ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2025 м.Дніпро Справа № 904/5072/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О.(доповідач),

суддів: Чередко А.Є., Кощеєва І.М.

при секретарі судового засідання Карпенко А.С.

Представники сторін:

від скаржника: КОВАЛЬЧУК НАЗАРІЙ ВОЛОДИМИРОВИЧ (поза межами приміщення суду) - від Приватного підприємства "РОМБУС-ПРИВАТ" - довіреність № б/н від 18.07.2025р.

від відповідача: Олійник Юлія Миколаївна (в залі суду) - від Дніпровської міської ради та від Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради - витяг з ЄДР

від відповідача: Салькова Ірина Анатоліївна (в залі суду) - від Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради - довіреність № 15/4-7 від 07.01.2025р.

від третьої особи відповідача: Паращенко Юлія Олександрівна (в залі суду) - від Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області - посвідчення 196 від 01.09.2021р.

інші представники сторін в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "РОМБУС-ПРИВАТ", м. Київ на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2025 у справі № 904/5072/24 (суддя Назаренко Н.Г.)

за позовом Приватного підприємства "РОМБУС-ПРИВАТ", м. Київ

до Відповідача-1: Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, м. Дніпро,

Відповідача-2: Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, м. Дніпро

Третя особа-1 яка не заявляє самостійних вимог на стороні Відповідача: Дніпровська міська рада, м. Дніпро

Третя особа-2 яка не заявляє самостійних вимог на стороні Відповідача: Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, м. Дніпро

про стягнення 23 378 769,26 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Приватне підприємство "Ромбус-Приват" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради про стягнення грошових коштів у розмірі 23 378 769,26 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неповерненням відповідачем перерахованих позивачем грошових коштів у розмірі 23 378 769,26 грн. на підставі договору купівлі-продажу від 16.08.2005 № 134/А (зі змінами) у зв`язку із розірванням даного договору рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 05.05.2021 у справі № 904/7189/20.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2025 у справі № 904/5072/24 в задоволенні позову Приватного підприємства "РОМБУС-ПРИВАТ" до Відповідача-1: Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, Відповідача-2: Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Третя особа-1 яка не заявляє самостійних вимог на стороні Відповідача: Дніпровська міська рада, Третя особа-2 яка не заявляє самостійних вимог на стороні Відповідача: Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про стягнення 23 378 769,26 грн. відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що спірні правовідносини врегульовані спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про приватизацію державного і комунального майна». Суд встановив, що кошти від приватизації комунального майна надходять до бюджету відповідної територіальної громади та стають частиною місцевого бюджету. Суд зазначив, що саме Дніпровська міська рада приймає рішення про приватизацію та розпоряджається комунальним майном, а приватизація здійснюється через Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур, у зв`язку з чим у справі про повернення коштів, сплачених за приватизацію комунального майна, відповідачами мають бути Дніпровська міська рада і Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур. Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач пред`явив вимоги до неналежного суб`єктного складу відповідачів, оскільки Дніпровську міську раду було залучено лише як третю особу, а не як співвідповідача, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. При цьому суд послався на практику Верховного Суду щодо того, що незалучення до участі у справі всіх належних відповідачів виключає можливість вирішення спору по суті заявлених вимог, а суд не наділений повноваженнями щодо заміни відповідача або залучення співвідповідача за власною ініціативою.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2025 у справі № 904/5072/24, Приватне підприємство "РОМБУС-ПРИВАТ" (позивач) звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2025 у справі № 904/5072/24 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити: стягнути з Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради та Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради на користь ПП «РОМБУС-ПРИВАТ» кошти в сумі 23 378 769,26 грн.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

Оскаржуване рішення, на думку скаржника, є незаконним та необґрунтованим у зв`язку з грубим порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, а саме ст. 7, ч. 1, 2, 5 ст. 236 ГПК України. Як зазначає апелянт, відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані ними докази, господарські суди повинні в мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування й ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог щодо рівності учасників судового процесу та обґрунтованості судового рішення. Апелянт посилається на аналогічний висновок, викладений у постанові Касаційного господарського суду від 15.10.2019 у справі № 903/879/18, а також на практику ЄСПЛ у справах «Хаджинастасіу проти Греції», «Кузнецов та інші проти Російської Федерації», «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України», згідно з якою ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За твердженням апелянта, єдиною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог став висновок суду першої інстанції про те, що позивачем нібито невірно визначено відповідача у справі. При цьому суд першої інстанції не надав юридичної оцінки жодному з аргументів позивача, які були зазначені в позовній заяві як підстави позовних вимог, фактично відмовився розглядати справу по суті та ухилився від здійснення правосуддя.

Апелянт наполягає на тому, що висновок суду першої інстанції про необхідність залучення Дніпровської міської ради як співвідповідача не відповідає дійсності та суперечить нормам чинного законодавства. Договірні взаємовідносини щодо придбання об`єкта незавершеного будівництва готельного комплексу «Парус» існували саме між ПП «РОМБУС-ПРИВАТ» як покупцем та Комітетом комунальної власності Дніпропетровської міської ради як продавцем, правонаступником якого є Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради. Безпосередньо Дніпровська міська рада не має та ніколи не мала жодних договірних взаємовідносин з позивачем. Той факт, що Дніпровська міська рада приймає рішення про приватизацію та розпоряджається комунальним майном, жодним чином не створює правових підстав для її участі у процесуальному статусі відповідача. Належними відповідачами, на переконання апелянта, є Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради, який не виконав обов`язку щодо повернення коштів, та Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, до якого у лютому 2022 року перейшли функції органу приватизації.

Судом першої інстанції не було надано належної юридичної оцінки факту умисного невчинення відповідачами та третьою особою-1 жодних дій, спрямованих на повторний продаж об`єкта незавершеного будівництва готельного комплексу «Парус» після його повернення у комунальну власність 08.02.2022. Згідно з п. 3 Розділу IV наказу Фонду державного майна України № 1331 після повернення об`єкта приватизації у державну (комунальну) власність орган приватизації протягом 30 робочих днів проводить інвентаризацію цього об`єкта, а відповідно до ч. 11 ст. 26 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» орган приватизації приймає рішення про повторний продаж такого об`єкта. Проте, як було встановлено на підставі витребуваних судом документів, ані відповідач-1, ані відповідач-2, ані третя особа-1 не здійснювали жодних дій щодо повторного продажу спірного майна, проведення інвентаризації, оцінки майна чи експертиз. Апелянт вважає, що умисна бездіяльність зазначених осіб грубо порушує його майнові права та створювала достатні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Приватне підприємство "РОМБУС-ПРИВАТ" посилаючись на положення ч. 4 ст. 653 ЦК України, зазначає, що у випадку розірвання приватизаційного договору покупець вправі вимагати повернення коштів, внесених ним за об`єкт приватизації, оскільки спеціальні норми законодавства про приватизацію передбачали такі права для покупців. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 15.02.2018 у справі № 904/5492/15, від 07.05.2018 у справі № 921/512/17-г. Апелянт також посилається на практику ЄСПЛ у справах «Пайн Велі Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії», «Федоренко проти України», «Стретч проти Сполученого Королівства», «Рисовський проти України», «Щокін проти України» та інших, стверджуючи, що неповернення грошових коштів є порушенням прав, гарантованих ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції, оскільки бездіяльність державного органу не ґрунтується на нормах закону, не переслідує легітимної мети та порушує баланс інтересів суспільства та особи. Аналогічні висновки щодо стягнення коштів, сплачених за розірваним договором купівлі-продажу об`єктів приватизації, викладені у постановах Верховного Суду від 15.02.2018 у справі № 904/5492/15, від 07.05.2018 у справі № 921/512/17-г, від 09.07.2019 у справі № 918/926/17.

Позивач вважає, що наявні підстави для скасування рішення суду першої інстанції відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України, а саме: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (відповідач-2) подав відзив на апеляційну скаргу, згідно якого категорично не погоджується з апеляційною скаргою та вважає її такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідач-2 зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення Господарським судом Дніпропетровської області всі додані до матеріалів позовної заяви документи були досліджені та проаналізовані належним чином, рішення прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства, яке регулює питання приватизації державного та комунального майна. Відповідач-2 наголошує, що спірні правовідносини врегульовані спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про приватизацію державного і комунального майна».

Відповідач-2 детально викладає хронологію нормативного регулювання механізму повернення коштів покупцям об`єктів приватизації. Зокрема, посилається на п. 133 Державної програми приватизації на 2000 2002 роки, Порядок повернення покупцям коштів, затверджений наказом Фонду державного майна України від 15.08.2000 № 1701, Постанову Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 32, а також на чинний Закон України «Про приватизацію державного і комунального майна» від 18.01.2018 № 2269-VIII. Відповідно до ч. 11 ст. 26 цього Закону порядок повернення в державну (комунальну) власність об`єктів приватизації затверджується Фондом державного майна України, а орган приватизації приймає рішення про повторний продаж такого об`єкта. Згідно з п. 2 Розділу VI Порядку, затвердженого наказом Фонду державного майна України № 1331 від 18.10.2018, повернення покупцям коштів здійснюється з коштів, які надійшли від повторного продажу таких об`єктів, протягом 5 робочих днів після надходження коштів від повторного продажу на рахунок органу приватизації.

Відповідач-2 стверджує, що повернення покупцям коштів, сплачених за об`єкти приватизації, здійснюється лише за рахунок коштів, що надійшли від повторного продажу таких об`єктів. Оскільки об`єкт нерухомого майна був повернутий у комунальну власність 08.02.2022, тобто в період введення воєнного стану в Україні, який триває і понині, продаж даного об`єкта не може бути реалізований у зв`язку з відсутністю попиту потенційних покупців. Відповідач-2 наголошує, що підстав для стягнення грошових коштів, у тому числі в судовому порядку, щодо даного спірного об`єкта нерухомого майна наразі не існує.

Відповідач-2 вважає, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2025 є обґрунтованим, прийнятим за результатами всебічного дослідження обставин та матеріалів справи, і тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Від імені Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради (відповідач-1) та Дніпровської міської ради (третя особа-1), уповноважним представником було подано відзив на апеляційну скаргу, за текстом якого зазначені учасники справи, викладаючи фактичні, неоспорювані обставини зазначили про те, що правовідносини між позивачем та відповідачем у даній справі врегульовані спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про приватизацію державного майна». У зв`язку з чим посилання апелянта у скарзі на правові норми в їх сукупності є безпідставними та необгрунтованими.

Так, 18.05.2000 було прийнято Закон України «Про Державну програму приватизації» (набрав чинності 22.06.2000), яким було Затверджено Державну програму приватизації на 2000-2002 роки, яка визначає основні цілі, пріоритети, завдання та способи приватизації державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим, та відчуження комунального майна, групи об`єктів, які підлягають приватизації, орієнтовні завдання щодо обсягів приватизації державного майна та надходження коштів від приватизації до Державного бюджету України та відповідні заходи щодо виконання цієї Програми.

Пунктом 133 Державної програми приватизації на 2000-2002 роки було передбачено, що у разі розірвання договорів купівлі-продажу об`єктів приватизації у зв`язку з невиконанням їх умов або визнання їх недійсними в судовому порядку повернення покупцям коштів, сплачених за об`єкт приватизації, провадиться на підставі рішення суду з коштів позабюджетного Державного фонду приватизації або фонду приватизації Автономної Республіки Крим, отриманих від повторного продажу цих об`єктів у порядку, встановленому Фондом.

Згідно з пунктом 133 Державної програми приватизації на 2000 - 2002 роки, був розроблений Порядок повернення покупцям коштів, сплачених за об`єкти приватизації, у разі розірвання або визнання недійсними договорів купівлі-продажу, що затверджений наказом Фонду державного майна України від 15.08.2000 № 1701 (далі Порядок № 1701), яким визначався механізм повернення покупцю об`єкта приватизації коштів, сплачених ним за об`єкт приватизації, у разі розірвання договору купівлі-продажу або визнання його недійсним через невиконання його умов і повернення об`єкта приватизації у власність держави.

Зокрема цим Порядком було передбачено, що при розірванні договору купівлі- продажу або визнанні його недійсним повернення покупцю коштів, сплачених ним за об`єкт приватизації, здійснюється лише на підставі рішення суду, арбітражного суду. Джерелом розрахунків з покупцем є кошти, одержані органом приватизації від повторного продажу об`єкта, повернутого у власність держави. Розрахунки здійснюються тільки після повторного продажу державою об`єкта приватизації, повернутого у її власність, і надходження коштів від повторного продажу на рахунок позабюджетного Державного фонду приватизації або фонду приватизації АРК (п. 1, 2 Порядку № 1701).

18.01.2001 постановою Кабінету Міністрів України № 32 затверджено Порядок повернення у державну власність об`єктів приватизації у разі розірвання або визнання недійсними договорів купівлі-продажу таких об`єктів, відповідно до п. З якого визначено, що повернення покупцям коштів, сплачених за об`єкт приватизації, у разі розірвання договору купівлі-продажу такого об`єкта у зв`язку з невиконанням його умов або визнання його недійсним у судовому порядку провадиться згідно із законодавством. Ця постанова була чинна до 05.01.2019 та на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2018 № 1168 втратила чинність.

У зв`язку із набранням чинності 19.02.2012 Законом України від 13.01.2012 про затвердження чергової Державної програми приватизації на 2012-2014 роки, Державна програма приватизації на 2000-2002 роки припинила дію 14.06.2013 згідно із наказом Фонду державного майна України від 13.05.2013 № 624 втратив чинність наказ Фонду державного майна України від 15.08.2000 № 1701, яким визначався механізм повернення покупцю об`єкта приватизації коштів.07.03.2018 набрав чинності Закон України "Про приватизацію державного і комунального майна".

Частиною 11 статті 26 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна", визначено, що порядок повернення в державну (комунальну) власність об`єктів приватизації в разі розірвання або визнання недійсними договорів купівлі-продажу таких об`єктів затверджується Фондом державного майна України. У разі якщо об`єкт приватизації визнано банкрутом, кошти від повторного продажу покупцю не повертаються. У разі повернення в державну (комунальну) власність об`єктів приватизації орган приватизації приймає рішення про повторний продаж такого об`єкта у порядку, визначеному цим Законом.

18.10.2018, відповідно до частини одинадцятої статті 26 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" наказом Фонду державного майна України № 1331 затверджено Порядок повернення у державну (комунальну) власність об`єктів приватизації в разі розірвання або визнання недійсними договорів купівлі- продажу таких об`єктів (набрав чинності 26.12.2018), пунктом 2 Розділу VI якого визначено, що повернення покупцям коштів, сплачених за об`єкти приватизації, здійснюється у порядку, встановленому Фондом державного майна України, на підставі рішення суду про розірвання договору купівлі-продажу або визнання його судом недійсним з коштів, які надійшли від повторного продажу таких об`єктів (зменшених на суму збитків, неустойки, штрафів та будь-яких інших платежів, які належать до сплати покупцем згідно із Законом України "Про приватизацію державного і комунального майна" та/або договором купівлі - продажу), протягом 5 робочих днів після надходження коштів від повторного продажу на рахунок державного органу приватизації.

З наведених нормативних актів вбачається чітке та послідовне підтримання законодавцем позиції щодо повернення покупцям коштів, сплачених за об`єкти приватизації, лише у випадку розірвання або визнання недійсним у судовому порядку договору купівлі-продажу за рахунок коштів, що надійшли від повторного продажу таких об`єктів.

Про ці всі обставини апелянту було відомо. Окрім того, в судових засіданнях про всі перелічені вище обставини зазначалось. Тому твердження апелянта є такими, які спотворюють фактичні юридичні обставини та зводяться до іншої інтерпретації норм права. Всі істотні обставини, які є правовим обґрунтуванням апеляційної скарги, вже були встановлені при розгляді цієї судової справи судом І інстанції.

Спірний об`єкт було фактично повернуто у комунальну власність за актом приймання-передачі об`єкта незавершеного будівництва готельного комплексу «Парус» Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради лише 08.02.2022 року. В подальшому вживалися дії, спрямовані на впорядкування документації цього об`єкта.

Однак через військову агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», на теріторії України було введено і в подальшому подовжено дію правового режиму воєнного стану в Україні. З наведеного слідує, що повернення об`єкта незавершеного будівництва готельного комплексу «Парус» до комунальної власності припало на лютий 2022 року, тобто в період, коли в Україні був введений воєнний стан, що, у свою чергу, вплинуло на всі процеси життєдіяльності міста Дніпра та, як наслідок, на інтерес потенційних покупців до спірного нерухомого майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З системного аналізу наведених норм вбачається, що повернення покупцям коштів, сплачених за об`єкти приватизації, здійснюється лише за рахунок коштів, що надійшли від повторного продажу таких об`єктів.

Таким чином, можна стверджувати, що підстав для стягнення коштів, в тому числі в судовому порядку, наразі немає.

Окрім того, важливо відзначити, що департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради є неналежним відповідачам у справі, враховуючи таке.

Так, на момент виникнення спірних правовідносин (станом на 2007 рік) приватизаційним органом був комітет комунальної власності Дніпропетровської міської ради.

В подальшому на підставі рішення міської ради від 25.04.2007 № 27/14 комітет комунальної власності міської ради змінено на управління комунальної власності Дніпропетровської міської ради.

Після цього рішенням міської ради від 01.12.2010 № 3/3 управління комунальної власності Дніпропетровської міської ради реорганізовано з припиненням як юридичної особи, перетворивши в департамент корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради.

Рішенням міської ради від 16.03.2016 № 7/3 департамент корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради реорганізовано з припиненням як юридичної особи шляхом перетворення в департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради.

З наведеного слідує, що органом приватизації на момент звернення до суду з даним позовом є департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, а не департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради.

Таким чином, можна стверджувати, що підстав для стягнення грошових коштів, в тому числі в судовому порядку, щодо даного спірного об`єкту нерухомого майна, наразі не існує.

Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (третя особа-2) не скористалося правом подати пояснення на апеляційну скаргу, що відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Згідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 31.07.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Дармін М.О., судді: Чередко А.Є., Кощеєв І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.08.2025р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи № 904/5072/24. Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "РОМБУС-ПРИВАТ", м. Київ на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2025 у справі № 904/5072/24 (суддя Назаренко Н.Г.) до надходження матеріалів даної справи з Господарського суду Дніпропетровської області.

08.08.2025р. матеріали справи № 904/5072/24 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.09.2025р. апеляційну скаргу залишено без руху. Скаржнику наданий строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме для надання суду доказів оплати судового збору, у розмірі 420817 грн. 85 коп.

На виконання вказаної ухвали від скаржника надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги та долучення до матеріалів апеляційної скарги витребуваних судом доказів.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.10.2025 Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "РОМБУС-ПРИВАТ", м. Київ на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2025 у справі № 904/5072/24 (суддя Назаренко Н.Г.). Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 06.11.2025 об 12:30 годин.

17.10.2025 до Центрального апеляційного господарського суду через «Електронний суд» від представника Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу.

20.10.2025 до Центрального апеляційного господарського суду з використанням засобів поштового зв`язку від представника Дніпровської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу.

03.11.2025 до Центрального апеляційного господарського суду через «Електронний суд» від представника Приватного підприємства "РОМБУС-ПРИВАТ" надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.11.2025 заяву представника Приватного підприємства "РОМБУС-ПРИВАТ" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.

06.11.2025 в судовому засіданні оголошено перерву до 27.11.2025 о 09:30год.

27.11.2025 в судовому засіданні оголошено перерву до 04.12.2025 о 09:30год.

04.12.2025 у судовому засіданні були присутні: представник скаржника Ковальчук Назарій Володимирович від Приватного підприємства «РОМБУС-ПРИВАТ»; представник відповідача Олійник Юлія Миколаївна від Дніпровської міської ради та Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради; представник відповідача Салькова Ірина Анатоліївна від Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради; представник третьої особи на стороні відповідача Паращенко Юлія Олександрівна від Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області.

Представники Дніпровської міської ради у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином через «Електронний суд».

Під час проведення судового засідання 14.10.2025 на території Дніпропетровської області сигнал повітряної тривоги оголошено не було, у зв`язку з чим колегія суддів висновує про відсутність підстав для висновку щодо наявності обставин, що перешкоджають здійсненню правосуддя та розгляду справи у визначений час.

Враховуючи приписи ст. 202 ГПК України, а також те, що явка представників учасників справи у судове засідання апеляційним судом не визнавалася обов`язковою, а неявка представників сторін не перешкоджає розгляду поданої заяви, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника відповідача.

04.12.2025 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

16.08.2005 між комітетом комунальної власності Дніпропетровської міської ради (правонаступником якого є Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради та Приватним підприємством «Ромбус-Приват» було укладено договір купівлі-продажу №134/А, посвідчений 16.08.2005 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрований в реєстрі за №5393.

Відповідно до п. 1.1 зазначеного Договору, Продавець (Комітет комунальної власності Дніпропетровської міської ради) продає, а Покупець (Приватне підприємство «Ромбус-Приват») купує незавершене будівництво готельного комплексу «Парус» загальною площею 40 808,9 кв. м. за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна В.І. Леніна, 5 (надалі по тексту іменується як «ГК «Парус») згідно з умовами, які визначені у вказаному договорі. Зазначений у цьому договорі об`єкт продано за 23 378 769,26 грн., в т.ч. ПДВ 3 896 461,54 грн (П.1.6. Договору).

Згідно п. 2.1. Договору Покупець зобов`язаний внести: 23 378 769,26 грн. За придбаний об`єкт протягом 30 календарних днів з моменту підписання цього Договору.

Розрахунки за предмет купівлі-продажу здійснено Покупцем грошовими коштами на р/р №0002 в УДКУ Дніпропетровської області в м. Дніпропетровську, МФО 805012, одержувач: Комітет комунальної власності Дніпропетровської міської ради, код ОКПО 25973910, приватизаційними платіжними дорученнями встановленого зразка (п.2.2. Договору).

Згідно п.3.1. Договору, передача предмета купівлі-продажу здійснюється Продавцем Покупцю після повного розрахунку за придбаний об`єкт.

Також, пунктом 5.2 Договору було визначено обов`язок покупця у місячний термін після повної оплати за об`єкт звернутись в установленому законом порядку щодо питання відведення, купівлі або оренди земельної ділянки під об`єктом.

Позивач вказує, що ПП «Ромбус-Приват» було повністю виконано взяті на себе зобов`язання щодо сплати за придбаний об`єкт та у передбачені Договором строки перераховано на р/р №0002 в УДКУ Дніпропетровської області в м. Дніпропетровську, МФО 805012, одержувач: Комітет комунальної власності Дніпропетровської міської ради, код ОКПО 25973910 суму 23 378 769,26 грн.

У зв`язку із повною оплатою ПП «Ромбус-Приват» за придбаний об`єкт - Дніпропетровською міською радою було прийнято рішення від 21.09.2005 року №297/30 «Про передачу Приватному підприємству «РОМБУС-ПРИВАТ» земельної ділянки за адресою: вул. Набережна В.І. Леніна, 5 в оренду по фактичному розміщенню об`єкта незавершеного будівництва (готельний комплекс «Парус»), а 14 жовтня 2005 року між Комітетом комунальної власності Дніпропетровської міської ради та ПП «Ромбус-Приват» було укладено Акт прийому-передачі об`єкта незавершеного будівництва, згідно якого Продавець передав а Покупець прийняв: незавершене будівництво готельного комплексу «Парус» загальною площею 40 808,9 кв. м. за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна В.І. Леніна, 5 ціною продажу: 23 378 769,26 грн., передача здійснена згідно з Договором купівлі-продажу від 16.08.2005 р. №134/А.

Рішенням Дніпровської міської ради від 23.12.2005 року №32/32 «Про укладання договору оренди земельної ділянки за адресою: вул. Набережна В.І. Леніна, 5 з Приватним підприємством «Ромбус-Приват» було вирішено укласти договір оренди земельної ділянки за адресою: вул. Набережна В.І. Леніна, 5 з Приватним підприємством «Ромбус-Приват».

20 січня 2006 року між Дніпровською міською радою та Приватним підприємством «Ромбус-Приват» було укладено Договір оренди землі, посвідчений Літаш Іриною Петрівною, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, зареєстрований у реєстрі за №312.

Пунктом 5.4 Договору було визначено обов`язок покупця закінчити будівництво об`єкта за початковим призначенням або зі зміною профілю не пізніше 5 років з моменту укладення договору купівлі-продажу.

11.03.2010 сторони уклали Договір про зміни № 1, яким, зокрема, п. 5.4 Договору було викладено у такій редакції: «Закінчити будівництво об`єкта за початковим призначенням або зі зміною профілю не пізніше 10 років з моменту укладення договору купівлі-продажу. Продовження терміну завершення будівництва вирішується міською радою».

22.08.2013 сторонами було укладено Договір про зміни № 2, яким п. 5.4 Договору викладено у такій редакції: «Закінчити будівництво об`єкта за початковим призначенням або зі зміною профілю до 16 серпня 2020 року. Продовження терміну завершення будівництва вирішується міською радою».

18.06.2015 р. сторонами було укладено Договір про зміни № 3, яким п. 5.6 Договору викладено у такій редакції: «Забезпечення вимог екологічної безпеки, техніки безпеки, охорони навколишнього середовища під час будівництва та подальшого введення в експлуатацію об`єкта. Забезпечення та наявності на території об`єкту незавершеного будівництва до моменту початку будівництва не менше двох, цілодобових стаціонарних, постів охорони. Забезпечення заходів для не допуску сторонніх осіб на територію об`єкту незавершеного будівництва».

Позивач вказує, що в 2021 році Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради повторно звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із позовними вимогами до Приватного підприємства «Ромбус-Приват», третя особа на стороні Позивача Дніпровська міська рада, за участю Прокуратури Дніпропетровської області про розірвання договору купівлі-продажу №134/А від 16.08.2005 року, укладеного між комітетом комунальної власності Дніпропетровської міської ради та ПП «Ромбус-Приват», посвідченого 16.08.2005 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрованого в реєстрі за №5393, у зв`язку із завершенням відведеного вказаним Договором терміну на завершення будівництва об`єкта незавершеного будівництва готельного комплексу «Парус».

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 05 травня 2021 року у справі №904/7189/20 вказаний позов було задоволено повністю, - розірвано договір купівлі-продажу № 134/А від 16.08.2005, укладений між комітетом комунальної власності Дніпропетровської міської ради (правонаступником якого є Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради) та Приватним підприємством «Ромбус-Приват», посвідчений 16.08.2005 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрований в реєстрі за № 5393, з урахуванням укладених договорів про зміни, у зв`язку із порушенням Відповідачем пункту 5.4 умов цього Договору (зі змінами) в частині завершення відведеного вказаним Договором терміну на завершення будівництва об`єкта незавершеного будівництва готельного комплексу «Парус» та зобов`язано Приватне підприємство «Ромбус-Приват» повернути Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради об`єкт незавершеного будівництва готельного комплексу «Парус», загальною площею 43 620,6 кв.м., що розташований за адресою: вул.Січеславська Набережна (Набережна В.І.Леніна), 5, м.Дніпро, за актом приймання-передачі, що передбачено п.5.7 Договору купівлі-продажу від 16.08.2005 № 134/А (зі змінами).

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 18 листопада 2021 року, у задоволенні апеляційної скарги Відповідача (ПП «Ромбус-Приват») було відмовлено, а Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05 травня 2021 року у справі №904/7189/20 в частині задоволення позовних вимог про: 1). розірвання договору купівлі-продажу № 134/А від 16.08.2005 р., укладеного між комітетом комунальної власності Дніпропетровської міської ради (правонаступником якого є Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради) та Приватним підприємством «Ромбус-Приват», посвідченого 16.08.2005 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрованого в реєстрі за № 5393 та 2). зобов`язання Приватного підприємства «Ромбус-Приват» повернути Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради об`єкт незавершеного будівництва готельного комплексу «Парус», загальною площею 43 620,6 кв.м., що розташований за адресою: вул.Січеславська Набережна (Набережна В.І.Леніна), 5, м.Дніпро, за актом приймання-передачі було залишено без змін.

Постановою Касаційного господарського суду від 01 лютого 2022 року Касаційну скаргу Приватного підприємства «Ромбус-Приват» було залишено без задоволення, а Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 18.11.2021 і рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.05.2021 у справі № 904/7189/20 - залишено без змін.

Позивач зазначає, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05 травня 2021 року у справі №904/7189/20 (яким було розірвано в судовому порядку договір купівлі-продажу № 134/А від 16.08.2005 р.) набрало законної сили 18 листопада 2021 року.

Позивач, з метою досудового врегулювання даного спору, 22.10.2024 року звернувся до Відповідача-1 та Третьої особи-1 листом вих.22/10 № від 22.10.2024 р., в якому вимагав, зважаючи на наявність рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05 травня 2021 року (яке було залишене без змін Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 18 листопада 2021 року та Постановою Касаційного господарського суду від 01 лютого 2022 року у справі №904/7189/20) про розірвання договору купівлі-продажу № 134/А від 16.08.2005 року негайно (однак, в будь-якому випадку не пізніше ніж протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня отримання вказаного листа) перерахувати на поточний банківський рахунок ПП «Ромбус-Приват» № НОМЕР_1 в АБ УКРГАЗБАНК" м. Київ, МФО 320478 кошти в сумі 23 378 769,26 грн, які були сплачені ПП «Ромбус-Приват» на рахунок Комітету комунальної власності Дніпропетровської міської ради за придбання «ГК «Парус». (т.1, а.с.42-43)

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення в силу наступного:

В постанові Верховного Суду від 27.11.2019р. у справі № 923/236/19, викладено наступний правовий висновок:

« Верховний Суд зауважує, що відповідно до п.п. 4, 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити в т.ч. зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Підставу позову становлять фактична й правова підстава. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача. Правильне встановлення підстави позову визначає межі доказування, є гарантією прав відповідача на захист проти позову».

Так, звертаючись до суд першої інстанції з позовною заявою позивач посилався на наявність у нього права на повернення коштів на підставі ч. 4 ст. 653 ЦК України та спеціального приватизаційного законодавства: «…у випадку розірвання приватизаційного договору покупець вправі, згідно з частиною 4 статті 653 ЦК України, вимагати повернення коштів, внесених ним за об`єкт приватизації… (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15.02.2018 у справі № 904/5492/15, від 07.05.2018 у справі № 921/512/17-г)».

З урахуванням доводів і вимог апеляційної скарги, в порядку частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду першої інстанції в частині неоспорюваних сторонами обставин справи відносно того, що:

16.08.2005 між комітетом комунальної власності Дніпропетровської міської ради та ПП «РОМБУС-ПРИВАТ» було укладено договір купівлі-продажу № 134/А, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрований в реєстрі за № 5393, за яким позивач придбав незавершене будівництво готельного комплексу «Парус» загальною площею 40 808,9 кв.м. за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна В.І. Леніна, 5 за ціною 23 378 769,26 грн.

ПП «РОМБУС-ПРИВАТ» повністю виконало зобов`язання щодо сплати за придбаний об`єкт у сумі 23 378 769,26 грн, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.

14.10.2005 між сторонами було укладено Акт прийому-передачі об`єкта незавершеного будівництва.

Сторонами було укладено Договір про зміни № 1 від 11.03.2010, Договір про зміни № 2 від 22.08.2013 та Договір про зміни № 3 від 18.06.2015, якими, зокрема, змінювались строки завершення будівництва об`єкта.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 05.05.2021 у справі № 904/7189/20 договір купівлі-продажу № 134/А від 16.08.2005 (зі змінами) було розірвано у зв`язку з порушенням покупцем п. 5.4 умов договору та зобов`язано ПП «РОМБУС-ПРИВАТ» повернути об`єкт незавершеного будівництва готельного комплексу «Парус». Зазначене рішення залишено без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 18.11.2021 та постановою Касаційного господарського суду від 01.02.2022.

08.02.2022 об`єкт незавершеного будівництва готельного комплексу «Парус» було повернуто у комунальну власність за актом приймання-передачі Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради.

Рішенням Дніпровської міської ради № 84/16 від 23.02.2022 затверджено Положення про Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, відповідно до п. 1.1 якого зазначений Департамент є органом приватизації Дніпровської міської ради.

Після повернення об`єкта у комунальну власність 08.02.2022 ані відповідач-1, ані відповідач-2, ані третя особа-1 не здійснювали жодних дій щодо повторного продажу спірного майна, проведення інвентаризації, оцінки чи експертиз.

Відповідно до ч. 4 ст. 653 ЦК України сторона має право вимагати повернення того, що виконане після розірвання договору.

Колегія суддів зауважує, що дійсно, пунктом 3 Порядку повернення у державну власність об`єктів приватизації у разі розірвання або визнання недійсними договорів купівлі - продажу таких об`єктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 32 від 18.01.2001, повернення покупцям коштів, сплачених за об`єкт приватизації, у разі розірвання договору купівлі-продажу такого об`єкта у зв`язку з невиконанням його умов або визнання його недійсним, який було покладено в основу рішень по справі від 15.02.2018 у справі № 904/5492/15 та від 07.05.2018 у справі № 921/512/17-г, проводилося у судовому порядку провадилося відповідно до законодавства.

Разом з тим, Наказом ФДМУ від 18.10.2018 № 1331, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 листопада 2018 р. за № 1338/32790, визнано таким, що втратив чинність, наказ Фонду державного майна України від 14 листопада 2001 року № 2107 «Про затвердження Порядку звіряння результатів інвентаризацій і оцінок об`єкта приватизації, що за рішенням суду, господарського суду повертається у державну власність, та визначення збитків, що могли бути завдані цьому об`єкту під час володіння ним покупцем», зареєстрований у Міністерстві юстиції України 14 грудня 2001 року за № 1033/6224 (із змінами) та затверджено Порядок повернення у державну (комунальну) власність об`єктів приватизації в разі розірвання або визнання недійсними договорів купівлі-продажу таких об`єктів, що додається.

Виходячи з принципу судочинства jura novit curia - "суд знає закони", неправильна юридична кваліфікація позивачем спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм, відтак при розгляді цієї справи суд апеляційної інстанції самостійно перевіряє доводи сторін щодо застосування закону, який регулює спірні правовідносини та надає правову кваліфікацію цим відносинам і зобов`язанням сторін (аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц та від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, у постанові Верховного Суду від 06.11.2019 у справі № 905/2419/18).

Колегія суддів зауважує, що при розгляді у даній справі, підлягають застосуванню положення Порядку повернення у державну (комунальну) власність об`єктів приватизації в разі розірвання або визнання недійсними договорів купівлі-продажу таких об`єктів, затверженного Наказом Фонду державного майна України від 18 жовтня 2018 року № 1331 (далі за текстом Порядок № 1331).

Так, положеннями розділів «IV. Повернення у державну (комунальну) власність об`єктів приватизації у примусовому порядку» та «V. Оцінка та визначення збитків», якого визначено наступне:

IV. Повернення у державну (комунальну) власність об`єктів приватизації у примусовому порядку:

1. Повернення у державну (комунальну) власність об`єкта приватизації у примусовому порядку поширюється на випадки розірвання договору купівлі-продажу за рішенням суду у зв`язку з невиконанням умов договору купівлі-продажу або визнанням його судом недійсним.

2. За неможливості проведення інвентаризації об`єкта приватизації, що повертається у державну (комунальну) власність у разі розірвання договору купівлі-продажу цього об`єкта за рішенням суду або визнання його судом недійсним, через відмову власника направити своїх представників до складу інвентаризаційної комісії, допустити членів інвентаризаційної комісії до об`єкта приватизації та надати достовірну і повну інформацію про об`єкт повернення інвентаризація здійснюється за даними останньої інвентаризації з урахуванням положень Закону України «Про виконавче провадження».

3. Після повернення об`єкта приватизації у державну (комунальну) власність орган приватизації протягом 30 робочих днів проводить інвентаризацію цього об`єкта відповідно до Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02 вересня 2014 року № 879, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 жовтня 2014 року за № 1365/26142 (із змінами), за рішенням органу приватизації станом на останню звітну дату.

V. Оцінка та визначення збитків

1. Оцінка об`єкта приватизації (крім пакетів акцій, часток), що повертається у державну (комунальну) власність, здійснюється відповідно до вимог Методики оцінки майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2003 року № 1891 (із змінами), після його повернення у державну (комунальну) власність. Метою проведення оцінки є відображення вартості зазначеного об`єкта у бухгалтерському обліку.

2. У разі повернення у державну (комунальну) власність об`єктів приватизації у добровільному порядку оцінка об`єкта, що повертається, проводиться станом на дату відображення результатів оцінки в бухгалтерському обліку, встановлену органом приватизації, при цьому використовуються матеріали інвентаризації, проведеної у процесі повернення.

3. У разі повернення у державну (комунальну) власність об`єктів приватизації у примусовому порядку оцінка об`єкта, що повертається, здійснюється після результатів проведеної інвентаризації згідно з Методикою оцінки майна, затвердженою Кабінетом Міністрів України від 10 грудня 2003 року № 1891 (із змінами).

4. У разі встановлення інвентаризаційною комісією збитків, нестачі або втрати, псування державного (комунального) майна інвентаризаційна комісія відображає наявні дані в матеріалах інвентаризації.

Розмір фактичних збитків, завданих державі (територіальній громаді) за час перебування зазначеного об`єкта у приватній власності, визначається відповідно до Методики оцінки майна, затвердженої Кабінетом Міністрів України від 10 грудня 2003 року № 1891 (із змінами), після повернення такого об`єкта у державну (комунальну) власність. При цьому дата оцінки визначається з урахуванням положень частини третьої статті 225 Господарського кодексу України.

5. У разі визначення розміру збитків суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, який здійснює оцінку об`єкта приватизації, що повертається у державну (комунальну) власність, необхідні розрахунки оформлюються суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання окремим розділом звіту про оцінку майна (окремо зазначаються вартість об`єкта приватизації, що повертається, та розмір збитку, завданого державі (територіальній громаді)).

Відповідно до пункту розділу «VI. Особливості повернення об`єктів приватизації»:

2. Повернення покупцям коштів, сплачених за об`єкти приватизації, здійснюється у порядку, встановленому Фондом державного майна України, на підставі рішення суду про розірвання договору купівлі-продажу або визнання його судом недійсним з коштів, які надійшли від повторного продажу таких об`єктів (зменшених на суму збитків, неустойки, штрафів та будь-яких інших платежів, які належать до сплати покупцем згідно із Законом України «Про приватизацію державного і комунального майна» та/або договором купівлі-продажу), протягом 5 робочих днів після надходження коштів від повторного продажу на рахунок державного органу приватизації.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів констатує, що поверненню Приватному підприємства "РОМБУС-ПРИВАТ" підлягають не 23 378 769,26 грн, які були сплачені ПП «Ромбус-Приват» на р/р №0002 в УДКУ Дніпропетровської області в м. Дніпропетровську, МФО 805012, одержувач: Комітет комунальної власності Дніпропетровської міської ради, код ОКПО 25973910 на виконання умов договору купівлі-продажу №134/А, посвідченгого 16.08.2005 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. і зареєстрованого в реєстрі за №5393, які, становлять предмет позовних вимог, а сума, яка має залишитися в результаті належного виконання уповноважними особами вимог Порядку № 1331 за мінусом збитків, неустойки, штрафів та будь-яких інших платежів, які належать до сплати покупцем згідно із Законом України «Про приватизацію державного і комунального майна» та/або договором купівлі-продажу

Алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим і залежить насамперед від позиції сторін спору, а також доводів і заперечень, якими вони обґрунтовують свою позицію. Предмет доказування формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №910/4994/18).

Відповідно до частини 1 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заявами по суті справи , відповідно до частини 2 статті 161 Господарського процесуального кодексу України, є : позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

З позицій сторін, які викладені в заявах по суті, поданих до суду першої інстанції та відзивів на апеляційну скаргу, колегія суддів виснує, що уповноважні особи не виконанали вимог Порядку № 1331 в частині забезпечення проведення інвентаризації та визначення можливих збитків, нестачі або втрати, псування державного (комунального) майна у відповідності до Методики оцінки майна, затвердженою Кабінетом Міністрів України від 10 грудня 2003 року № 1891 (із змінами) та здійснили повторний продаж спірного об`єкту.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

У кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (частина перша статті 14 ГПК України), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 13 ГПК України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально

Задоволення судом позовної вимоги має з урахуванням вимог верховенства права дозволити досягнути мети судочинства, зокрема реально відновити суб`єктивне право, яке порушив, оспорює або не визнає відповідач. Якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, і той, який обрав позивач, можна використати для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких він звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним, зокрема неефективним, і відмовляє у позові. У тому ж випадку, якщо заявлену позовну вимогу взагалі не можна використати для захисту права чи інтересу, оскільки незалежно від доводів сторін спору суд не може її задовольнити, таку вимогу не можна розглядати як спосіб захисту.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду виснує, що за поданим Приватним підприємством "РОМБУС-ПРИВАТ", позовом з тими вимогами, які у ньому заявлені, інтереси позивача, не будуть відновлені і позивач не отримає відповідного відшкодування, на яке може розраховувати у відповідності до положень Порядку № 1331; у цьому випадку задля відновлення відповідних інтересів Приватного підприємства "РОМБУС-ПРИВАТ", належним способом захисту має бути зобов`язання учасників виконати вимоги Порядку повернення у державну (комунальну) власність об`єктів приватизації в разі розірвання або визнання недійсними договорів купівлі-продажу таких об`єктів, затверженного Наказом Фонду державного майна України від 18 жовтня 2018 року № 1331 та Методики оцінки майна, затвердженою Кабінетом Міністрів України від 10 грудня 2003 року № 1891 (із змінами).

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (п. 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 у справі № 925/642/19).

Відповідно до пункту 4 частини 1, частини 2 статті 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Висновки суду першої інстанції в частині того, що « незалучення до участі у справі в якості співвідповідача Дніпровської міської ради є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову, незалучення всіх належних відповідачів виключає можливість вирішення судом цього спору по суті заявлених вимог» відхиляються колегією суддів, як такі, що прийнято без урахування вищенаведених норм матеріального права, які підлягали застосуванню у спірних правовідносинах.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до частини 4 статті 277 Господарського процесуального кодексу України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи вищевикладене, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2025 у справі № 904/5072/24 підлягає зміні з викладенням його мотивувальної частини в редакції даної постанови.

Разом з тим, оскільки колегія суддів дійшла висновку про неналежність обраного позивачем способу захисту, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 420 818 грн. 00 коп. покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "РОМБУС-ПРИВАТ", на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2025 у справі № 904/5072/24 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2025 у справі № 904/5072/24 змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції даної постанови.

В іншій частині рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2025 у справі № 904/5072/24 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору у сумі 420 818 грн. 00 коп. покласти на Приватне підприємство "РОМБУС-ПРИВАТ", м. Київ.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено 30.03.2025

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя А.Є. Чередко