ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2025 р. м. Київ

Справа № 911/1515/25

Господарський суд Київської області у складі:

cудді Ейвазової А.Р.,

за участі секретаря судового засідання Стаднік Є.О., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Ерідон», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватного підприємства агрофірма «Вільхівці» про стягнення 502 785грн, за участі представників від:

позивача Драгіцина Т.М. (ордер АМ №1107693 від 20.11.2024);

відповідача Нерода В.Ю. (ордер АІ №2030628 від 20.10.2025);

третьої особи не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» (далі позивач, АТ «Укрзалізниця») звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Ерідон» (далі відповідач, ТОВ «Фірма Ерідон») про стягнення 502785грн штрафу.

В обґрунтування заявлених вимог АТ «Укрзалізниця» посилається на невірне зазначення відповідачем як вантажовідправником маси вантажу за накладною від 11.05.2024 №37826732 (т.1 а.с.1-4).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.05.2025: відкрито провадження у даній справі за відповідним позовом; вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 09.06.2025 о 14:00; визнано явку сторін обов`язковою; встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позов (т.1 а.с.117-119).

Відповідна ухвала доставлена до електронних кабінетів сторін 19.05.2025 о 11:19, що підтверджується довідками про доставку електронного листа (т.1 а.с.120-121).

Ухвала суду, як вбачається із змісту п.1 ч.1 ст.232 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), є видом судового рішення.

В силу п.2 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Отже, відповідна ухвала вважається врученою сторонам 19.05.2025.

03.06.2025 (сформовано в системі «Електронний суд» та направлено до суду після закінчення робочого часу суду 02.06.2025) відповідач, з дотриманням встановленого судом строку, через систему «Електронний суд» подав відзив на позов, у якому просить у задоволенні позову відмовити (т.1 а.с.122-127).

Відхиляючи заявлені вимоги відповідач посилається на те, що:

- зберігання зерна, яке перевозилось залізницею, здійснювало Приватне підприємство агрофірма «Вільхівці» (далі ППА «Вільхівці») на підставі договору складського зберігання зерна, який передбачає обов`язок ППА «Вільхівці» визначати масу товару при видачі на автомобільних чи електронних вагах зернового складу;

- маса вантажу для перевезення 11.05.2024 перед відправленням, визначена в присутності представника позивача, ППА «Вільхівці» та АТ «Укрзалізниця» на справних вагах, що знаходяться на балансі ВП «Івано-Франківська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Львівська залізниця»;

- позивач не вчиняв протиправних дій з визначення маси вантажу та умисних дій з неправильного повідомлення відомостей щодо вантажу, оскільки позивач на станції відправлення вагонів визначив масу вантажу, а відповідач переніс отримані відомості до накладної;

- в акті відсутні відмітки щодо слідів пошкодження пломб (ЗПП), отже, після зважування вагонів на станції відправлення у вагони не завантажувалася будь-яка додаткова продукція, а маса вантажу залишалася незмінною.

Окрім того, до змісту поданого відзиву відповідачем включено клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ППА «Вільхівці», посилаючись на те, що така особа надала неправильні дані позивачу щодо маси вантажу, однак, відповідно до договору зберігання визначає вагу зерна при його видачі на автомобільних чи залізничних вагах зернового складу, отже, у відповідача виникне право звернутись з вимогою до такої особи про відшкодування збитків у разі задоволення позову.

02.06.2025 від відповідача через систему «Електронний суд» надійшла заява про застосування позовної давності, з посиланням на пропущення позивачем шестимісячного строку, встановленого ст.315 Господарського кодексу України (далі ГК України) та ст.137 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 (далі Статут залізниць) (т.1 а.с.185-187).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.06.2025: залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ППА «Вільхівці» (далі третя особа); зобов`язано позивача протягом 2 днів направити третій особі позовну заяву з додатками (уточнену позовну заяву), а відповідача заяву про застосування позовної давності з додатками, про що надати докази суду; встановлено третій особі строк для подання пояснень по суті позову та відзиву; встановлено сторонам строки для подання відповіді на відзив та заперечення; відкладено підготовче засідання на 14.07.2025 о 14:00; визнано явку учасників обов`язковою (т.1 а.с.199-203).

Відповідна ухвала доставлена до електронного кабінету третьої особи 17.06.2025 о 21:06, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (т.1 а.с.205а).

На виконання вимог ухвали суду від 09.06.2025 відповідач 12.06.2025 через систему «Електронний суд» подав докази направлення третій особі заяви про застосування позовної давності (т.1 а.с.206-207).

Від позивача 17.06.2025 (сформовано в системі «Електронний суд» та направлено до суду після закінчення робочого часу суду 16.06.2025) надійшли докази направлення третій особі позовної заяви з додатками (т.1 а.с.221-224).

У відповіді на відзив, яка надійшла до суду з дотриманням встановленого строку 17.06.2025 (сформовано в системі «Електронний суд» та направлено до суду після закінчення робочого часу суду 16.06.2025) (т.1 а.с.226-228), позивач підтримує заявлені вимоги та вказує, що:

- правильність внесення даних щодо маси вантажу покладається на вантажовідправника, повноважний представник якого шляхом проставлення свого ЕЦП підтвердив масу, яка виявилась недостовірною під час переважування вагону на станції Кам`янець-Подільський;

- нарахування штрафу здійснюється незалежно від наявності збитків та наслідків.

Також, 17.06.2025 (сформовано в системі «Електронний суд» та направлено до суду після закінчення робочого часу суду 16.06.2025) від позивача надійшли заперечення на заяву позивача про застосування позовної давності, у якій позивач вказує, що (т.1 а.с.218-219):

- договором про надання послуг з організації перевезення, який укладено сторонами, встановлено позовну давність за спірними правовідносинами в один рік;

- спеціальна позовна давність зупиняється на строк запровадженого в Україні воєнного стану, який діяв як в момент виникнення спірних правовідносинах, так і станом на момент подання позовної заяви до суду.

23.06.2025 (сформовано в системі «Електронний суд» та направлено до суду після закінчення робочого часу суду 20.06.2025) відповідач, у встановлений судом строк подав заперечення (т.2 а.с.1-4), у яких, в спростування тверджень позивача, вказує, що:

- зважування вагонів з вантажем здійснено на вагах залізниці та дані відображені в накладній;

- різниця в масі вантажу могла виникнути лише внаслідок неналежного надання АТ «Укразоізниця» послуг щодо визначення маси вантажу на станції відправлення або на станції, де складений комерційний акт;

- при визначені маси вантажу в залізничній накладній відповідач не здійснював дій з неправильного повідомлення відомостей щодо вантажу, а позивач на початку травня 2024 року допустив використання зважувального приладу, який мав несправний технічний стан;

- положення п.7.3 договору, на який посилається позивач, не розповсюджує свою дію на правовідносини, які склалися між сторонами, як і положення Цивільного кодексу України (далі ЦК України), оскільки до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення ГК України, а також спеціального підзаконного нормативно-правового акту Статут залізниць України.

До тексту заперечення відповідачем включено клопотання про визнання поважними причини пропуску строку на подання доказів, що долучені до такої заяви по суті справи, з посиланням на отримання належним чином засвідчених копій таких документів відповідачем лише 20.06.2025.

Позивач в особі представника адвоката Драгіциної Т.М. 14.07.2025 через систему «Електронний суд» подав клопотання про відкладення підготовчого засідання з посиланням на неможливість участі представника у підготовчому засідання через перебування такої особи у відпустці, на підтвердження чого надано наказ від 20.06.2025 №1356 (т.2 а.с.18-19; 22). Крім того, у такому клопотанні позивач просив продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів.

14.07.2025 підготовче засідання не відбулось, у зв`язку з неможливістю забезпечити виконання вимог ч.1 ст.222 ГПК України в частині повного фіксування судового засідання за допомогою відеозаписувального технічного засобу та проведення засідання в режимі відеоконференції з причин відсутності електропостачання, про що складено акт від 14.07.2025 (т.2 а.с.23).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.07.2025: продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів; призначено підготовче засідання на 13.08.2025 о 15:15 (т.2 а.с.24-25).

Зазначена ухвала доставлена до електронних кабінетів учасників справи, що підтверджується довідками про доставку електронного листа: 15.07.2025 о 01:00 позивачу та відповідачу; 15.07.2025 о 01:01 третій особі (т.1 а.с.26-28).

13.08.2025 від позивача через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у яких зазначено, що (т.2 а.с.29-32):

- акт технічного обстеження та проведення ремонтних робіт ваг від 22.05.2024 не є підтвердженням несправності ваг, оскільки: власником такої установки є ППА «Вільхівці», а складення такого акту відбувалося за відсутності уповноваженого представника залізниці; причини несправності після проведення діагностики не встановили, як свідчить акт;

- вага вантажу заповнена саме відправником та не визначалася залізницею;

- між відповідачем та позивачем не укладалися договори на надання послуг зі зважування вантажу, при цьому, при зважуванні вантажу відповідачеві надані лише ваги залізниці, а визначення маси вантажу здійснювалося самим відповідачем без присутності працівника залізниці;

- відповідач мав доступ до вагонів та міг здійснити додаткове завантаження вагонів після їх зважування, оскільки опломбування вагонів здійснював відповідач.

Крім того, до поданих пояснень позивач долучив докази, поважність причин неможливості подання яких у строк, встановлений ч.2 ст.80 ГПК України, не вказав.

Ухвалами від 13.08.2025, що занесені до протоколу підготовчого засідання (т.2 а.с.38-41), судом: зобов`язано позивача надати докази направлення третій особі копії заперечення на заяву про застосування строків позовної давності; визнано поважними причини пропуску строку для подання доказів та прийнято докази, долучені відповідачем до заперечення (вх.№8643/25 від 23.06.2025); прийнято додаткові пояснення позивача від 13.08.2025 в частині заперечень щодо доказів наданих відповідачем із запереченнями (вх.№8643/25 від 23.06.2025); визнано такими що не є поважними причини пропуску строку для подання доказу - накопичувальної картки №11050620 від 11.05.2024; встановлено строк відповідачу для подання заперечення щодо додаткових пояснень позивача в частині заперечень щодо доказів, наданих відповідачем; закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.09.2025 о 14:00.

Судом зобов`язано позивача надати докази направлення заперечень третій особі на підставі ч.3 ст.169 ГПК України, оскільки такі заперечення стосуються суті спору та з метою дотримання прав такої особи на їх ознайомлення.

Задовольняючи клопотання про прийняття доказів, наданих відповідачем разом із запереченнями (вх.№8643/25 від 23.06.2025), суд виходив з того, що відповідні докази отримані відповідачем на адвокатський запит вже після закінчення строку, встановленого ч.3 ст.80 ГПК України для їх подання.

Судом прийняті додаткові пояснення позивача на підставі ч.5 ст.161 ГПК України, враховуючи їх подання відносно окремого питання, яке виникло в процесі подання відповідачем заперечення до яких, зокрема, долучені докази, які не були подані відповідачем з поважних причин у строк, визначений ч.3 ст.80 ГПК України, що позбавило можливості позивача у другій заяві по суті справи відповіді на відзив, висловитися щодо їх належності та допустимості. Доказ, долучений до пояснень накопичувальна картка №11050620 від 11.05.2024 вирішено не приймати до уваги, оскільки позивач не повідомив про поважні причин неподання такого доказу у строк, визначений ч.2 ст.80 ГПК України разом із позовом та враховуючи перебування такого доказу у розпорядженні позивача станом на момент звернення до суду з даним позовом.

Суд на підставі ч.5 ст.161 ГПК України дозволив відповідачу надати заперечення з урахуванням поданих позивачем додаткових пояснень, що прийняті судом.

Підготовче провадження закрито на підставі п.3 ч.2 ст.185 ГПК України, враховуючи виконання завдань підготовчого провадження, визначених ст.177 ГПК України.

З метою повідомлення третьої особи про дату, час і місце судового засідання з розгляду справи по суті, їй направлено ухвалу від 14.08.2025 (т.2 а.с.43-44), яка доставлена до її електронного кабінету 14.08.2025 о 17:36, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (т.2 а.с.45).

20.08.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача у визначений судом строк надійшли додаткові пояснення щодо заперечень позивача (т.2 а.с.46-48), у яких, окрім раніше зазначеного відповідач посилається на те, що:

- при оформленні накладної відповідач вказав загальну масу вантажу, яка отримано за результатами проведення зважування на вагах, які перебували на балансі ВП «Івано-Франківська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Львівська залізниця»; зважування здійснено самим позивачем, про що вказано у книзі АТ «Укрзалізниця» ДТГО «Львівська залізниця»;

- відсутність окремого договору між позивачем та відповідачем на зважування вантажів пояснюється тим, що таке зважування відбувалося на підставі господарських правовідносин які існували між позивачем та третьою особою;

- після завантаження та оформлення залізничної накладної встановлена пломба, відомості про пошкодження якої у комерційному акті, складеному за результатами переважування на станції Кам`янець-Подільський, відсутні; позивач також посилається у позові, що вагони на станцію прибули за справними запірно-пломбувальними пристроями вантажовідправника.

21.08.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшли докази направлення третій особі заперечення на клопотання про застосування позовної давності (т.2 а.с.53).

08.09.2025 судове засідання не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді Ейвазової А.Р. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.09.2025 призначено судове засідання на 01.10.2025 о 15:20 (т.2 а.с.59).

Зазначена ухвала доставлена до електронних кабінетів учасників справи, що підтверджується довідками про доставку електронного листа: 11.09.2025 о 11:24 позивачу; 11.09.2025 о 11:30 відповідачу; 11.09.2025 о 11:28 третій особі (т.2 а.с.60-62).

01.10.2025 судом розпочато розгляд справи по суті, заслухано вступне слово сторін, досліджено докази, наявні в матеріалах справи, та ухвалою, яка занесена до протоколу судового засідання, на підставі ч.2 ст.216 ГПК України, оголошено перерву в судовому засіданні до 14:30 20.10.2025 (т.2 а.с.63-67).

20.10.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшов виступ у судових дебатах у письмовій формі (т.2 а.с.69-71).

Ухвалою від 20.10.2025, що занесена до протоколу судового засідання, судом на підставі ч.1 ст.219 ГПК України оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення та повідомлено, що рішення буде проголошено о 9:45 24.10.2025 (т.2 а.с.73-77).

В судовому засідання представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити, представник відповідача проти позову заперечував та просив у його задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані у справі докази, судом встановлені наступні обставини.

17.03.2020 ТОВ «Фірма Ерідон», від імені якого діяв керуючий дільницею виробничою Кравченко М.М. на підставі довіреності від 01.01.2020 №01/01/2020, в електронній формі подав заяву про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №43106699/2020-01 від 05.03.2020 (т.1 а.с.11).

17.03.2020 АТ «Укрзалізниця» в особі провідного юрисконсульту відділу договорів філії «ЦТЛ» Дорофеєва Р.А. направило позивачу повідомлення про укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №99-43106699/2020-001 від 17.03.2020, яким позивач засвідчив прийняття від відповідача пропозицію (акцепт) укладення договору та повідомив про присвоєння замовнику кодів відправника/одержувача - 2154, платника - 8140427 з відкриттям особового рахунку з ідентичним номером (т.1 а.с.12).

Згідно ст.638 Цивільного кодексу України (далі ЦК України): договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди; договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

В силу ч.ч.1,2 ст.633 ЦК України: публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо); умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до п.17 Статуту залізниць: перевезення вантажів залізничним транспортом організовуються на договірних засадах; форма договору про організацію перевезень вантажів встановлюється правилами; для забезпечення виконання договірних зобов`язань здійснюється місячне планування перевезень.

Таким чином, подання відповідачем заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №43106699/2020-01 від 05.03.2020 та отримання від позивача повідомлення про укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №99-43106699/2020-001 від 17.03.2020 свідчить про укладення між сторонами договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом.

Відповідно до п.1.1 договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом від 25.02.2020 (в редакції від 01.05.2024; далі договір перевезення; т.1 а.с.49-63): предметом договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі - послуги) і проведення розрахунків за ці послуги; у розумінні договору користування вагоном не є орендою майна, а плата за використання (користування) власного вагона перевізника не є орендною платою.

Як передбачено п.1.3 договору перевезення, визначення вживаються у договорі у такому значенні:

- перевезення - послуга, в процесі надання якої перевізник зобов`язується доставити довірений замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а замовник зобов`язується оплатити послуги у передбаченому цим договором порядку; перевезення оформлюється накладною відповідно до договору, Статуту залізниць України, Збірника Тарифів та Коефіцієнтів, що застосовуються до тарифів Збірника тарифів, Правил перевезення вантажів, СМГС, КОТІФ відповідно;

- первинні документи - документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення, зокрема: перевізні документи, зведена відомість, накопичувальна картка, відомість плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, інші.

Згідно п.1.4 договору перевезення надання послуг за договором може підтверджуватись одним з таких документів: накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу, іншими документами.

Договір є публічним договором, за яким перевізник бере на себе обов`язок здійснювати надання послуг, пов`язаних із організацією та здійсненням перевезення вантажів залізничним транспортом загального користування кожному, хто до нього звернеться; умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх замовників, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги; пропозиції та зміни до договору приймаються і враховуються відповідно до п.п.9.3, 9.4 договору та законодавства (п.1.5 договору перевезення).

Договором перевезення визначено, що замовник зобов`язаний надавати або організовувати надання місячних замовлень на перевезення відповідно до Правил планувань перевезень вантажів через автоматизовану систему планування перевезень вантажів (далі - система планування перевезень) з проставленням ознаки, що містить умови надання послуг за наявності (пп.2.1.1 п.2.1 договору перевезення).

До обов`язків замовника договором зокрема віднесено: сплата послуг перевізника та інших платежів; відшкодування витрат, пов`язаних із затримкою вагонів, контейнерів, вантажів з причин, що не залежать від перевізника; забезпечення належного оформлення перевізних та платіжних документів із зазначенням коду платника замовника (пп.2.1.4, 2.1.5, 2.1.8 п. 2.1 договору перевезення). При цьому, договором перевезення визначено право замовника на власний розсуд укладати договори з третіми особами (вантажовідправниками, вантажоодержувачами, платниками, експедиторами, митними брокерами, особами, що володіють транспортними засобами, портовими операторами та іншими, відповідаючи за їх дії або бездіяльність як за власні, а також виступати в інтересах третіх осіб за договором (пп.2.2.1 п.2.2 договору).

В силу пп.2.3.1, 2.3.2 п.2.3 договору перевезення до обов`язків перевізника віднесено: розглядати надані замовником місячні та додаткові замовлення на перевезення вантажів, інших замовлень (далі - замовлення на перевезення вантажів); приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) замовника або у власних вагонах (контейнерах) перевізника, надавати власні вагони (контейнери) перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника згідно з інформацією, розміщеною у системі планування перевезень, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до договору та Збірнику тарифів.

Договір, як визначено його п.9.5, укладається в електронній формі; у виняткових випадках, обумовлених правовим статусом замовника, допускається укладення договору в паперовій формі.

Договір діє з дня укладення, але не раніше дати введення в дію, що визначається перевізником в повідомленні про оприлюднення договору, здійсненого на веб-сайті http://uz-cargo.com/ та діє до його припинення; дата введення в дію не може бути раніше 30 днів з дня оприлюднення договору; на звернення замовника умови договору застосовуються до відносин із замовником, які виникли між сторонами до його укладення та введення в дію (п.12.1 договору перевезення).

19.12.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Штерн Агро» (далі продавець, ТОВ «Штерн Агро») та ТОВ «Фірма Ерідон» (далі покупець) укладено договір купівлі-продажу №CGS3EXW-23/3078 (далі договір купівлі-продажу; т.1 а.с.144-148), предметом якого є поставка кукурудзи 3-го класу врожаю 2023 року в кількості 4 600т (п.п.2.1,2.2 договору).

Відповідний товар повинен постачатися на умовах EXW (франко-елеватор) «Вільхівці АФ» ПП за адресою: Івано-Франківська обл., м. Городенка (розд.4 договору купівлі-продажу).

Згідно накладної від 21.12.2023 №684 продавець передав, а покупець прийняв товар у кількості 4 600т на загальну суму 24 034 982,52грн (т.1 а.с.171).

21.12.2023 ТОВ «Штерн Агро», ТОВ «Фірма Ерідон» та ППА «Вілхівці» підписано акт прийому-передачі, відповідно до якого прийнято елеватором на відповідальне зберігання кукурудзу в кількості 4 600т (т.1 а.с.173).

Судом також встановлено, що між ПП «Вільхівці» (далі зерновий склад) та ТОВ «Фірма Ерідон» (далі поклажодавець/власник) укладено договір від 07.09.2023 №17 складського зберігання зерна (далі договір зберігання; т.1 а.с.132-142).

Відповідно до п.1.1 договору зберігання зерновий склад зобов`язується виступити вантажоодержувачем зерна, прийняти та в разі необхідності за погодженням із поклажодавцем/власником довести його до кондицій, придатних для тривалого зберігання шляхом очищення, сушіння, зберігати і відвантажити в установлений термін, передане поклажодавцем/власником зерно, останньому чи його довіреній особі, а поклажодавець/власник зобов`язується оплатити надані послуги зерновому складу згідно даного договору.

Пунктом 3.6 договору зберігання передбачено, що: вага зерна при надходженні, видачі (відвантаженні) визначається на автомобільних чи залізничних вагах зернового складу в присутності представника поклажодавця/власника з обов`язковим відображенням даних зважування в накладних і підписами обох сторін (здав - прийняв); ваги для зважування зерна за цим договором повинні бути повіреними та опломбованими місцевим органом держстандарту.

Листом від 29.04.2024 №549 відповідач звернувся до ППА «Вільхівці» щодо відвантаження 30.04.2024 кукурудзи врожаю 2023 року в заліковій вазі 1833т та проведення відвантаження в залізничні вагони, поставлені під завантаження перевізником ТОВ «Фірма Ерідон» (т.1 а.с.149). З вказаного листа вбачається, що відповідальною особою за відвантаження товару є Заскалета Микола Васильович, повноваження якого діяти від імені ТОВ «Фірма Ерідон» підтверджені довіреністю від 29.04.2024 №564 (т.1 а.с.150)

Як вбачається з матеріалів справи, 11.05.2024 відправником ТОВ «Фірма Ерідон», зі станції відправлення Городенка-Завод на станцію призначення Чорноморська за залізничною накладною №37826732 відправлено у вагонах №№59504514, 59504977, 59504951 вантаж зерно кукурудзи у кількості 211350кг, власником якого є ТОВ «Фірма Ерідон»; вантаж розміщено й закріплено згідно з п.-гл.1 Додатка 3 до СМГС; відповідальний за розміщення та кріплення вантажу менеджер ОСОБА_1 ; власний вагон власник ТОВ «Карпати» (т.1 а.с.8-10).

Згідно вказаної залізничної накладної у вагоні: №59504514 - 70 500кг, встановлено пломби №№S756821, S756798; №59504977 70 400кг, пломби №№S756787, S756795; №59504951 70 450кг, пломби №№S756797, S756773.

Як свідчать розділи 26, 28, 55 вищевказаної накладної, маса вантажу визначена вантажовідправником на електронних вагах із заводським номером 794, завантаження вантажу здійснювалося відправником ТОВ «Фірма Ерідон»; правильність внесення даних підтверджено менеджером з логістики Осіповою О.М.

Відповідно до відомостей з книги зважування вантажів на вагонних вагах ф.ГУ-36 11.05.2024 проведено зважування вагонів на станції навантаження Городенка-Завод комерційним агентом Киюк О.М., результати якого внесені до книги зважування вантажів: №59504514 70 500кг, №59504977 70 450кг та №59504951 70 400кг (т.1 а.с.36).

Відповідно до технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки, заводський №794 (ЗВВТ), модифікації ТВВ-150-50-13,5-8 РФ «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» (станції Городенка-Завод): дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію - 03.01.2014; міжповірочний інтервал ЗВВТ - 12 місяців; інтервал між оглядами-перевірками ЗВВТ - 6 місяців; остання повірка ваг до зважування 11.05.2024 - 24.11.2023 (т.1 а.с.32-33). Також, як вбачається з такого технічного паспорту, через невідповідність технологічних показів, припинено зважування такими вагами, про що внесено запис 17.05.2024, а за результатами виконаних робіт - до технічного паспорту 28.05.2024 внесено запис про продовження їх експлуатації.

Як вбачається з акту загальної форми №1584 від 16.05.2024 (т.1 а.с.22-23), на станції Кам`янець-Подільський при проходженні вагонів через тензометричні динамічні ваги виявлено, що маса у вагонах не відповідає масі, вказаній відправником у залізничній накладній №37826732, про що складено комерційний акт №332907/1 від 18.05.2024 (т.1 а.с.13-15).

Як вбачається з акту загальної форми від 18.05.2024 №1591, що складений на станції Каменець-Подільський для усунення комерційних несправностей вантажовідправником знято запірно-пломбувальні пристрої з вагонів: №59504951 - №756773; №59504977 - №S756787, №59504514 - №S756821 (т.1 а.с.24).

У розділах «А» та «Д» комерційного акту №332907/1 від 18.05.2024 вказано: «вантаж завантажено засобами відправника; маса вантажу при завантажені визначена відправником на електронних вагах»; «по документу значиться вага вагон №59504514 нетто 70500 кг тара провірена 22750 кг, ВПД 70,5, вагон № 59504951 нетто 70450 кг, тара провірена 22700 кг, ВПД 70,5, вагон № 59504977 нетто 70400 кг, тара провірена 22650 кг ВПД 70,5. При комісійному переважуванні на тензометричних вагонних 150-тонних вагах BBT-150-C-50-10 станції Кам`янець-Подільський заводський № Н 12 (держповірка та профілактичне технічне обслуговування 12.10.2023 року), із зупинкою з розчепленням вагонів, виявлено вагон №59504514 брутто 96100 кг, нетто 73350 кг тара з ПД 22750 кг, що більше документа та ВПД 2850 кг, вагон № 59504951 брутто 96050 кг, нетто 73350 кг, тара з ПД 22700 кг, що більше документа на 2900 кг та ВПД 2850 кг, вагон № 59504977 брутто 96050 кг нетто 73400 кг тара з ПД 2650 кг, що більше документа 3000 кг та ВПД 2900 кг, що загрожує безпеці руху згідно ПТЕ п. 15.27. Переважування проводилось двічі результат підтвердився. Вагони прибули за справними ЗПП відправника. Вага визначалась на електронних вагах заводський №794. Надлишок вантажу масою 10900 кг вивантажено із вагонів засобами вантажовідправника на підставі наданої довіреності №14/05/2024 від 14.05.2024 вивезений за межі станції транспортом вантажовідправника автомобілем державний номер № НОМЕР_1 причіп № НОМЕР_2 . Після усунення комерційної несправності вагон переважено на тензометричних вагонних 150-тонних вагах ВВТ-150-C-50-10, де маса вантажу у вагонах склала вагон № 59504514 брутто 92650 кг нетто 69900 кг тара з ПД 22750кг, вагон № 59504951 брутто 92500 кг нетто 69800 кг тара з ПД 22700кг, вагон № 59504977 брутто 92150 кг нетто 69500 кг тара з ПД 22650кг. Вагони опломбовано вантажовідправником. На вагоні № 595804514 знято ЗПП №S756821 замінено на ЗПП № R295994, вагон № 59504951 знято ЗПП №S756797 замінено на S849713, вагон № 59504977 знято ЗПП №S756795 і замінено на ЗПП № R295993. Вагони не загрожують безпеці руху слідують на станцію призначення».

Вказаний комерційний акт підписаний, начальником станції (ДС) - Крачан В.М., заступником начальника станції по вантажній роботі (ДСМ) - Поліщук Л.Г. та комерційним агентом - ОСОБА_2 .

Як вбачається з технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ), заводський №Н12 модифікації ВВТ-150-С2-50-10 станції Кам`янець-Подільський: дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію: - 22.11.2011; міжповірочний інтервал ЗВВТ - 6 місяців; інтервал між оглядами-перевірками ЗВВТ - 3 місяці; повірка ваг остання до зважування 18.05.2024 проводилась 12.10.2023 (т.1 а.с.20-21).

18.05.2024, після усунення комерційної несправності, а саме: приведення маси у відповідність до визначених норм, здійснено переважування вагонів на тензометричних статистичних вагонних вагах ВВТ-150, на підставі чого складено акт загальної форми №1593 (т.1 а.с.25).

Відповідальною особою за правильністю навантаження та кріплення вантажів в залізничні вагони на підставі наказу ТОВ «Фірма «Ерідон» від 23.04.2024 №15 визначено ОСОБА_3 (т.1 а.с.43), який здійснив відвантаження 10900кг кукурудзу з вагонів №№59504514, 59504977, 59504951 у автомобіль № АІ 3125 ОХ причіп № НОМЕР_2 та вивіз за межі станції (т.1 а.с.42-43).

Також, з актів загальної форми №1594, 1595, складених на станції Каменец-Подольський вбачається, що 16.05.2024 з 17:40 по 18:20 та 18.05.2024 з 15:50 по 16:20 виконувалась маневрова робота по переставленню вагонів для контрольної перевірки маси вантажу та комісійного зважування (т.1 а.с.26-27). Акт загальної форми №1596 складений на станції Каменец-Подольський за факту затримання вагонів для усунення комерційної несправності.

Відповідно до накопичувальної картки від 29.05.2024 №29050716 відповідачу нараховано штраф у розмірі 502 785грн на підставі п.122 Статуту залізниць (т.1 а.с.37), з яким відповідач не погодився, про що свідчить відмітка на такій картці та заперечення, що подані окремим документом (т.1 а.с.38-39, 161-163). Між тим, відповідний доказ суд вирішив не приймати у відповідності з ч.8 ст.80 ГПК України, про що прийняв ухвалу, занесену до протоколу засідання 13.08.2025 (т.2 а.с.38-41).

31.05.2024 ППА «Вільхівці» та ТОВ «Фірма Ерідон» складено акт №64 здачі-приймання виконаних робіт щодо відвантаження кукурудзи у вагони (т.1 а.с.160).

ППА «Вільхівці» листом від 05.06.2025 за вих.№21 (т.2 а.с.9) на адвокатський запит представника відповідача від 23.05.2025 №23/05/25-3АДВ (т.1 а.с.169) повідомило, що за результатами зважування вагонів, яке відбулося в приступності представників: власника зерна ТОВ «Фірма Ерідон» - Заскалета М.В., зернового складу ППА «Вільхівці» - Онищука М.Я. та представника АТ «Укрзалізниця» встановлено, що маса вантажу становила 211 350кг. Крім того, у листі третя особа повідомила, що власником вагів є АТ «Укрзалізниця».

Предметом спору у даній справі є застосування до відповідача відповідальності у вигляді штрафу, встановленої Статутом залізниць, за невірне зазначення маси вантажу, переданого для відправлення.

Заявлені вимоги є мотивованими з огляду на наступне.

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст.ст.173, 174, ч.1 ст.175 ГК України (норми якого діяли в період укладення договору, виникнення спірних правовідносин).

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ч.1 ст.175 ГК України.

Згідно ч.1 ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Враховуючи зміст зобов`язань сторін за відповідним договором, його суб`єктний склад, предмет договору організація та перевезення вантажів, надання вагонів для перевезень та інших пов`язаних із перевезенням вантажів послуг залізничним транспортом, укладений сторонами договір є договором, який за своєю правовою природою є комплексним договором, який містить положення, які характерні не лише для договору перевезення, але й для надання послуг, що не суперечить чинному законодавству.

Так, в силу ч.4 ст.179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

В силу положень ч.ч.1-3, 6 ст.306 ГК України: перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами; суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі; перевезення вантажів здійснюють вантажний залізничний транспорт, автомобільний вантажний транспорт, морський вантажний транспорт та вантажний внутрішній водний транспорт, авіаційний вантажний транспорт, трубопровідний транспорт, космічний транспорт, інші види транспорту; відносини, пов`язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються ЦК України та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч.ч.1,2, 5 ст.307 ГК України: за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату; договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі; укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства; перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень; умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються кодексами, законами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами; сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Схоже із ст.307 ГК України визначення надано ст.909 ЦК України в силу якої за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Частиною 3 цієї статті установлено, що укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ч.2 ст.908 ЦК України: загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них; умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

У разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами) (ч.1 ст.920 ЦК України).

Таким чином, права й обов`язки сторін за договором перевезення виникають не лише з умов укладеного сторонами договору, а і на підставі норм, встановлених актами законодавства, які регулюють взаємовідносини в певних випадках.

В силу ч. 1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Враховуючи, що договором перевезення передбачено надання послуг позивачем відповідачу, на відносини сторін за таким договором розповсюджуються норми, що регулюють надання послуг.

При цьому, відносини залізниці з відправниками та одержувачами вантажів, багажу, вантажобагажу і пошти з урахуванням специфіки функціонування цього виду транспорту як єдиного виробничо-технологічного комплексу регулюються Законом України «Про залізничний транспорт».

За змістом ч.2 ст.8 вказаного вище Закону умови та порядок організації перевезень, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.

Так, Статут залізниць, як визначено його п.2, визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом; статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Пунктом 6 Статуту залізниць визначено, що: накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем; накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача; накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення; накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Згідно абз.1,2, 5 п.23 Статуту залізниць: відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів); станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем; форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Оформлення накладної має здійснюватися у відповідності до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (далі - Правила).

Згідно п.1.1 Правил на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил.

Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача; накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення; накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем (абз.1 п.1.2 Правил).

Пунктом 1.3 Правил визначено, що: усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи; виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов`язаний заповнити новий перевізний документ; зміни, які вносяться до перевізного документа залізницею, засвідчуються посадовою особою залізниці із зазначенням дати та найменування станції, на якій внесено зміни.

Згідно п.2.3 Правил у графі 55 «Правильність внесених відомостей підтверджую» представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі; представник відправника повинен мати довіреність на оформлення перевезення.

Якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України; при цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли; цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт (п. 5.5 Правил).

Відповідно до абз.1,2 п.24 Статуту залізниць: вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній; залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

В силу п.37 Статуту залізниць визначено, що: під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса; тарні і штучні вантажі перевозяться із зазначенням у накладній маси і кількості вантажних місць; маса цих вантажів визначається до здавання їх для перевезення і зазначається на вантажних місцях; вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах; перелік вантажів, що можуть перевозитися насипом і наливом, установлюється Правилами; загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом; маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо); маса вантажів визначається відправником; спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Таким чином, саме на вантажовідправника покладається обов`язок заповнити залізничну накладну на перевезення вантажу, шляхом внесення до неї, зокрема достовірних даних відносно маси вантажу. При цьому, залізниця не зобов`язана перевіряти дані, зазначені у накладних, фактичним даним при прийнятті вантажу до перевезення, однак, наділена правом здійснювати перевірку відповідних даних при перевезенні.

Відповідно до п.129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Згідно з п.10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці; крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Таким чином, наданий у підтвердження факту невідповідності маси вантажу комерційний акт №332907/1 від 18.05.2024 за формою та змістом відповідає встановленим вимогам та засвідчує факт невідповідності маси вантажу, зазначеного у відповідній вантажній накладній.

Оскільки за результатами переважування маса вантажу виявилась на 10 900кг більше, позивач набув права вимагати сплати штрафу від відповідача.

Так, відповідно до ст.122 Статуту залізниць за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

В силу ст.118 Статуту залізниць розмір штрафу за відповідне порушення дорівнює п`ятикратній провізній платі за всю відстань перевезення.

Як визначено у постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/2339/17 недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена пунктами 118, 122 Статуту залізниць України. При цьому, зазначений штраф, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено».

Штраф позивачем нарахований відповідачу у розмірі, передбаченому ст.118 Статуту залізниць, - п`ятикратному розмірі провізної плати (100557*5=502 785грн).

Твердження відповідача про відсутність його вини у невідповідності маси вантажу, яка зазначена у залізничній накладній, відомостями, виявленими на станції Кам`янець-Подільський, з посиланням на несправність ваг, якими здійснено переважування, відхиляються судом, з огляду на наступне.

Як визначено 3 п.14 Статуту залізниць, ваги і вагові прилади підлягають обов`язковій державній повірці і тавруванню в установленому порядку; зважування вантажів

на несправних вагах, а також на вагах з простроченими термінами повірки і таврування не дозволяється; повірка, таврування ваг та вагових приладів провадяться під час установки ваг, після виходу їх із капітального та середнього ремонту та періодично у терміни, встановлені Держстандартом.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 №1747 затверджено Міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями.

Згідно п.1 наведеного наказу, міжповірочний інтервал для залізничних платформних ваг становить один рік. При цьому, під поняттям «залізничні платформні ваги» слід розуміти автоматичний зважувальний прилад, оснащений вантажоприймальною платформою з рейками для пересування залізничних транспортних засобів, що визначено пп.9 п.2 Особливих вимог до автоматичних зважувальних приладів, що є додатком №8 Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2016 №163.

Отже, ваги, на яких проводилось, як зважування перед заповненням залізничної накладної від 11.05.2024 №37826732, а також ваги, якими здійснювалось контрольне переважування вантажу, враховуючи данні їх паспортів, проходили своєчасну повірку, тобто у строки, визначені наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 №1747.

У даній справі не надано доказів того, що відповідні ваги як на день зважування вантажу перед заповнення накладної на ваговимірювальній техніці модифікації ТВВ-150-50-13,5-8 ПФ станції Городенка-Завод, так і на день здійснення переважування вантажу ваговимірювальною технікою модифікації ВВТ-150-С2-50-10 станції Кам`янець-Подільський були несправні.

Проведення ремонтних робіт, про що 22.05.2024 за участі замовника та ТОВ НВП «Техноваги» складено акт технічного обстеження та проведених ремонтних робіт ваг ТВВ-150, по заміні блоків вводу та комутації сигналів, а також заміні електроніки у блоці відділеної індикації показів ваг вже після здійснення зважування такими вагами вантажу відповідача не свідчить про несправність відповідних ваг саме на момент зважування. Після виконання таких робіт, як вбачається зі змісту акту, ваги визнані придатними до експлуатації (т.2 а.с.12).

Запис від 17.05.2024 до технічного паспорту таких ваг про припинення зважування через необхідність проведення ремонтних робіт свідчить лише про виявлення необхідності ремонту таких ваг вже після здійснення зважування ними вантажу відповідача; даних про те, що відповідні ваги станом на момент зважування вантажу відповідача вже були несправні чи потребували ремонту не надано.

Надання позивачем ваговимірювальної техніки для проведення зважування вантажу не може рахуватися як надання АТ «Укрзалізниця» послуги зі зважування вантажу, враховуючи наступне.

Відповідно до абз.2 п.22 Статуту виконання залізницею додаткових операцій, пов`язаних з перевезенням вантажів (завантаження, розвантаження, зважування, експедирування тощо), здійснюється на підставі окремих договорів.

В силу ст. 62 Статуту залізниць установлено, що: порядок розрахунків за перевезення і послуги встановлюється Укрзалізницею згідно з чинним законодавством; належні за перевезення вантажів і надання додаткових послуг платежі можуть вноситися готівкою, чеками, безготівково, якщо інше не передбачено законодавством, на станціях відправлення або передоплатою через розрахункові підрозділи залізниць. Частиною 4 цієї статті визначено, що остаточні розрахунки між залізницями і одержувачами за перевезення вантажів і надання додаткових послуг здійснюються на станціях призначення.

У даній справі суду не надано доказів укладення окремих договорів стосовно виконання такої додаткової операції як зважування вантажу, так і доказів оплати таких послуг відповідачем або третьою особою за відповідача.

Таким чином, у даному випадку саме відповідач є відповідальним за правильність внесення відповідних даних до залізничної накладної, а наявність працівника залізниці в момент проведення зважування, не свідчить про надання залізницею такої послуги - зважування, та не звільняє відправника від відповідальності за внесення недостовірних даних до залізничної накладної. Фактично відповідачу позивач надав лише засіб вимірювальна техніки вагонні ваги, однак, не послугу зважування.

Крім того, наявність договору між ППА «Вільхівці» та АТ «Укрзалізниця», яким передбачено надання третьою особою відповідачу послуг зі зважування вантажу не звільняє відповідача від відповідальності за внесення ним як вантажовідправником достовірних відомостей до залізничної накладної.

Посилання відповідача на те, що на момент прибуття потягу до станції Кам`янець-Подільський, встановлені під час відправки вагонів зі станції Городенка-Завод, запірно-пломбувальні пристрої не були зірвані, що свідчить про те, що довантаження до опломбованих вагонів після складання залізничної накладної від 11.05.2024 №37826732 не здійснювалось ніяким чином не свідчать про те, що така накладна в частині маси вантажу заповнена достовірно.

Так, вимоги до пломбування вагонів і контейнерів закритого типу, вагонів-цистерн та контейнерів (далі - вагони і контейнери), які пломбуються запірно-пломбувальними пристроями (далі - пристрої пломбування), призначеними для одночасного запирання та пломбування вагонів і контейнерів, або пломбами визначені Правилами пломбування вагонів і контейнерів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 №542 (далі Правила пломбування)

Відповідно до п.3 Правил пломбування завантажені вагони і контейнери пломбуються, зокрема, пристроями пломбування або пломбами відправника, коли вантаж завантажено відправником.

Пункт 28 залізничної накладної №37826732 свідчить про завантаження вагонів №№59504514, 59504977, 59504951 відправником, яким є відповідач, що відповідно здійснював пломбування і мав доступ до такого вантажу. Отже, та обставина, що пломбування вагонів збережено при прибутті на станцію може свідчити лише про те, що будь-які інші особи, окрім відправника (його представника) не мали доступу до відповідних вагонів.

За встановлених вище судом обставин, оскільки саме відповідач, як відправник, визначив масу вантажу, заповнив і підписав накладну від 11.05.2024 №37826732, яка є основним перевізним документом та надається залізниці відправником разом з вантажем, однак, недостовірно заповнив відомості щодо маси вантажу, він має нести відповідальність, встановлену ст.122 Статуту залізниць у вигляді штрафу у розмірі, визначеному ст.118 Статут залізниць, за відповідне порушення. Отже, вимоги позивача є обґрунтованими.

Разом з тим, у даній справі відповідач заявив про застосування позовної давності, передбаченої ч.5 ст.315 ГК України (діяв на момент вчинення порушення) та п.137 Статуту залізниць. При цьому, посилання відповідача на пропущення позивачем позовної давності за заявленими вимогами є слушними, враховуючи наступне.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність визначена ст.257 ЦК України, а ст.258 цього Кодексу передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність.

Частиною 2 ст.9 ЦК України також установлено, що законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання.

Як визначено ст.1 ГК України (який був чинний на момент здійснення перевезення та вчинення, а також виявлення порушення у вигляді неправильного зазначення маси вантажу), цей Кодекс визначає основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб`єктами господарювання, а також між цими суб`єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання.

Під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність (ч.1 ст.3 ГК України).

Враховуючи зміст правовідносин, які виникли, суб`єктивний склад учасників таких відносин, до таких відносин підлягають застосуванню норми ГК України.

Відповідно до ч.5 ст.315 ГК України для пред`явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

В силу ст.137 Статуту залізниць визначено, що: позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають із цього Статуту, можуть бути подані відповідно до установленої підвідомчості чи підсудності до суду за місцем знаходження відповідача протягом 6 місяців. Як установлено відповідною нормою, зазначений шестимісячний термін обчислюється: а) щодо стягнення штрафу за невиконання плану перевезень - після закінчення п`ятиденного терміну, встановленого для сплати штрафу; б) в усіх інших випадках - з дня настання події, що стала підставою для подання позову.

Вказане положення пов`язує шестимісячний термін для пред`явлення перевізником позову саме з моментом настання події, що є підставою для подання позову (висновок викладений у п.7.24 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №904/5743/16).

При цьому, ч.3 ст.925 ЦК України, яка є загальною нормою у спірних правовідносинах, визначено, що до вимог, що випливають із договору перевезення вантажу, пошти, застосовується позовна давність в один рік з моменту, що визначається відповідно до транспортних кодексів (статутів).

У п.21 постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.06.2021 №910/11949/20, а також постанові Верховного Суду від 26.03.2025 у справі №912/391/24 зроблено наступний висновок щодо застосування норм: «ГК України прийнятий 16.01.2003 і набрав чинності з 01.01.2004, і статтею 315 цього Кодексу передбачено певні особливості обчислення позовної давності за договором перевезення; він також є спеціальним законом, який повинен застосовуватися до правовідносин сторін переважно щодо норм права як такий, що прийнятий пізніше та містить порядок обчислення позовної давності.»

Положення ч.3 ст.925 ЦК України та ч.5 ст.315 ГК України співвідносяться як загальна та спеціальна: за загальним правилом до вимог, що випливають із договору перевезення вантажу, пошти, застосовується позовна давність в один рік з моменту, що визначається відповідно до транспортних кодексів (статутів), але для пред`явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк (висновок міститься в постанові Верховного Суду від 02.02.2023 у справі №914/3716/21).

Відтак положення ст.137 Статуту залізниць слід застосовувати у системному зв`язку з положеннями статті 315 ГК України таким чином, що позовна давність, враховуючи підстави виникнення та зміст прав та обов`язків сторін у спірних правовідносинах, починає свій перебіг з дня настання відповідної події складення комерційного акту, яким зафіксовано порушення зі сторони вантажовідправника в частині зазначення недостовірних (неправильних) даних щодо маси вантажу. Оскільки у спірних правовідносинах уповноваженими працівниками позивача здійснено складання комерційного акту №332907/1 18.05.2024, то з цієї дати позивач перебіг строк позовної давності для захисту порушеного права. Оскільки такий строк закінчився 17.11.2024, а з позовом позивач звернувся лише 02.05.2025 (т.1 а.с.1), відповідний строк ним пропущено.

Посилання позивача на п.7.3 договору перевезення, яким визначено строк позовної давності в один рік відхиляються судом, враховуючи наступне.

Як визначено п.7.3 договору строк позовної давності за вимогами перевізника до замовників, що випливають з правовідносин сторін за договором, становить 1 рік.

Між тим, відповідальність за порушення, допущене відповідачем, за що нарахований штраф, встановлена саме Статутом залізниць, а не відповідним договором перевезення, отже, відповідний договір не регулює відносини сторін у відповідній частині.

Таким чином, до спірних правовідносин п.7.3 договору застосуванню не підлягає, оскільки у даній справі, відповідальність вантажовідправника настала в результаті порушень вимог Статуту залізниць.

У відповідності з п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин та на який посилається позивач, як на підставу продовження строків) передбачено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Водночас, такі твердження позивача щодо зупинення строку позовної давності для відповідних вимог помилкові, оскільки, як зазначено вище, до відносин сторін в частині визначення строку позовної давності мають застосовуватися положення ст.315 ГК України та ст.137 Статуту залізниць. При цьому, у п.7 Прикінцевих положень ГК України, що визначає, які саме строки продовжуються на строк дії карантину, ст.315 ГК України, що встановлює відповідний строк, відсутня.

Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи заяву відповідача про застосування позовної давності, у задоволенні заявлених вимог суд відмовляє, оскільки відповідний строк позивачем пропущено.

Відповідно до ст.129 ГПК України витрати по оплаті судового збору, понесені позивачем, суд покладає на позивача, враховуючи відмову у задоволенні заявлених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 232-233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову Акціонерного товариства «Українська залізниця» (ідентифікаційний код 40075815; 03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5) в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» (ідентифікаційний код 40081221: м. Київ, вул. Лисенка, 6) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Ерідон» (ідентифікаційний код 43106699; 08467, Київська область, Фастівський район, с. Жорнівка, вул. Лісна, 94), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватне підприємство агрофірма «Вільхівці» (ідентифікаційний код 22169900; 78113, Івано-Франківська обл., Городенківський р-н., с. Вільхівці, вул. Б. Хмельницького, буд. 40) про стягнення 502 785грн штрафу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст.257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 09.01.2026.

Суддя А.Р. Ейвазова