ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2025 року м.Дніпро Справа № 904/142/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О.(доповідач),

суддів: Чус О.В., Кощеєва І.М.

при секретарі судового засідання Карпенко А.С.

Представники сторін:

від позивача: Русанова Вікторія Вікторівна (в залі суду) - від АТ "Українська залізниця" - адвокат, довіреність №б/н, від 09.12.2025р.

від відповідача: не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління соціальної політики Нікопольської міської ради, Дніпропетровська область, м. Нікополь на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2025 у справі №904/142/22 (суддя Мілєва І.В.)

За позовом Акціонерного товариства Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства Українська залізниця", Дніпропетровська область, м. Дніпро

до Управління соціальної політики Нікопольської міської ради, Дніпропетровська область, м. Нікополь,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Нікопольська міська рада, Дніпропетровська область, м. Нікополь

про стягнення 7 825 088,69 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Акціонерне товариство "Українська залізниця в особі регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Управління соціальної політики Нікопольської міської ради про стягнення 7 825 088,69 грн. збитків за пільгові перевезення громадян.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02.08.2022 в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 19.12.2023 апеляційну скаргу Акціонерного товариства Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.08.2022 у справі № 904/142/22 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.08.2022 у справі № 904/142/22 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.03.2024 закрито касаційне провадження у справі № 904/142/22 за касаційною скаргою Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.12.2023 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.08.2022.

24.07.2024 справу № 904/142/22 було направлено до Центрального апеляційного господарського суду.

11.09.2024 відповідач подав до суду заяву, в якій просить суд ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 60 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2025 р. у справі № 904/142/22 відмовлено Управлінню соціальної політики виконавчого комітету Нікопольської міської ради у поновленні строку на подання до суду заяви про ухвалення додаткового рішення. Заяву Управління соціальної політики виконавчого комітету Нікопольської міської ради про ухвалення додаткового рішення - залишено без розгляду.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, місцевий господарський суд виходив з того, що заява відповідача про ухвалення додаткового рішення подана до суду поза межами встановленого ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України строку на подання такої заяви.

Господарським судом зазначено, що жодних належних обґрунтувань поважності причин пропуску строку на подання до суду заяви про ухвалення додаткового рішення відповідачем не наведено. Належних та достовірних доказів неможливості подати до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у встановлений законом строк відповідач не надав, у зв`язку з чим судом відмовлено у поновленні пропущеного строку.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, через систему "Електронний суд", Управління соціальної політики Нікопольської міської ради, Дніпропетровська область, м. Нікополь подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2025 у справі № 904/142/22. Передати справу № 904/142/22 для продовження розгляду заяви Відповідача до Господарського суду Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

Апелянт вважає, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2025 допущено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права; неправильне застосування норм матеріального права, зокрема щодо оцінки поважності причин пропуску строку.

Щодо поважності причин пропуску строку апелянт зазначає, що суд неправильно оцінив обставини, пов`язані з воєнним станом та бойовими діями. З 24.02.2022 в Україні діє воєнний стан, а з 21.07.2022 Нікопольська міська територіальна громада перебуває в зоні активних бойових дій (наказ Мінреінтеграції № 309 від 22.12.2022). Щоденні обстріли, повітряні тривоги та перебування працівників у укриттях унеможливлювали виконання процесуальних обов`язків. Апелянт посилається на постанови Верховного Суду від 21.12.2019 у справі № 910/6298/19, від 24.12.2019 у справі № 909/359/19 та від 30.07.2020 у справі № 910/15481/17, де визнано, що воєнний стан та бойові дії можуть бути поважними причинами для пропуску строків, якщо вони об`єктивно перешкоджають вчиненню дій.

Апелянт звертає увагу, що довідка від 19.02.2024 підтверджує відсутність посади юрисконсульта в Управлінні, що ускладнює підготовку документів. Попри те, що договір № 16 від 04.02.2022 передбачав правову допомогу Адвокатського бюро "Герман і партнери", калькуляція до договору не включала обов`язок подання заяви про додаткове рішення. Апелянт посилається на постанови Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 820/5134/17 та від 23.12.2021 у справі № 480/4737/19, де підкреслено, що суд має враховувати індивідуальні обставини, зокрема кадрові обмеження, при оцінці поважності причин.

Апелянт зазначає, що відмова у поновленні строку позбавляє його права на відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 60 000 грн, підтверджених актом прийому-передачі від 04.08.2022 та платіжним дорученням від 06.10.2022 (виконане 30.12.2022). Це суперечить ст. 2 ГПК України (справедливість і ефективність судового захисту) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини.

Апелянт стверджує, що суд порушив ст. 91 ГПК України, не надавши належної оцінки всім доказам, поданим апелянтом (договір № 16 від 04.02.2022, акт від 04.08.2022, платіжне доручення від 06.10.2022, довідка від 19.02.2024, наказ Мінреінтеграції № 309). Згідно з ст. 240 ГПК України, суд зобов`язаний всебічно з`ясувати обставини, що впливають на вирішення питання, а не обмежуватися формальною констатацією.

Апелянт також посилається на те, що суд неправильно застосував ч. 4 ст. 13 ГПК України, покладаючи ризик на апелянта без урахування форс-мажорних обставин, та на постанови Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 та від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц, де вказано, що суд має враховувати об`єктивні обставини, які не залежать від волі учасника.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" не скористалося правом подати відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Згідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 12.03.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Дармін М.О., судді: Чус О.В., Кощеєв І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.03.2025р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи/копії матеріалів справи №904/142/22. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Управління соціальної політики Нікопольської міської ради, Дніпропетровська область, м. Нікополь на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2025 у справі №904/142/22 відкладено до надходження матеріалів оскарження до суду апеляційної інстанції.

21.03.2025р. матеріали справи №904/142/22 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.03.2025р. апеляційну скаргу залишено без руху. Скаржнику наданий строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме подання до апеляційного суду належних доказів доплати судового збору у сумі 2422.40 грн.

На виконання вказаної ухвали від скаржника надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги та долучення до матеріалів апеляційної скарги витребуваних судом доказів.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.05.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління соціальної політики Нікопольської міської ради, Дніпропетровська область, м. Нікополь на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2025 у справі №904/142/22. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 16.12.2025 об 10:30 годин.

16.12.2025 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

Акціонерне товариство "Українська залізниця в особі регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Управління соціальної політики Нікопольської міської ради про стягнення 7 825 088,69 грн. збитків за пільгові перевезення громадян.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02.08.2022 в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 19.12.2023 апеляційну скаргу Акціонерного товариства Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.08.2022 у справі № 904/142/22 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.08.2022 у справі № 904/142/22 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.03.2024 закрито касаційне провадження у справі № 904/142/22 за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.12.2023 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.08.2022.

24.07.2024 справу № 904/142/22 було направлено до Центрального апеляційного господарського суду.

11.09.2024 відповідач подав до суду заяву, в якій просить суд ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 60 000,00 грн.

Справа № 904/142/22 повернулась до Господарського суду Дніпропетровської області.

Суд ухвалою від 03.03.2025 призначив заяву Управління соціальної політики Нікопольської міської ради про прийняття додаткового рішення до розгляду у засіданні на 10.03.2025.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

Відповідно до частин 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ч. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Верховний Суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасне подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, зробив такі висновки щодо застосування норм процесуального права у подібних правовідносинах: право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (п. 1.20 постанови Верховного Суду від 19.07.2021 у справі № 910/16803/19); ГПК України не встановлено неможливості поновлення пропущеного процесуального строку для подання стороною доказів на підтвердження розміру судових витрат у зв`язку з розглядом справи (п. 20 постанови Верховного Суду від 17.12.2020 у справі № 911/4670/13, постанова від 21.12.2019 у справі № 910/6298/19, від 24.12.2019 у справі № 909/359/19). Заяву щодо вирішення питання про стягнення витрат необхідно залишити без розгляду, якщо докази були надані поза межами строку, без клопотання про поновлення цього строку та обґрунтування поважності причин його пропуску.

Отже, для реалізації права на отримання компенсації витрат на професійну правничу допомогу, а також для подання відповідних додаткових доказів, відповідач був зобов`язаний виконати свій процесуальний обов`язок подати такі докази у строк, передбачений частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, а саме: протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення суду. У разі пропуску зазначеного строку, на відповідача покладався обов`язок обґрунтувати поважність причин його пропуску.

З огляду на положення ч. 5 ст. 240 ГПК України та вимоги ч. 8 ст. 129 ГПК України відповідач повинен був подати докази понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу до 03.10.2022 включно. Водночас, як вже зазначалось, 01.09.2024 до суду надійшла заява Управління соціальної політики виконавчого комітету Нікопольської міської ради про ухвалення додаткового рішення та заявлено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом.

Статтею 118 ГПК України встановлено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Питання щодо поновлення та продовження процесуальних строків врегульовано нормами ст. 119 ГПК України, згідно з ч. 1 якої суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Колегія суддів звертає увагу, що поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії.

Скаржник обґрунтовує пропуск строку для подання заяви про ухвалення додаткового рішення низкою обставин, які, на його думку, об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду першої інстанції, зокрема: «… Відповідач розуміє, що пропущений строк для направлення заяви про ухвалення рішення є достатньо тривалим, однак існують обставини, які створюють перешкоди у вчасному підготовленні процесуальних документів.

Такими обставинами є відсутність посади юриста в управлінні та введений відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України» Про введення воєнного стану в Україні» 24.02.2022 воєнний стан, який діє і по нині.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 27.07.2022 № 169 Нікопольську міську територіальну громаду було включено до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22.12.2022 № 309 «Про затвердження Переліку територій на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» Нікопольську міську територіальну громаду включено до Переліку територій, де ведуться активні бойові дії.

Слід зауважити, що:

- місто Нікополь з липня 2022 щодоби постійно перебуває під артилерійськими обстрілами агресора;

- сигнал «тривога» по місту триває щодоби (в тому числі і в робочий час);

- під час сигналу «тривога» працівники виконавчих органів перебувають в укритті (без можливості виконувати свої посадові обов`язки).

Сигнал артобстрілу лунає по факту вибухів на території міста, і в цей період існує реальна загроза життю та здоров`ю (щодня руйнується інфраструктура, нерухомість, наявність поранених, в тому числі і загиблих).

Вказана обставина є непереборною, тобто такою, що не залежить від волевиявлення особи, створює перешкоди та труднощі у вчасному підготовленні, направленні процесуальних документів, у строки, що встановлені кодексом господарського судочинства.

Нікопольська міська територіальна громада знаходиться в зоні активних бойових дій. Кожного дня місто потерпає від обстрілів російських терористів. Значний обсяг фінансових ресурсів спрямовується на подолання їх наслідків.

У 2024 році видатки на ліквідацію наслідків надзвичайних ситуацій воєнного характеру з бюджету міста було спрямовано 73,4 млн. грн.

За перше півріччя поточного року на ремонт житлових будинків спрямовано 38,2 млн. грн. або 65% до річного плану на дану мету.

Внаслідок змін у законодавстві відбувається щорічне скорочення надходжень до бюджету міста. Вільний фінансовий ресурс відсутній.

Тобто, будь-яке надходження коштів спрямовується та використовується у зв`язку з жахливими викликами діючого воєнного стану та його наслідків.

Також, Відповідач є установою для забезпечення захисту потреб найбільш вразливих верств населення.

Більше того, вказана судова справа викликана (виникла) внаслідок відповідних дій самого Позивача, який як з`ясувалось був неправий, про що свідчать судові рішення у справі по суті спору.

І тільки у зв`язку з необхідністю вжиття заходів та зусиль Відповідачем та Третьою особою - останні мають повне та передбачене законом право на повернення відповідних коштів. …».

Колегія суддів зауважує, що викладені скаржником причини пропуску строку подання заяви про ухвалення додаткового рішення носять характер логічної хиби «non causa pro causa» ( лат.) яка полягає в помилковому прийнятті чогось як причини певної події, що насправді не є її причиною. Невчасне звернення до суду першої інстанції із заявою про розподіл судових витрат на професійсну правничу допомогу, згідно фактичних обставин даної справи, знаходиться виключно у площині дій заявника і не свідчать про наявність поважних причин, які об`єктивно виключали можливість вчинити процесуальної дії у визначений законом строк.

При цьому, саме по собі зазначення Управлінням соціальної політики виконавчого комітету Нікопольської міської ради про наявність таких обставин не є безумовною підставою для поновлення строку на звернення з заявою про відшкодування судових витрат, оскільки послуги, які, згідно акту прийому-передачі наданих послуг №16 від 04.08.2022, були йому надані Адвокатським об`єднанням «ГЕРМАН І ПАРТНЕРИ» (т. 3 а.с. 235), яке згідно розділу « 10.РЕКВІЗИТИ СТОРІН» Договору про надання правової допомоги (т. 3 а.с. 234), відповідно, територіально знаходиться в місті Дніпро вул.Європейська, 10 оф.10.

Колегія суддів зауважує, що відповідно до частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Поняття справедливе правосуддя в сучасному розумінні має два аспекти:

- матеріальна справедливість, яка полягає в тому, що кожне судове рішення має бути справедливим по суті (тобто при вирішенні спірного питання повинні бути справедливо визначені права і обов`язки тих, хто звернувся до суду, або завдяки судовому рішенню має бути відновлена порушена справедливість);

- процесуальна справедливість, яка передбачає розгляд справи відповідно до певних судових процедур.

В аспекті зазначеного колегія суддів апеляційного господарського суду звертається до практики Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує на те, що "при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (див. рішення у справі "Walchli v. France", заява № 35787/03, п. 29, 26.07.2007; "ТОВ "Фріда" проти України", заява № 24003/07, п. 33, 08.12.2016).

Частиною 4 статті 13 ГПК України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема, й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Враховуючи встановлені у справі фактичні обставини, колегія суддів виснує правомірність висновку суду першої інстанії щодо наявності правових підстав для залишення без розгляду заяви Управління соціальної політики виконавчого комітету Нікопольської міської ради про ухвалення додаткового рішення, оскільки така заява подана з пропуском установленого частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України п`ятиденного строку, без належного обґрунтування поважності причин його пропуску, а відтак за відсутності правових підстав для його поновлення.

Доводи апелянта по суті його скарги свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування ухвали господарського суду першої інстанції.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в рішенні, яке є предметом апеляційного оскарження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2025 у справі №904/142/22 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Управління соціальної політики виконавчого комітету Нікопольської міської ради на неї, відповідно, підлягає залишенню без задоволення.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 2422,40 грн. покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціальної політики Нікопольської міської ради, Дніпропетровська область, м. Нікополь на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2025 у справі №904/142/22 - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2025 у справі №904/142/22 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн. покласти на Управління соціальної політики Нікопольської міської ради, Дніпропетровська область, м. Нікополь.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено 21.01.2026р.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.В.Чус

Суддя І.М.Кощеєв