2 ст. 24 Закону.

Процедуру та вимоги щодо Державного земельного кадастру визначає Порядок ведення Державного земельного кадастру, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1051 від 17.10.2012.

Згідно зі ст. 15 Закону до Державного земельного кадастру включаються відомості щодо цільового призначення земельної ділянки (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель).

Відповідно до ст. 16 Закону земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер, який є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до ч. 6 ст. 16 Закону кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.

За нормою ч. 10 ст. 24 вищевказаного Закону державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію:

- у разі поділу чи об`єднання земельних ділянок;

- якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника;

- ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Аналогічні підстави для скасування державної реєстрації земельних ділянок містить п. 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1051 від 17.10.2012.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, спірні земельні ділянки в межах села Сокирна Будищенської (Свидівоцької) сільської ради були сформовані як землі рекреаційного призначення з видом використання для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення всупереч вимогам земельного законодавства, за рахунок земель водного фонду - штучне водосховище та прибережна захисна смуга Кременчуцького водосховища та земель лісогосподарського призначення, з порушенням при їх реєстрації вимог земельного законодавства щодо визначення цільового призначення, про що беззаперечно свідчать зазначені вище обставини в їх сукупності.

На підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки загальною площею 0,8925 га з кадастровим номером :03:001:0262 на 7 окремих земельних ділянок комунальної власності для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, було сформовано: земельну ділянку площею 0,2925 га з кадастровим номером :03:001:0395 та 6 земельних ділянок з кадастровими номерами: :03:001:0389, :03:001:0390, :03:001:0391, :03:001:0392, :03:001:0393, :03:001:0394, за наслідками чого в Державний земельний кадастр 08.10.2019 Міськрайонним управлінням у Черкаському районі та м. Черкасах Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області внесено відомості про їх державну реєстрацію із категорією земель - землі рекреаційного призначення та з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення (код 07.01.).

Як наслідок, Державним кадастровим реєстратором Міськрайонного управління у Черкаському районі та м. Черкасах ГУ Держгеокадастру у Черкаській області 08.10.2019 відкрито поземельні книги на земельні ділянки кадастровими номерами: :03:001:0389, :03:001:0390, :03:001:0391, :03:001:0392, :03:001:0393, :03:001:0394 - площею по 0,1 га кожна.

Згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 22.10.2019 право приватної власності на спірні земельні ділянки зареєстровано: за ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0389 площею 0,1 га; за ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0390 площею 0,1 га; за ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0391 площею 0,1 га; за ОСОБА_4 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0392 площею 0,1 га; за ОСОБА_5 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0393 площею 0,1 га; за ОСОБА_6 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:03394 площею 0,1 га.

В той же час, за рішенням Черкаського районного суду від 10.09.2021 у справі №707/936/21, за позовом прокурора в інтересах держави визнано незаконним та скасовано рішення Свидівоцької сільської ради від 06.02.2014 №35-48 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для її обліку, як землі комунальної власності", п. 2 рішення Свидівоцької сільської ради від 09.10.2019 №70- 21 "Про затвердження Свидівоцькій сільській раді технічної документації землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення" та припинено право приватної власності вищезазначених громадян на вказані земельні ділянки з відповідними кадастровими номерами, а на підставі рішення суду до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 17.07.2023 внесено відповідні відомості про припинення за ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 права приватної власності на земельні ділянки за кадастровими номерами: :03:001:0389; :03:001:0390; :03:001:0391; :03:001:0392; :03:001:0393; :03:001:0394.

Однак в подальшому, на посвідчення відповідного речового права на вказані земельні ділянки, на підставі рішень державного реєстратора виконавчого комітету Будищенської сільської ради Дудінової-Богданової К.О. від 10.04.2024 №№72516324, 72516826, 72516997, 72517220, 72517422, 72517581 за Будищенською сільською радою зареєстровано право комунальної власності від 09.04.2024 №№54504082, 54504235, 54504390, 54504542, 54504704, 54504842 на спірні земельні ділянки за кадастровими номерами :03:001:0389, :03:001:0390, :03:001:0391, :03:001:0392, :03:001:0393, :03:001:0394 площею 0,1 га кожна, як на земельні ділянки з категорією - рекреаційне призначення, що будуть використовуватись для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення.

Колегія суддів зазначає, що відомості у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо права комунальної власності Будищенської сільської ради на спірні земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:001:0389, :03:001:0390, :03:001:0391, :03:001:0392, :03:001:0393, :03:001:0394 є перешкодою у реалізації речових прав держави в особі Черкаської ОВА на частини вказаних земельних ділянок як землі лісогосподарського призначення.

Відповідно до абз. 2, 3 ч. 3 ст. 26 вказаного вище Закону, у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому п. 1 ч. 7 ст. 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

Вказана норма кореспондується з п. 9 ч. 1 ст. 27 цього ж Закону, за яким державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.

Оскільки державна реєстрація права комунальної власності на земельні ділянки кадастровими номерами: :03:001:0389, :03:001:0390, :03:001:0391, :03:001:0392, :03:001:0393, :03:001:0394 за Будищенською сільською радою, яка відповідно ст. 122 ЗК України не є повноправним розпорядником вказаних земельних ділянок в частині, що належать до земель лісогосподарського призначення, вона підлягає скасуванню.

Вирішуючи спір про захист права власника на розпорядження та користування земельною ділянкою шляхом скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, Верховний Суд у постанові від 11.02.2020 у справі №915/572/17 зазначив, що орган уповноважений здійснювати функції власника земельної ділянки, може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. При цьому, навіть якщо буде встановлено, що суб`єкт державної реєстрації прав дотримався законодавства при внесенні запису про проведену державну реєстрацію права за іншою особою, це не є перешкодою для задоволення позову щодо скасування цього запису, якщо наявність такого запису порушує права чи охоронювані законом інтереси позивача.

Отже, оскільки землі водного фонду та лісогосподарського призначення є землями, які обмежені в цивільному обороті, а право комунальної власності на них виникло усупереч нормам земельного та водного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що такі обставини унеможливлять їх раціональне використання, в тому числі територіальною громадою с.Сокирна та Черкаською обласною військовою адміністрацією саме як земель водного фонду та лісогосподарського призначення, а тому має місце порушення інтересу держави, яке підлягає захисту в судовому порядку шляхом скасування державної реєстрації комунальної власності на земельні ділянки за кадастровими номерами: :03:001:0389, :03:001:0390, :03:001:0391, :03:001:0392, :03:001:0393, :03:001:0394, а в силу ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" одночасно із скасуванням державної реєстрації земельних ділянок в Державному земельному кадастрі також підлягає припиненню право комунальної власності на них.

Оскільки відповідно до ст.ст. 26, 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV судове рішення про скасування державної реєстрації права комунальної власності за Будищенською сільською радою буде підставою для реєстраційних дій щодо припинення вказаного права, вказане є належним способом захисту у спірних правовідносинах.

Враховуючи вищевикладене, оскільки спірні земельні ділянки відносяться до земель лісового фонду, які перебувають під особливою охороною держави та заволодіння якими всупереч вимогам ЗК України є недопустимим, з урахуванням встановлених обставин справи, беручи до уваги, що відповідачем не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів у розумінні статей 76, 77 ГПК України наявності обставин, які у своїй сукупності дали б змогу дійти протилежного висновку та відповідно спростовували б доводи прокуратури та позивача, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги прокурора підлягають задоволенню.

Стосовно доводів скаржник про не застосування спливу строків позовної давності, колегія суддів зазначає наступне.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 Цивільного кодексу України).

Позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушено, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права.

Позовна давність як цивільно-правова категорія наділена такими ознаками: 1) має юридичний склад; 2) позначає сплив строку; 3) має правоприпиняючий характер, оскільки припиняє право на позов у матеріальному розумінні (право на задоволення позову); 4) застосовується у випадках порушення цивільних прав та інтересів особи; 5) встановлюється щодо вимог, які мають майновий характер, і деяких нематеріальних благ, передбачених законом; 6) застосовується лише за ініціативою сторони спору.

Застосування позовної давності в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) забезпечує в національній системі права виконання принципу верховенства права, складовою частиною якого є правова визначеність.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу (ч. 1 ст. 260 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

В той же час, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що прокурором не пропущено строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом, враховуючи положення п. 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) та положення Законом України від 15.03.2022 №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину та у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Отже, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень, викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів також зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

У справі, що розглядається, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було надано скаржнику вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Згідно із ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Будищенської сільської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 17.12.2024 у справі №925/807/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 17.12.2024 у справі №925/807/24 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №925/807/24 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено 14.01.2026 після виходу членів колегії з відпусток.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді А.О. Мальченко

О.О. Хрипун