ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2025 р. м. Київ Справа №911/954/24

За позовом Заступника керівника Київської обласної прокуратури (01601, м.Київ, б-р, Л.Українки, 27/2)

в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації (01196 м.Київ, пл.Л.Українки, 1)

до Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «КАЙЗЕР» (01033, м. Київ, вул. Паньківська, 27/28)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» (01601, м. Київ, вул. Шота Руставелі, 9А)

про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою

Суддя Третьякова О.О.

Секретар судового засідання Капля Є.В.

Представники учасників:

прокурор: Літковець Ю.А.

від позивача: не з`явився

від відповідача: Манзюк Т.Ю.

від третьої особи: Семко В.Ю.

Обставини справи:

У квітні 2024 Заступник керівника Київської обласної прокуратури (далі прокурор) звернувся до Господарського суду Київської області з позовом в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації (далі позивач, Київська ОДА) до Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «КАЙЗЕР» (далі відповідач, АТ «Кайзер») про витребування земельної ділянки площею 2,5379 га з кадастровим номером :04:028:0078.

Позовні вимоги мотивовані порушенням вимог земельного та лісового законодавства набуттям відповідачем у власність вищевказаної земельної ділянки, яка, як стверджує прокурор в позовній заяві, накладається на землі державної власності лісогосподарського призначення, які перебувають у користуванні спеціалізованого державного лісогосподарського підприємства, а саме на землі Козинського лісництва ДП «Київське лісове господарство».

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.04.2024 у справі №911/954/24 задоволено заяву судді Грабець С.Ю. про самовідвід у вказаній справі.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.04.2024 для розгляду справи №911/954/24 визначено суддю Третьякову О.О.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.04.2024 у справі №911/954/22 зазначений позов залишено без руху в порядку ст.174 Господарського процесуального кодексу України для усунення у десятиденний строк недоліків позовної заяви та викладу прокурором обставин спору з посиланням на докази, зокрема:

- обставин вибуття спірної земельної ділянки з володіння власника (держави);

- обставин наявності/відсутності правового зв`язку між ДП «Київське лісове господарство», ДЛГО «Київліс» та ДП «Ліси України»;

- номерів виділів кварталу 23 Козинського лісництва за матеріалами лісовпорядкування 2003 року, на які, як стверджував в позові прокурор, накладалась спірна земельна ділянка.

В установлений строк прокурор подав до суду лист від 02.05.2024 №15/1-425 вих24 з уточненнями, яким усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.05.2024 позовну заяву прийнято та розгляду та відкрито провадження у справі №911/954/24 в порядку загального позовного провадження, залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» (далі третя особа, ДП «Ліси України»), встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи, підготовче засідання призначено на 30.05.2024. Ухвала суду від 07.05.2024 про відкриття провадження у справі доставлена прокурору, позивачу та третій особі в їхні електронні кабінети ЄСІТС, а відповідачу, який не мав зареєстрованого електронного кабінету, направлена поштовим відправленням від 09.05.2024.

Підготовче засідання у справі №911/954/24 неодноразово відкладалось для надання учасникам справи можливості подати необхідні пояснення, докази та через неможливість завершити в одному підготовчому засіданні розгляд усіх питань, визначених частиною другою статті 182 Господарського процесуального кодексу України. Також на стадії підготовчого провадження прокурор подав заяву про зміну предмета позову, у якій заявлену у цій справі вимогу про віндикацію у відповідача спірної земельної ділянки площею 2,5379 га з кадастровим номером :04:028:0078 змінив на негаторний позов, предметом якого є усунення перешкод власнику державі в особі Київської ОДА у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою лісогосподарського призначення шляхом скасування державної реєстрації права власності АТ «Кайзер» на земельну ділянку з кадастровим номером :04:028:0078 із припиненням речових прав щодо неї та скасування її державної реєстрації у Державному земельному кадастрі.

27.05.2024 до Господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач позов не визнав. Відповідач зазначив, що спірну земельну ділянку з кадастровим номером :04:028:0078 відповідач набув за договором купівлі-продажу від 22.07.2020 у ТОВ «Автодом Суми», яке, в свою чергу, придбало її у ТОВ «БК Аркада» згідно з договором купівлі-продажу від 15.06.2017, яке було власником цієї земельної ділянки на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку від 23.10.2006 №11. При цьому відповідач послався на те, що вказаний Державний акт був виданий на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22.09.2006 №3712, що, на думку відповідача, свідчить про те, що ТОВ «БК Аркада», в свою чергу, також не було першим власником вказаної земельної ділянки та що прокурор у позовній заяві не виклав обставини вибуття спірної земельної ділянки з володіння держави. Також відповідач заперечив позицію прокурора про те, що спірна земельна ділянка відноситься до земель лісового фонду та про недобросовісність її набуття відповідачем. Хоча відповідач у відзиві на позов заперечував факт порушення прав держави вибуттям спірної земельної ділянки з володіння держави, відповідач у своєму відзиві одночасно заявив також про застосування позовної давності до первісно заявлених прокурором вимог про віндикацію земельної ділянки.

У підготовче засідання 30.05.2024 з`явився прокурор, інші учасники справи не з`явились, від відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання, протокольною ухвалою підготовче засідання відкладено на 27.06.2024.

27.06.2024 до Господарського суду Київської області від прокурора надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

Також 27.06.2024 до Господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання. У вказаному клопотанні відповідач послався на те, що при підготовці правової позиції відповідач виявив Розрахунок розміру втрат лісогосподарського виробництва, спричинених вилученням лісогосподарських угідь ТОВ «БК «Аркада» з земель Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району для будівництва торгівельно-розважального та готельного комплексів, затверджений Головою Київської ОДА 29.02.2009. При цьому у відповідача відсутні відомості про сплату ТОВ «БК «Аркада» вказаних коштів (втрат лісогосподарського виробництва) до бюджету, у зв`язку з чим адвокатом відповідача направлені відповідні адвокатські запити з метою встановлення таких обставин.

В підготовче засідання 27.06.2024 учасники справи не з`явились, підготовче засідання було відкладено на 25.07.2024.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.07.2024 задоволено заяву відповідача про участь його представника в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

25.07.2024 до Господарського суду Київської області від прокурора надійшли додаткові докази на підтвердження віднесення спірної земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення.

У підготовче засідання 25.07.2024 з`явились прокурор та відповідач, які надали пояснення, прокурор просив надати додатковий час для подання доказів. Позивач та третя особа не з`явились, протокольною ухвалою підготовче засідання було відкладено на 05.09.2024. Про відкладення підготовчого засідання позивача та третю особу повідомлено ухвалою суду від 25.07.2024.

05.08.2024 до Господарського суду Київської області від прокурора надійшла заява про забезпечення позову від 23.07.2024. Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.08.2024 відмовлено у задоволенні вказаної заяви прокурора про забезпечення позову.

14.08.2024 та повторно 06.09.2024 до Господарського суду Київської області від прокурора надійшла заява від 08.08.2024 про зміну предмета позову, у якій прокурор змінив предмет позову з віндикаційного на негаторний та просив суд позовні вимоги прокурора у справі №911/954/24 розглядати в наступній редакції:

- усунути перешкоди державі як власнику в особі Київської ОДА у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою лісогосподарського призначення шляхом: скасування державної реєстрації права власності АТ «Кайзер» на земельну ділянку площею 2,5379 га з кадастровим номером :04:028:0078 із припиненням речових прав щодо неї та скасування її державної реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Крім того, 05.09.2024 до Господарського суду Київської області від прокурора надійшли додаткові докази щодо спірної земельної ділянки, зокрема технічна документація за 2016 рік із землеустрою по встановленню меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ТОВ «БК «Аркада» на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області разом листом-відповіддю Головного управління Держгеокадастру у м.Києві та Київської області від 05.09.2024 на запит Київської обласної прокуратури від 31.07.2024 №15/1-786вих-24.

Також, 05.09.2024 до Господарського суду Київської області від відповідача надійшли додаткові докази, а саме отримана відповідь на адвокатський запит адвоката відповідача.

У підготовче засідання 05.09.2024 з`явились прокурор та відповідач, позивач та третя особа не з`явились. Прокурор підтримав подану ним заяву про зміну предмета позову з віндикаційного та негаторний та пояснив, що належним способом захисту стверджуваного у позові порушення прав держави на землі лісового фонду прокурор з урахуванням судової практики вважає саме негаторний позов. При з`ясуванні судом співвідношення обраного прокурором негаторного способу судового захисту у заяві про зміну предмета позову із правовим висновком постанови Великої Палати від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц про те, що володіння приватними особами лісовими ділянками цілком можливе і що ефективним способом захисту права власності на земельну ділянку лісогосподарського призначення є віндикаційний позов, прокурор підтвердив, що він обізнаний із вказаним правовим висновком, однак у даній справі вважає ефективним способом захисту саме негаторний позов, оскільки спірна у справі №911/954/24 земельна ділянка накладається на землі державного лісового фонду не повністю, а частково. Протокольною ухвалою підготовче засідання було відкладено на 26.09.2024 для надання можливості прокурору подати докази надсилання копії заяви про зміну предмета позову усім учасникам справи через електронний кабінет та для надання відповідачу можливості подати свої пояснення з приводу поданої прокурором заяви про зміну предмета позову. Про відкладення підготовчого засідання позивача та третю особу повідомлено ухвалою суду від 05.09.2024.

06.09.2024 до Господарського суду Київської області від прокурора надійшли докази надсилання учасникам справи через електронний кабінет заяви прокурора від 08.08.2024 про зміну предмета позову.

У підготовче засідання 26.09.2024 з`явились прокурор, відповідач та третя особа, не з`явився позивач, від якого надійшло клопотання від 26.09.2024 про розгляд справи без участі представника позивача та про те, що позивач підтримує поданий прокурором в інтересах позивача позов. Протокольною ухвалою заява прокурора про зміну предмета позову з віндикаційного на негаторний була прийнята до розгляду та підготовче засідання було відкладено на 17.10.2024 для надання учасникам справи можливості подати свої додаткові пояснення у зв`язку із зміненим прокурором предметом позову у справі. Про відкладення підготовчого засідання позивача повідомлено ухвалою суду від 26.09.2024.

14.10.2024 до Господарського суду Київської області від третьої особи надійшли письмові пояснення, у яких третя особа послалась на те, що спірна земельна ділянка була незаконно вилучена із земель державної власності лісогосподарського призначення, незаконно змінено її цільове призначення, у зв`язку з чим третя особа підтримує позов прокурора.

16.10.2024 до Господарського суду Київської області від відповідача надійшли письмові пояснення, у яких відповідач послався на те, що обраний прокурором спосіб захисту порушеного права у вигляді негаторного позову (з урахуванням зміни прокурором предмета позову у справі з віндикаційного на негаторний), є неналежним та неефективним, враховуючи, що держава щонайменше з 2003 року не є володільцем спірної земельної ділянки, а тому за вказаних обставин належним способом захисту стверджуваного прокурором у позові порушення інтересів держави був би віндикаційний позов. Відповідач при цьому зазначив, що він вважає, що головною причиною зміни прокурором предмета позову у цій справі з віндикаційного на негаторний є неможливість прокурора обґрунтувати причину пропуску строку позовної давності у разі звернення до суду із віндикаційним позовом. Також відповідач у своїх поясненнях навів заперечення з приводу поданих прокурором доказів стосовно приналежності спірної земельної ділянки до земель лісового фонду ДП «Ліси України». Також відповідач послався на новий доказ розпорядження Київської ОДА від 13.02.2009 №102, у якому зазначалось про зміну цільового призначення спірної земельної ділянки площею 2,5379 га (яка перебувала у приватній власності ТОВ «БК «Аркада» на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯД №658723) із категорії земель сільськогосподарського призначення на категорію земель промисловості для будівництва торгівельно-розважального та готельного комплексів.

У підготовче засідання 17.10.2024 з`явились прокурор, а також представники позивача, відповідача та третьої особи. У підготовчому засіданні представник третьої особи поставив під сумнів повноваження представників відповідача у цій справі, пославшись на неналежне оформлення ними ордерів на надання правничої допомоги відповідачу. Протокольною ухвалою підготовче засідання було відкладено на 07.11.2024.

25.10.2024 та 03.11.2024 до Господарського суду Київської області від третьої особи надійшли додаткові письмові пояснення, у яких третя особа надала пояснення про те, що Державне підприємство «Київське лісове господарство» в 2022 році було реорганізовано шляхом приєднання до ДП «Ліси України» (третьої особи). Також третя особа повторила свою позицію про неналежне оформлення адвокатами відповідача ордерів на надання правничої допомоги у справі. Також від третьої особи надійшли додаткові докази у вигляді таксаційного опису кварталу 23 Козинського лісництва.

07.11.2024 до Господарського суду Київської області від відповідача надійшли додаткові пояснення, у яких відповідач заперечив доводи третьої особи про неналежне оформлення адвокатами відповідача ордерів на надання правничої допомоги; адвокат відповідача послався при цьому на те, що ордер адвоката був підписаний кваліфікованим електронним підписом адвоката і що відповідно до рішення Ради адвокатів України від 08.06.2024 №36, яким внесено зміни до Положення про ордер на надання правничої допомоги, ордер вважається підписаним адвокатом, якщо у графі «Адвокат» міститься або власноручний підпис, або ордер засвідчено електронним підписом, або електронним підписом засвідчено документ, додатком до якого є ордер. Також відповідач послався на те, що надані третьою особою додаткові докази у вигляді таксаційного опису кварталу 23 Козинського лісництва не можуть бути долучені до матеріалів справи, оскільки сам представник третьої особи про ці докази в підготовчому засідання не зазначав, а суд, на думку відповідача, порушив засади змагальності, роз`яснюючи третій особі про необхідність подання таких доказів.

Також, 07.11.2024 до Господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання, у якому позивач зазначив, що він підтримує поданий прокурором позов та просить суд справу розглянути без участі представника позивача.

У підготовче засідання 07.11.2024 з`явились представники позивача, відповідача та третьої особи, не з`явився прокурор. У підготовчому засіданні представник відповідача підтримав раніше подані ним письмові пояснення про наявність належним чином оформлених повноважень на представництво відповідача, які підтверджені ордером про надання правничої допомоги, скріпленим електронним підписом адвоката. Після наданих відповідачем пояснень про наявність належним чином оформлених повноважень на представництво відповідача, представник третьої особи в підготовчому засіданні зняв з розгляду свої заперечення з приводу повноважень представника відповідача. Також в підготовчому засіданні суд роз`яснив відповідачу, що, враховуючи завдання підготовчого провадження, суд відповідно до пункту 5 частини 2 ст.182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні може роз`яснювати учасникам справи, зокрема, і третій особі у справі, про обставини, які входять до предмета доказування, та докази, які мають бути подані учасником справи, і здійснення судом цих повноважень не є порушенням засад змагальності, а спрямоване на виконання завдання підготовчого провадження. Після роз`яснення судом відповідачу вказаних положень ст.182 Господарського процесуального кодексу України щодо завдання підготовчого провадження відповідач зняв з розгляду свої раніше подані ним заперечення стосовно подання третьою особою додаткових доказів у вигляді таксаційного опису та дотримання судом засад змагальності. Протокольною ухвалою підготовче засідання було відкладено на 21.11.2024. Про відкладення підготовчого засідання прокурора, який не з`явився, повідомлено ухвалою суду від 07.11.2024.

В підготовче засідання 21.11.2024 з`явились усі учасники справи. За наслідками з`ясування думок учасників справи про можливість закриття підготовчого провадження суд протокольною ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 05.12.2024.

05.12.2024, 23.01.2025, 20.03.2025 та 03.04.2025 відбулись судові засідання з розгляду справи №911/954/24 по суті, в ході яких учасники справи надали пояснення по суті спору, в т.ч. виступили із вступними промовами, поставили питання один одному з приводу позову, під час судових засідань судом з`ясовувались обставини справи та досліджувались надані сторонами докази. В судовому засіданні 03.04.2025 оголошувалась перерва на 17.04.2025.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2025 у справі №911/954/24 скасовано ухвалу Господарського суду Київської області від 07.08.2024 про відмову у задоволенні заяви прокурора про забезпечення позову та застосовано заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку з кадастровим номером :04:028:0078 площею 2,5379 га.

03.04.2025 до Господарського суду Київської області від прокурора надійшла заява від 02.04.2025 про зміну предмета позову, у якій прокурор послався на те, що в процесі розгляду справи №911/954/24 відповідач здійснив поділ спірної земельної ділянки з кадастровим номером :04:028:0078 площею 2,5379 га на декілька нових земельних ділянок, внаслідок якого утворено в тому числі земельну ділянку з кадастровим номером :04:028:0003 площею 2,2195 га, яку 02.12.2024 зареєстровано в Державному земельному кадастрі, а 05.02.2025 право власності на вказану новоутворену земельну ділянку зареєстровано за відповідачем у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Посилаючись на те, що поділ спірної земельної ділянки з кадастровим номером :04:028:0078 відбувся вже в процесі розгляду справи, прокурор у своїй заяві від 02.04.2025 про зміну предмета позову просив суд повернутись до стадії підготовчого провадження у справі та позовні вимоги прокурора у справі №911/954/24 розглядати в наступній редакції:

- усунути перешкоди власнику державі в особі Київської ОДА у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою лісогосподарського призначення шляхом: скасування державної реєстрації права власності АТ «Кайзер» на земельну ділянку площею 2,2195 га з кадастровим номером :04:028:0003 із припиненням речових прав щодо неї та скасування її державної реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Також 03.04.2025 до Господарського суду Київської області від прокурора надійшла заява від 02.04.2025 про забезпечення позову, у якій прокурор просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на новоутворену земельну ділянку відповідача площею 2,2195 га з кадастровим номером :04:028:0003.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.04.2025 у справі №911/954/24 вказана заява прокурора від 02.04.2025 про забезпечення позову задоволена та накладено арешт на новоутворену земельну ділянку з кадастровим номером :04:028:0003 площею 2,2195 га, яка належить відповідачу.

17.04.2025 до Господарського суду Київської області від відповідача надійшло заперечення щодо клопотання прокурора про повернення до стадії підготовчого провадження у справі.

01.05.2025 до Господарського суду Київської області від відповідача надійшли додаткові пояснення щодо поділу відповідачем земельної ділянки з кадастровим номером :04:028:0078.

В судове засідання 17.04.2025 та 01.05.2025 з`явились учасники справи. З`ясувавши думку учасників справи щодо клопотання прокурора про повернення до стадії підготовчого провадження з метою зміни прокурором предмета позову у справі, суд дійшов висновку про необхідність повернення до стадії підготовчого провадження у справі та прийняття до розгляду заяви прокурора від 02.04.2025 про зміну предмета позову. Суд при цьому враховував, що повідомлена прокурором суду на стадії з`ясування обставин та перевірки їх доказами у справі обставина зміни відповідачем характеристик спірної земельної ділянки (шляхом її поділу на декілька нових земельних ділянок) під час розгляду спору є істотною обставиною, про яку ні сам відповідач, ні інші учасники справи раніше суд не повідомляли.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 01.05.2025 здійснено перехід зі стадії розгляду по суті у справі №911/954/24 до стадії підготовчого провадження, прийнято до розгляду заяву прокурора від 02.04.2025 про зміну предмета позову, підготовче засідання призначено на 15.05.2025.

15.05.2025 до Господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позов з урахуванням зміни прокурором предмета негаторного позову на негаторний позов стосовно новоутвореної земельної ділянки площею 2,2195 га з кадастровим номером :04:028:0003. У вказаному відзиві відповідач повторив свою правову позицію у справі, а саме: 1) відповідач заперечив позицію прокурора про те, що спірна земельна ділянка відноситься до земель лісового фонду, пославшись на те, що надані прокурором планово-картографічні та інші матеріали не є допустимим доказом права постійного користування спеціалізованого державного лісогосподарського підприємства землями лісового фонду; 2) відповідач послався на розпорядження Київської ОДА від 13.02.2009 №102 як доказ, яким вирішувалось питання зміни цільового призначення земельної ділянки площею 2,5379 га з кадастровим номером :04:028:0078 (яка перебувала у приватній власності ТОВ «БК «Аркада» та була набута у власність відповідачем і за рахунок поділу якої відповідачем була утворена спірна земельна ділянка площею 2,2195 га з кадастровим номером :04:028:0003) із категорії земель сільськогосподарського призначення на категорію земель промисловості для будівництва торгівельно-розважального та готельного комплексів. Відповідач при цьому зазначив, що вказане розпорядження Київської ОДА від 13.02.2009 №102 свідчить про те, що позивач у справі (Київська ОДА) знав про існування земельної ділянки площею 2,5379 га з кадастровим номером :04:028:0078 та про зміну її цільового призначення; 3) відповідач послався на те, що прокурором не надано доказів перетину меж спірної земельної ділянки, яка належить відповідачу, із земельною ділянкою державного лісового фонду із зазначенням місць перетину (конкретних координат поворотних точок меж); 4) обраний прокурором спосіб захисту порушеного права у вигляді негаторного позову є неналежним та неефективним, враховуючи, що держава щонайменше з 2003 року не є володільцем спірної земельної ділянки, тому за вказаних обставин належним способом захисту стверджуваного прокурором у позові порушення інтересів держави був би віндикаційний позов; 5) відповідач є добросовісним набувачем земельної ділянки, оскільки на момент її придбання відповідачем у ТОВ «Автодом Суми» щодо неї були відсутні спори та обтяження; 6) дії позивача є непослідовними, що суперечить принципу добросовісного урядування, враховуючи, що сам позивач розпорядженням від 13.02.2009 №102 надав дозвіл на зміну цільового призначення земельної ділянки; 7) відповідач заявив про застосування 10-річного строку позовної давності, який відповідач обчислює, починаючи з моменту першої державної реєстрації права приватної власності на земельну ділянку, посилавшись при цьому на частину 3 ст.388 Цивільного кодексу України.

У підготовче засідання 15.05.2025 з`явились усі учасники справи, протокольною ухвалою підготовче засідання було відкладено на 12.06.2025 для надання усім учасникам справи можливості реалізувати їхні процесуальні права на стадії підготовчого провадження.

12.06.2025 до Господарського суду Київської області від прокурора надійшло клопотання від 11.06.2025 про призначення у справі судової земельно-технічної експертизи. У вказаному клопотанні прокурор фактично ще раз змінив свою правову позицію у цьому спорі, яку він з серпня 2024 підтримував у цій справі після зміни в серпні 2024 предмета свого позову з віндикаційного на негаторний. Так, прокурор в серпні 2024 в обґрунтування зміни ним обраного у первісно пред`явленому позові віндикаційного способу судового захисту на негаторний стверджував, що належним способом захисту порушеного права у разі часткового накладання спірної земельної ділянки особи, за якою зареєстровано право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, є негаторний позов.

На відміну від вказаної правової позиції прокурора про належно обраний прокурором негаторний спосіб захисту стверджуваного у позові порушення інтересів держави, яку прокурор підтримував у цьому спорі з серпня 2024 по червень 2025, прокурор у поданому до суду клопотанні від 11.06.2025 послався на те, що у разі часткового накладання спірної земельної ділянки особи, за якою зареєстровано право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, належним способом захисту порушеного права є віндикаційний позов. З вказаних підстав прокурор у клопотанні від 11.06.2025 просив суд призначити у справі судову земельно-технічну експертизу для визначення координат поворотних точок меж накладання належної відповідачу спірної земельної ділянки з кадастровим номером :04:028:0003 на землі державного лісового фонду кварталу 23 Козинського лісництва ДП «Ліси України».

У підготовче засідання 12.06.2025 з`явились прокурор та третя особа, не з`явились позивач та відповідач, протокольною ухвалою підготовче засідання було відкладено на 12.06.2025.

26.06.2025 до Господарського суду Київської області від відповідача надійшло заперечення на клопотання прокурора про призначення у справі судової земельно-технічної експертизи.

У підготовче засідання 26.06.2025 з`явились усі учасники справи. Прокурор у судовому засіданні 26.06.2025 підтримав раніше подане ним клопотання про призначення у справі судової земельно-технічної експертизи, повідомивши при цьому про свій намір в подальшому змінити предмет позову у цій справі з негаторного на віндикаційний у зв`язку із зміною судової практики. Позивач та третя особа підтримали клопотання прокурора про призначення у справі судової земельно-технічної експертизи. Відповідач проти вказаного клопотання прокурора заперечив, пославшись на відсутність правових підстав для призначення у справі судової земельно-технічної експертизи та на те, що предметом первісно поданого прокурором в квітні 2024 у цій справі позову вже був віндикаційний позов, після чого сам прокурор в серпні 2024 змінив предмет позову у цій справі з віндикаційного на негаторний. Протокольною ухвалою в підготовчому засіданні було оголошено перерву на 04.09.2025.

У підготовче засідання 04.09.2025 з`явились усі учасники справи. За наслідками з`ясування позицій учасників справи з приводу заявленого прокурором клопотання про призначення у справі судової земельно-технічної експертизи, суд, враховуючи передбачений статтею 15 Господарського процесуального кодексу України принцип пропорційності господарського судочинства, дійшов висновку про відсутність правових підстав у межах заявленого прокурором у цій справі негаторного позову для призначення у справі судової земельно-технічної експертизи. Протокольною ухвалою суд відмовив у задоволенні вказаного клопотання прокурора про призначення судової експертизи. Суд звернув увагу прокурора на те, що необхідність призначення у справі судової експертизи (для визначення координат поворотних точок меж накладання належної відповідачу земельної ділянки з кадастровим номером :04:028:0003 на землі державного лісового фонду) прокурор мотивує пред`явленням віндикаційного позову до відповідача, однак прокурор у цій справі на даний час фактично пред`явив до відповідача не віндикаційний, а негаторний позов, у межах якого суд і розглядає спір, заяву про зміну предмета позову з негаторного на віндикаційний прокурор суду також не подавав. Тобто клопотання прокурора про призначення у справі судової земельно-технічної експертизи фактично спрямоване на збір прокурором доказів для майбутнього, ще не заявленого прокурором віндикаційного позову, який прокурор тільки має намір подати, тому у суду в межах заявленого прокурором у цій справі негаторного позову відсутні підстави для призначення судової земельно-технічної експертизи. Суд також роз`яснив прокурору, що останній не позбавлений можливості пред`явити віндикаційний позов в інтересах позивача до відповідача у загальному порядку. За наслідками з`ясування думок учасників справи про можливість закриття підготовчого провадження суд протокольною ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 26.09.2025.

26.09.2025 до Господарського суду Київської області від прокурора надійшла заява від 25.09.2025 про зміну предмета позову, у якій прокурор послався на правовий висновок постанови Великої Палати від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц, відповідно до якого належним способом захисту права власності на земельну ділянку лісогосподарського призначення, право власності на яку зареєстровано за іншою особою, є віндикаційний позов. З наведених підстав прокурор у заяві від 25.09.2025 просив суд повернутись зі стадії судового розгляду по суті до стадії підготовчого провадження та позовні вимоги розглядати у новій редакції, а саме: про витребування на користь держави в особі позивача з незаконного володіння відповідача земельних ділянок з кадастровими номерами :04:028:0003, :04:028:0004, :04:028:0005 та :04:028:0006.

У судове засіданні 26.09.2025 з`явились усі учасники справи. Прокурор підтримав подану ним до суду заяву від 25.09.2025 про повернення до стадії підготовчого провадження та зміну предмета позову. За наслідками з`ясування позицій учасників справи з приводу вказаної заяви прокурора суд протокольною ухвалою залишив без задоволення вказану заяву від 25.09.2025, враховуючи, що відповідно до частини 3 ст.46 Господарського процесуального кодексу позивач має право змінити предмет або підстави позову до закінчення підготовчого провадження, а підготовче засідання у справі було закінчено 04.09.2025.

В судовому засіданні 26.09.2025 та 23.10.2025 учасники справи надали пояснення по суті справи, в т.ч. виступили із вступними промовами, під час судових засідань судом з`ясовувались обставини справи та досліджувались надані сторонами докази, в судовому засіданні 26.09.2025 оголошувалась перерва на 23.10.2025.

В судове засідання 23.10.2025 з`явились прокурор, відповідач та третя особа, не з`явився позивач, який про судове засідання був обізнаний та, крім того, подав на стадії підготовчого провадження заяву про розгляд справи без участі представника позивача, а тому неявка позивача не перешкоджає розгляду справи відповідно до частини 1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України.

За результатами з`ясування обставин справи, перевірки їх доказами та проведення судових дебатів 23.10.2025 у судовому засіданні після перерви судом проголошено вступну та резолютивну частини цього рішення у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, проаналізувавши позовні вимоги, пояснення прокурора, позивача та третьої особи, а також заперечення та пояснення відповідача щодо позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши наявні докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд

встановив:

1.1. На території Обухівського району Київської області розташоване Козинське лісництво, землі якого за матеріалами лісовпорядкування 2003 року перебували у постійному користуванні Державного лісогосподарського об`єднання «Київліс», правонаступником якого є ДП «Київський лісгосп», правонаступником якого, в свою чергу, є ДП «Ліси України» (третя особа у справі №911/954/24).

Зазначена обставина підтверджується:

- наявними у справі копіями окремих матеріалів лісовпорядкування Козинського лісництва, з яких вбачається, що за матеріалами лісовпорядкування 2003 року Козинське лісництво станом на 2003 рік було виробничою частиною ДЛГО «Київліс», а за матеріалами лісовпорядкування 2014 року (планшет №4 лісовпорядкування 2014 року, оновлений станом на 01.01.2016) Козинське лісництво станом на 2016 рік входило до складу ДП «Київський лісгосп»;

- постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 №679 «Про утворення територіальних органів Державного комітету лісового господарства», з якої випливає, що для розмежування функцій державного управління лісами з функціями господарської діяльності уряд в 2004 році вказаною постановою ліквідував регіональні державні лісогосподарські об`єднання та утворив обласні управління лісового господарства,

- копією статуту Державного підприємства «Київське лісове господарство» (), розміщеного в публічному доступі на веб-сайті Київського обласного управління лісового господарства (https://kyivlis.gov.ua/wp-content/uploads/2017/10/statut.pdf), з якого випливає, що ДП «Київський лісгосп» було засноване на державній власності, створене згідно з наказом Держкомлісгоспу України від 20.10.2004 №179 «Про реорганізацію державних лісогосподарських об`єднань та створення державних підприємств» та входило до сфери управління Київського обласного управління лісового та мисливського господарства;

- наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 28.10.2022 №946, яким вирішено припинити ДП «Київський лісгосп» шляхом реорганізації, а саме приєднанням до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (ДП «Ліси України» третя особа у справі №911/954/24);

- публічно доступними даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до яких до державного реєстру 20.06.2024 внесено запис про припинення ДП «Київський лісгосп» як юридичної особи, а її правонаступником вказано ДП «Ліси України».

1.2. В липні 2020 Акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «КАЙЗЕР» (АТ «Кайзер», відповідач у справі №911/954/24) на підставі договору-купівлі продажу від 22.07.2020 набув у власність земельну ділянку з кадастровим номером :04:028:0078 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, площею 2,5379 га, з місцем розташування: Київська обл., Обухівський р-н, Старобезрадичівська сільська рада. Зазначена обставина підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 22.07.2020, який укладений між ТОВ «Компанія з управління активами «Хок Кепітал», яке діяло від імені, в інтересах та за рахунок АТ «Кайзер» в якості покупця, та ТОВ «Автодом Суми» в якості продавця та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко Л.А. в реєстрі за №614.

Право власності АТ «Кайзер» (відповідача) на вказану земельну ділянку з кадастровим номером :04:028:0078 на підставі вказаного договору-купівлі продажу від 22.07.2020 №614 було зареєстровано 22.07.2020 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.07.2020, індексний номер 53249122).

1.3. Наявною у справі інформаційною довідкою від 01.04.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна підтверджується, що попередніми володільцями вказаної земельної ділянки з кадастровим номером :04:028:0078 (до набуття її відповідачем на підставі вказаного договору купівлі-продажу від 22.07.2020 №614) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були зареєстровані:

- у періоді з червня 2017 по липень 2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Автодом Суми» (ТОВ «Автодом Суми»). Зазначеному товариству вказана земельна ділянка належала на праві власності на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.06.2017 №1088, укладеного між ТОВ «Автодом Суми» в якості покупця та ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» в якості продавця та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною В.М. в реєстрі за №1088;

- у періоді з грудня 2016 по червень 2017 Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Аркада» (ТОВ «БК «Аркада»). У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (ДРРПН) містяться відомості про те, що запис про право власності ТОВ «БК «Аркада» на вказану земельну ділянку до державного реєстру був внесений в грудні 2016 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.12.2016, індексний номер 32982330) на підставі наступних документів: державного акта на право власності на земельну ділянку, серія та номер ЯД 658723 від 23.10.2006, виданого Обухівським районним відділом земельних ресурсів; витягу з ДЗК серія та номер НВ-016 від 20.09.2016, виданого Обухівським районним відділом ДЗК; договору іпотеки серія та номер 3955, 3956/201, 202, посвідченого 01.11.2006 приватним нотаріусом Кондратенком М.І.; кредитного договору серія та номер 013-05/397 від 03.10.2006, укладеного між АКБ «Престиж» та ОСОБА_1 .

1.4. Також із вказаної інформаційної довідки від 01.04.2024 з ДРРПН випливає, що 01.11.2006 приватним нотаріусом Кондратенком М.І. був посвідчений договір іпотеки за в реєстрі за номером 3954, за яким ТОВ «БК «Аркада» в якості майнового поручителя за боржника ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером :04:028:0078 передало в іпотеку ВАТ «АКБ «Престиж» як іпотекодержателю.

Із договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.06.2017, укладеного між ТОВ «Автодом Суми» в якості покупця та ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» в якості продавця та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною В.М. в реєстрі за №1088, вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» при продажі за вказаним договором земельної ділянки з кадастровим номером :04:028:0078 не було її власником, а діяло при цьому як її іпотекодержатель, набувши перед укладанням вказаного договору права нового іпотекодержателя згідно з договором іпотеки, посвідченим 01.11.2006 приватним нотаріусом Кондратенком М.І. в реєстрі за номером 3954, та договором про відступлення прав за договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кабаєвою А.А. 21.04.2017 в реєстрі за №605. Так, у вказаному договорі купівлі-продажу земельної ділянки від 15.06.2017 №1088 зазначено, що на момент укладення зазначеного договору земельна ділянка з кадастровим номером :04:028:0078, яка була предметом купівлі-продажу за цим договором, належала на праві власності ТОВ «БК «Аркада» на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку від 23.10.2006 серії ЯД №658723, а ТОВ «Фінансова компанія «Інновація», укладаючи вказаний договір, діяло при цьому в якості її іпотекодержателя, задовольняючи таким чином свої вимоги шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені.

Також, із вказаної інформаційної довідки від 01.04.2024 з ДРРПН та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22.07.2020, укладеного між ТОВ «Компанія з управління активами «Хок Кепітал», яке діяло від імені, в інтересах та за рахунок АТ «Кайзер», в якості покупця та ТОВ «Автодом Суми» в якості продавця та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко Л.А. в реєстрі за №614, випливає, що вказана іпотека на зазначену земельну ділянку з кадастровим номером :04:028:0078 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно була припинена 22.07.2020 (дата та час державної реєстрації 22.07.2020, 10:40:07, індексний номер рішення - 53243298, підстава повідомлення ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» від 22.07.2020), тобто перед самим моментом набуття відповідачем у власність вказаної земельної ділянки за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 22.07.2020 №614.

1.5. Обставини вибуття земельної ділянки з кадастровим номером :04:028:0078 з державної власності та обставини того, чи було ТОВ «БК «Аркада» першим володільцем (зареєстрованим власником) вказаної земельної ділянки або що перед її заволодінням ТОВ «БК «Аркада» нею володіли інші фізичні та/або юридичні особи, а не держава, суду у межах наданих учасниками справи доказів не вбачається за можливим встановити.

Так, із наявного витягу від 21.07.2020 №НВ-020 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером :04:028:0078 вбачається, що вперше державна реєстрація вказаної земельної ділянки в ДЗК була здійснена 23.10.2006, підставою для її державної реєстрації зазначено технічну документацію із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок від 18.10.2006, однак сама вказана технічна документація від 18.10.2006 у матеріалах справи відсутня.

Із наявної у матеріалах справи копії Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №658723 випливає, що вказаний акт був виданий 23.10.2006 Обухівським районним відділом земельних ресурсів Товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Аркада» (ТОВ «БК «Аркада») на підтвердження того, що ТОВ «БК «Аркада» є власником земельної ділянки з кадастровим номером :04:028:0078, цільове призначення для ведення садівництва, площею 2,5379 га, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22.09.2006 №3712. Також із інформаційної довідки від 01.04.2024 з ДРРПН щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:028:0078 випливає, що підставою для державної реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (ДРРПН) вперше в грудні 2016 права власності ТОВ «БК «Аркада» на вказану земельну ділянку був саме цей Державний акт на право власності на земельну ділянку від 23.10.2006 серії ЯД №658723. Однак договір купівлі-продажу земельної ділянки від 22.09.2006 №3712, на підставі якого, як зазначено в Державному акті на право власності на земельну ділянку від 23.10.2006 серії ЯД №658723, був оформлений Товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Аркада» вказаний державний акт на право власності, матеріали справи не містять.

Прокурор з приводу вказаної обставини під час розгляду справи посилався на те, що реєстраційна справа щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:028:0078 не містить копію договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22.09.2006 №3712. При цьому прокурор в ході розгляду справи і не визнавав, що вказаний договір купівлі-продажу земельної ділянки від 22.09.2006 №3712 насправді був укладений та існував, і не стверджував та не надавав суду докази того, що договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22.09.2006 №3712 ніколи не існувало і що Державний акт на право власності на земельну ділянку від 23.10.2006 серії ЯД №658723 є підробкою або що у цей державний акт внесені недостовірні відомості про договір купівлі-продажу земельної ділянки від 22.09.2006 №3712 як підставу для оформлення зазначеного державного акта на право власності на земельну ділянку.

Відповідач при цьому під час розгляду справи хоч і стверджував, що договір купівлі-продажу земельної ділянки від 22.09.2006 №3712 дійсно був укладений і що ТОВ «БК «Аркада» не було першим власником земельної ділянки з кадастровим номером :04:028:0078, однак сам вказаний договір купівлі-продажу земельної ділянки від 22.09.2006 №3712 відповідач суду також не надав, а наявні у справі витяги з Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не вказують на те, що договір купівлі-продажу земельної ділянки від 22.09.2006 №3712 був укладений.

Тому у межах вказаних правових позиції прокурора та відповідача у цій справі та наданих учасниками справи доказів суду не вбачається можливим встановити, чи договір купівлі-продажу земельної ділянки від 22.09.2006 №3712 дійсно був укладений, чи ні, та чи існували підстави для видачі Товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Аркада» Державного акта на право власності на земельну ділянку від 23.10.2006 серії ЯД №658723 та для реєстрації 23.10.2006 земельної ділянки з кадастровим номером :04:028:0078 у Державному земельному кадастрі.

Суд при цьому відмічає, що залишаючи позовну заяву у цій справі без руху, суд в ухвалі від 22.04.2024 звертав увагу прокурора на те, що обставини вибуття спірної земельної ділянки з володіння держави в позовній заяві не були викладені, хоча мали значення для правильного вирішення спору про витребування земельної ділянки.

Водночас, суд також зазначає, що після зміни прокурором на стадії підготовчого провадження предмета позову у цій справі з віндикаційного на негаторний обставини вибуття земельної ділянки з кадастровим номером :04:028:0078 з державної власності та обставини того, чи було ТОВ «БК «Аркада» першим володільцем цієї земельної ділянки після її вибуття з володіння держави, не мають суттєвого значення для вирішення цієї справи у межах пред`явленого прокурором до відповідача негаторного позову, адже такий негаторний позов фактично не спрямований на введення неволодіючого власника у володіння майном і його розгляд не потребує встановлення усіх обставин вибуття земельної ділянки з володіння держави та визначення ланцюга попередніх володільцев (зареєстрованих власників) земельної ділянки, враховуючи, що негаторний позов спрямований лише на усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, які не пов`язані із позбавленням володіння.

1.6. Листом від 15.09.2023 №02-879 Філія «Київське лісове господарство» ДП «Ліси України» повідомило прокурора про те, що відповідно до відкритого порталу https://kadast.live/ земельна ділянка з кадастровим номером :04:028:0078 частково накладається на землі кварталу 23, виділи 11, 13, 14, 15 та 16 Козинського лісництва за матеріалами лісовпорядкування 2014 року.

Листом від 26.09.2023 №03-940 ВО «Укрдержліспроект» надало прокурору витяг з нанесеними межами кварталів 13 та 23 Козинського лісництва ДП «Київський лісгосп» відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2014 та межами земельних ділянок, на якому земельна ділянка з кадастровим номером :04:028:0078 позначена такою, що частково накладається на землі кварталу 23, виділи 11, 13, 14, 15 та 16 Козинського лісництва.

2. Звертаючись в квітні 2024 року до Господарського суду Київської області з цим позовом в інтересах держави в особі позивача до відповідача, прокурор (з урахуванням зміненого ним в серпні 2024 предмета позову у цій справі на негаторний) посилається на те, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером :04:028:0078 частково накладається на землі державного лісового фонду Козинського лісництва. З наведених підстав прокурором заявлений у цій справі негаторний позов про усунення перешкод державі як власнику в особі Київської ОДА у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою лісогосподарського призначення шляхом скасування державної реєстрації права власності відповідача на земельну ділянку площею 2,5379 га з кадастровим номером :04:028:0078 із припиненням речових прав щодо неї та скасування її державної реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Відповідач проти пред`явленого до нього прокурором негаторного позову заперечував з підстав, викладених у відзиві та поясненнях відповідача у цій справі.

Позивач та третя особа підтримали заявлений прокурором негаторний позов у цій справі.

Під час розгляду справи №911/954/24 відповідач здійснив поділ спірної земельної ділянки площею 2,5379 га з кадастровим номером :04:028:0078 на декілька новоутворених земельних ділянок. Зазначена обставина не заперечується учасниками справи та підтверджується:

- заявою відповідача від 19.11.2024, у якій відповідач просить здійснити поділ вказаної земельної ділянки на чотири земельні ділянки без зміни цільового призначення, а саме земельні ділянки площею 0,1020 га, 0,1076 га, 0,1088 га та 2,2195 га відповідно,

- інформаційною довідкою від 01.04.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, схемою розподілу земельної ділянки з кадастровим номером :04:028:0078 та витягом з Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:028:0003, з яких вбачається, що за рахунок поділу земельної ділянки з кадастровим номером :04:028:0078 площею 2,5379 га була утворена, зокрема, земельна ділянка з кадастровим номером :04:028:0003 площею 2,2195 га з цільовим призначенням для індивідуального будівництва, право власності на яку за відповідачем зареєстровано в ДРРПН 05.02.2025 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07.02.2025, індексний номер 77084943).

У зв`язку із зміною відповідачем під час розгляду справи №911/954/24, а саме протягом листопада 2024 - лютого 2025 характеристик спірної земельної ділянки з кадастровим номером :04:028:0078 площею 2,5379 га шляхом її поділу на декілька нових земельних ділянок, прокурор у поданій до суду заяві від 02.04.2025 про зміну предмета позову змінив предмет свого негаторного позову в частині характеристик спірної у справі земельної ділянки, а саме просив усунути перешкоди власнику державі в особі Київської ОДА у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою лісогосподарського призначення шляхом скасування державної реєстрації права власності АТ «Кайзер» на земельну ділянку площею 2,2195 га з кадастровим номером :04:028:0003 із припиненням речових прав щодо неї та скасування її державної реєстрації у Державному земельному кадастрі.

3. Надаючи правову оцінку вищевказаним обставинам, які підтверджуються наявними в справі доказами, та доводам учасників справи, та вирішуючи спір, суд дійшов висновку, що заявлений прокурором у цій справі в інтересах позивача до відповідача негаторний позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

3.1. Щодо повноважень прокурора для представництва інтересів держави за цим позовом, то суд враховує, що згідно з частинами 3 та 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно із частиною четвертою статті 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до абзацу другого частини п`ятої статті 53 Господарського процесуального кодексу України у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

Отже, встановлена законом умова про необхідність звернення прокурора до компетентного органу перед пред`явленням позову, спрямована на те, аби прокурор надав органу можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18).

Вирішуючи питання щодо повноважень прокурора, суд дійшов висновку про те, що прокурор обґрунтував підстави для представництва інтересів держави у спірних правовідносинах, в яких прокурор стверджує про порушення права власності держави на земельну ділянку лісового фонду, адже відповідно до частини 5 статті 122 Земельного кодексу України Київська ОДА (позивач у справі) є розпорядником земель державної власності за межами населених пунктів. При цьому прокурор звертався з відповідними листами від 08.11.20223 №15/1-1217вих23 та від 04.04.2024 №15/1-335вих24 до Київської ОДА, яка самостійно не вживала заходи щодо захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, про що сама повідомила прокурору у листі-відповіді від 24.11.2024 №11915/08/09.02-N/2023.

Наведене свідчить про наявність достатніх підстав для здійснення прокурором представництва інтересів держави в особі Київської ОДА (позивача) у цій справі.

3.2. Щодо вирішення спору по суті суд зазначає, що в статті 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно із ст.14 Конституції України, яка кореспондується з положеннями ст.1 Земельного кодексу України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.373 Цивільного кодексу України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Також згідно із ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Із наведених положень статті 328 Цивільного кодексу України випливає презумпція правомірності набуття права власності на майно.

Відповідно до частини 2 ст. 3 Земельного кодексу України (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин, а саме станом на момент набуття відповідачем у власність земельної ділянки з кадастровим номером :04:028:0078 на підставі договору купівлі-продажу від 22.07.2020 №614, за рахунок поділу якої відповідачем в подальшому була утворена спірна у цій справі земельна ділянка з кадастровим номером площею 2,2195 га з кадастровим номером :04:028:0003), надалі Земельний кодекс України, земельні відносини, що виникають при використанні лісів регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать цьому Кодексу.

Відповідно до ст. 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються, зокрема на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення та землі лісогосподарського призначення.

Згідно із ст. 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проєктами землеустрою щодо їх відведення. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 55 Земельного кодексу України встановлено, що до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.

Також відповідно до частини 2 ст. 55 Земельного кодексу України до земель лісогосподарського призначення не належать землі, зайняті:

а) зеленими насадженнями у межах населених пунктів, які не віднесені до категорії лісів;

в) окремими деревами і групами дерев, чагарниками на сільськогосподарських угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках;

г) полезахисними лісовими смугами на землях сільськогосподарського призначення.

Згідно з частиною 1 ст. 56 Земельного кодексу України землі лісогосподарського призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

Громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 гектарів у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств (частина 2 ст. 56 Земельного кодексу України).

Частиною 1 ст. 57 Земельного кодексу України встановлено, що земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства.

За змістом статей 125 та 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації права та оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст. 17 Лісового кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) у постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.

Ліси надаються в постійне користування на підставі рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень за погодженням з органами виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища. У разі прийняття рішення про надання лісів у постійне користування обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями таке рішення погоджується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища. Прийняття рішень Кабінетом Міністрів України не потребує погоджень з іншими органами (частина 3 ст. 17 Лісового кодексу України).

Пунктом 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України (в редакції на момент звернення прокурором до суду з позовом до відповідача у цій справі) визначено, що до здійснення державної реєстрації, але не пізніше 1 січня 2027 року, державними та комунальними лісогосподарськими підприємствами, іншими державними і комунальними підприємствами та установами права постійного користування земельними ділянками лісогосподарського призначення, які надані їм у постійне користування до набрання чинності Земельним кодексом України, таке право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.

3.3. Аналізуючи доводи відповідача, який посилається на те, що відповідно до вказаного пункту 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України планово-картографічні матеріали лісовпорядкування можуть бути доказом права постійного користування ДП «Ліси України» земельними ділянками лісогосподарського призначення лише у випадку надання таких земельних ділянок у постійне користування державному лісогосподарському підприємству до набрання чинності Земельним кодексом України, суд відхиляє з огляду на таке.

Суд погоджується з відповідачем в тому, що прокурор, позивач та третя особа поряд з окремими матеріалами лісовпорядкування 2003 року та матеріалами лісовпорядкування 2014 року могли б надати додаткові докази на підтвердження обставин передання земель Козинського лісництва у постійне користування державного лісогосподарського підприємства, в тому числі обставин того, чи Козинське лісництво (яке за наявними матеріалами лісовпорядкування 2003 року перебувало у постійному користуванні виробничої частини ДЛГО «Київліс») було передано у постійне користування вказаній виробничій частині ДЛГО «Київліс» до чи після 01.01.2002 року. Тобто суд погоджується з відповідачем в тому, що прокурором не надано матеріали лісовпорядкування Козинського лісництва за період, що передує набранню чинності Земельним кодексом України 01.01.2002.

Водночас, суд звертає увагу відповідача на те, що вказана норма пункту 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України, відповідно до якої планово-картографічні матеріали лісовпорядкування можуть бути доказом наявності у державного або комунального лісогосподарського підприємства права постійного користування земельними ділянками лісогосподарського призначення, не є нормою процесуального права, а міститься в Прикінцевих положень Лісового кодексу України, який регулює лісові відносини та містить норми матеріального права.

Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Це означає, що, за загальним правилом, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності

На момент створення матеріалів лісовпорядкування Козинського лісництва 2014 року (планшет №4 лісовпорядкування 2014 року, оновлений станом на 01.01.2016) норма пункту 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України була викладена в іншій редакції, а саме: до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Матеріалами лісовпорядкування Козинського лісництва 2014 року (планшет №4 лісовпорядкування 2014 року, оновлений станом на 01.01.2016, на якому міститься позначка «Козинське лісництво ДП «Київський лісгосп») підтверджується, що станом на 01.01.2016 землі Козинського лісництва дійсно перебували у постійному користуванні ДП «Київський лісгосп».

Подальша зміна редакції пункту 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України (редакція Закону № 340-IX від 05.12.2019 та зміни, внесені згідно із Законом №1423-IX від 28.04.2021, в редакції Закону № 2321-IX від 20.06.2022, відповідно до якої до здійснення державної реєстрації, але не пізніше 1 січня 2027 року, планово-картографічні матеріали лісовпорядкування можуть бути доказом права постійного користування земельними ділянками лісогосподарського призначення у випадку, якщо такі земельні ділянок були надані у постійне користування до набрання чинності Земельним кодексом України) не припинила право постійного користування ДП «Київський лісгосп» землями Козинського лісництва, яке (право користування) станом на 01.01.2016 було підтверджене матеріалами лісовпорядкування 2014 року (планшет №4 лісовпорядкування 2014 року, оновлений станом на 01.01.2016).

Таким чином, враховуючи матеріали лісовпорядкування 2014 року (планшет №4 лісовпорядкування 2014 року, оновлений станом на 01.01.2016), які не спростовані відповідачем та є доказом наявності у ДП «Київський лісгосп» права постійного користування землями Козинського лісництва, у суду відсутні підстави вважати, що у ДП «Київський лісгосп» (правонаступником якого є ДП «Ліси України») не виникло або припинилось право постійного користування землями Козинського лісництва.

Також суд зауважує, що спір у цій справі не стосується наявності чи відсутності у ДП «Ліси України» право постійного користування землями Козинського лісництва, а спрямований на усунення перешкод власнику державі в особі Київської ОДА у користуванні та розпорядженнями землями державного лісового фонду Козинського лісництва.

3.4. Суд при цьому також відмічає суперечливість правової позиції відповідача у спорі, який одночасно стверджує про відсутність порушення з боку відповідача права державної власності на землі лісового фонду при набутті відповідачем спірної земельної ділянки, і одночасно заявляє суду про застосування позовної давності у спорі.

Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Із постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №369/6892/15-ц випливає, що позовна давність застосовується за наявності порушення права або охоронюваного законом інтересу позивача, за захистом якого той звернувся до суду.

При цьому до позовів про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном позовна давність не застосовується, і негаторний позов може бути пред`явлений позивачем доти, поки існує відповідне правопорушення.

Питання застосування строку позовної давності до віндикаційного позову судом у цій справі не розглядається, оскільки позов у цій справі №911/954/24 не є позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння.

3.5. Водночас суд зазначає, що прокурором у цій справі №911/954/24 обрано неправильний спосіб захисту стверджуваного прокурором порушення права державної власності на землі лісогосподарського призначення, що є самостійно підставою для відмови в задоволенні позову.

Так, за змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Перелік способів захисту, визначений у частині другій статті 16 Цивільного кодексу України, не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої вказаної статті).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні за змістом висновки викладено у постановах від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі №487/10132/14-ц, від 16.06.2020 у справі №145/2047/16-ц).

При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Так, способом захисту порушеного права власності держави прокурор у цій справі обрав негаторний позов. Сутність такого захисту, на думку прокурора, полягає у необхідності усунути перешкоди власнику державі в особі Київської ОДА у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою лісогосподарського призначення шляхом скасування державної реєстрації права власності АТ «Кайзер» на земельну ділянку площею 2,2195 га з кадастровим номером :04:028:0003 із припиненням речових прав щодо неї та скасування її державної реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Водночас, як встановлено судом, 22.07.2020 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.07.2020, індексний номер 53249122) було зареєстровано право власності АТ «Кайзер» (відповідача) на земельну ділянку з кадастровим номером :04:028:0078 на підставі договору-купівлі продажу від 22.07.2020, укладеного між ТОВ «Компанія з управління активами «Хок Кепітал», яке діяло від імені, в інтересах та за рахунок АТ «Кайзер» в якості покупця, та ТОВ «Автодом Суми» в якості продавця та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко Л.А. в реєстрі за №614.

В подальшому, протягом листопада 2024 - лютого 2025, відповідач здійснив поділ земельної ділянки з кадастровим номером :04:028:0078 площею 2,5379 га, за рахунок якої була утворена, зокрема, спірна у цій справі земельна ділянка з кадастровим номером :04:028:0003 площею 2,2195 га, право власності на яку за відповідачем зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.02.2025 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07.02.2025, індексний номер 77084943).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц Верховний Суд відступив від своїх попередніх висновків та зазначив, що оскільки законодавство прямо передбачає можливість перебування земель лісового фонду у володінні приватних суб`єктів, оскільки вони можуть мати такі ділянки на праві власності, то на відміну від земель водного фонду, захист прав власника на які має здійснюватися у спосіб подання негаторного позову, захист прав власника на землі лісогосподарського призначення має здійснюватися у спосіб подання віндикаційного позову в порядку, передбаченому ст. 387 Цивільного кодексу України, за умови, що за відповідачем зареєстроване право власності на земельну ділянку в Державному реєстрі прав, що є підтвердженням здійснення відповідачем володіння такою земельною ділянкою.

Також, у пункті 72 постанови від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є відсутність або наявність у позивача володіння майном; відсутність або наявність в особи володіння нерухомим майном визначається виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння; особа, до якої перейшло право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правоможності власника, включаючи право володіння.

Згідно із ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Тобто негаторний позов це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Цей спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.

У пункті 70 постанови від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відповідно до принципу реєстраційного підтвердження володіння нерухомим майном його фізичне зайняття особою, за якою не зареєстроване право власності на таке майно, не позбавляє власника фактичного володіння, але створює перешкоди у здійсненні ним права користування своїм майном. У таких випадках підлягає застосуванню стаття 391 Цивільного кодексу України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (негаторний позов).

Водночас відповідно до ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Тобто предметом віндикаційного позову є вимога неволодіючого власника до особи, яка незаконно фактично володіє майном, про його повернення (витребування) з чужого незаконного володіння.

Відповідно до обставин цієї справи №911/954/24 право власності на спірну земельну ділянку з кадастровим номером :04:028:0003 площею 2,2195 га зареєстровано за відповідачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що з огляду на викладене вище дає підстави для висновку, що відповідач є фактичним володільцем цієї спірної земельної ділянки.

У пункті 146 постанови від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що набуття особою володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою. Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно, а функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно; такий запис вноситься у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою.

Таким чином, належним відповідачем за позовом про витребування від особи земельної ділянки є особа, за якою зареєстроване право власності на таку ділянку. Якщо земельною ділянкою неправомірно (на думку позивача, який вважає себе власником) заволодів відповідач, то віндикаційний позов відповідає належному способу захисту прав позивача: власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (пункт 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц).

Таким чином, прокурор, здійснюючи захист інтересів держави в особі Київської обласної державної адміністрації, будучи обізнаним про те, що право власності на спірну земельну ділянку зареєстроване за відповідачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та стверджуючи про приналежність цієї земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення державної власності, мав в такому разі звернутися до суду не з негаторним позовом, а із віндикаційним позовом за правилами ст.ст. 387 та 388 Цивільного кодексу України, тобто обраний прокурором у цій справі спосіб захисту порушеного права не є належним до правовідносин, які склались між учасниками спору.

Відповідно до статті 45 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Велика Палата Верховного Суду: 1) у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права; 2) діє як суд апеляційної інстанції у справах, розглянутих Верховним Судом як судом першої інстанції; 3) аналізує судову статистику та вивчає судову практику, здійснює узагальнення судової практики; 4) здійснює інші повноваження, визначені законом.

Таким чином, саме Велика Палата Верховного Суду є спеціально створеним колегіальним органом Верховного Суду, метою діяльності якого є забезпечення однакового застосування судами норм права.

Оскільки висновки Великої Палати Верховного Суду в подібних правовідносинах мають перевагу над висновками касаційних судів у складі Верховного Суду, викладених з відповідного питання, тому суд не приймає до уваги посилання прокурора в позові на висновки, що викладено у постановах Верховного Суду, перелік яких зазначено в позові, та вважає, що релевантними для розглядуваної справи є саме висновки, що викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав також є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 6.21), від 02.02.2021 у справі № 925/642/19 (пункт 54), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункт 76).

Отже, прокурором обрано неналежний спосіб захисту права. Обрання прокурором неналежного способу захисту є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, що виключає необхідність встановлення судом у справі №911/954/24 інших обставин, зокрема обставин того, чи накладається спірна у цій справі земельна ділянка з кадастровим номером :04:028:0003 площею 2,2195 га на землі Козинського лісництва, чи не накладається, та, у разі накладення, якими є координати поворотних точок меж накладання спірної земельної ділянки з кадастровим номером :04:028:0003 на землі державного лісового фонду Козинського лісництва.

Відповідно до частин 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову в позові внаслідок обрання прокурором неналежного способу захисту стверджуваного у позові порушення права державної власності.

У зв`язку з відмовою в позові витрати по сплаті судового збору відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України залишаються на прокуратурі.

Керуючись ст. 2, 7, 8, 11, 13, 14, 18, 20, 73-80, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

Відмовити в задоволенні позовних вимог Заступника керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації (01196 м.Київ, пл.Л.Українки, 1, ) до Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «КАЙЗЕР» (01033, м. Київ, вул. Паньківська, 27/28, ) у справі за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (01601, м. Київ, вул. Шота Руставелі, 9А, ) про усунення перешкод власнику державі в особі Київської обласної державної адміністрації у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою лісогосподарського призначення шляхом скасування державної реєстрації права власності АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «КАЙЗЕР» на земельну ділянку площею 2,2195 га з кадастровим номером :04:028:0003 із припиненням речових прав на неї та скасування державної реєстрації вказаної земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Рішення Господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку, які передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 22.01.2026.

Суддя О.О. Третьякова