ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/1367/25

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

секретар судового засідання: Андрощук О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Агафонова М.В. - довіреність №5290/10-25 від 16.12.2025;

від відповідача: Стахов О.А. - ордер серія АМ №1169716 від 20.11.2025,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Житомирського обласного центру зайнятості

до Фізичної особи - підприємця Полонської Катерини Василівни

про стягнення 49870,81 грн

Житомирський обласний центр зайнятості звернувся до суду з позовом до Фізичної особи - підприємця Полонської Катерини Василівни про стягнення 49870,81 грн коштів мікрогранту.

Ухвалою від 17.10.2025 суд залишив позовну заяву без руху та надав заявнику час для усунення недоліків позовної заяви.

22.10.2025 до суду від заявника надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою від 27.10.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначив на 27.11.2025 об 11:00.

13.11.2025 до суду повернулась копія ухвали від 27.10.2025, яка направлялася на адресу відповідача, з відміткою у довідці про причини повернення: "адресат відсутній за вказаною адресою".

20.11.2025 через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді.

21.11.2025 до суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшов відзив з додатками.

25.11.2025 через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшли такі документи:

- клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні;

- заява про долучення документів до попередньо поданого клопотання про відкладення розгляду справи.

25.11.2025 до суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла відповідь на відзив з додатками.

26.11.2025 через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою від 27.11.2025 суд відклав розгляд справи по суті на 18.12.2025.

15.12.2025 до суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшло клопотання про стягнення з позивача на користь відповідача 18000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Представник позивача у засіданні суду підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача позовні вимоги заперечив з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Також вказав, що відповідач за себе і за працевлаштованих працівників сплатила податків більше, ніж сума мікрогранту, тому позовні вимоги є безпідставними. Підтвердив правильність визначених позивачем сум сплачених відповідачем податків. Підтримав заяву про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 18000,00 грн.

Представник позивача зазначила, що дійсно згідно з наявними у позивача даними відповідач сплатила 58476,00 грн за ФОП, однак, пояснила, що згідно з редакцією Порядку надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу, що діяла до закінчення трирічного строку реалізації проекту мікрогранту, податки враховувалися лише за працевлаштованих осіб, а зміни до вказаного Порядку були внесені уже після закінчення трирічного строку з дня отримання відповідачем мікрогранту, тому до відповідача не застосовуються. Також пояснила, що відлік трирічного строку реалізації проекту мікрогранту починається від дати надходження коштів на рахунок отримувача мікрогранту.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов абзацу 11 пункту 20 Порядку надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.2022 № 738 (зі змінами) щодо повернення відповідачем різниці між сумою мікрогранту та сплаченими податками та зборами, єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за працевлаштованих згідно з цим Порядком працівників у розмірі 49870,81 грн, у зв`язку з тим, що відповідачем протягом трирічного строку реалізації проекту за період з 22.08.2022 по 22.08.2025 сплачено податки та збори, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за працівників, працевлаштованих на умовах цього Порядку, в сумі 200129,19 грн, що є меншою, ніж отриманий мікрогрант.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (а.с.39-42) просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що редакція Порядку надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.2022 №738, на час виникнення спірних правовідносин взагалі не передбачала повернення різниці між сумою мікрогранту та сплаченими податками, так само як і не містила конкретизації, які саме податки, збори та інші обов`язкові платежі (сплачені за працівників чи за себе фізичною особою - підприємцем) підлягають врахуванню, тому, на думку відповідача, застосування редакції нормативно-правового акта, яка не була чинною на час виникнення правовідносин, є неправомірним. Вказує, що позивачем не наводиться обґрунтований розрахунок стягуваних сум, який був би підтверджений належними та допустимими доказами. Крім того, зазначає, що складовою спірних правовідносин, що виникли між сторонами, є публічний договір про надання мікрогранту, форма якого затверджена наказом Міністерства економіки України від 06.07.2022 №1969. Однак у такому договорі (ані станом на дату отримання мікрогранту, ані станом на дату його закінчення) не було передбачено обов`язок відповідача повернути різницю між сумою мікрогранту та сплаченими податками, зборами та іншими обов`язковими платежами, окрім як у випадках невиконання обов`язкової умови, тобто працевлаштування працівників, що було виконано відповідачем.

У відповіді на відзив (а.с.67-70) позивач зазначає, що безпосередньо договором про надання мікрогранту, форма якого затверджена наказом Міністерства економіки України від 06.07.2022 №1969, передбачено, що умови договору мікрогранту може бути змінено в односторонньому порядку, а також те, що отримувач мікрогранту зобов`язаний регулярно ознайомлюватись з опублікованими на сайті новими редакціями договору. Крім того, у разі розбіжності між умовами договору та умовами Порядку пріоритетними є умови Порядку. Щодо обґрунтування суми позову позивач вказує, що відповідач не надав доказів того, що ним було сплачено більшу суму податків, зборів, платежів порівняно із сумою позову. При цьому відповідачем самостійно подавалась звітність щодо сплати нею податків, зборів, платежів до центру зайнятості, яка є в електронному вигляді.

Оцінивши в сукупності надані до справи документи, проаналізувавши вимоги законодавства, що регулює спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.07.2022 відповідач звернулася через Єдиний державний вебпортал електронних послуг "Дія" із заявою №745WBN на отримання гранту на власну справу (а.с.13-15). Також, за наданою відповідачем у заяві інформацією, сума запиту гранту становить 250000,00 грн, які відповідач планує витратити на придбання обладнання, необхідного для здійснення господарської діяльності отримувачем.

Згідно з наказом Державного центру зайнятості №31 від 22.07.2022 "Про надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу" надано мікрогранти на створення або розвиток власного бізнесу 424 отримувачам на загальну суму 98233635,00 грн (а.с.8).

У додатку №1 до наказу Державного центру зайнятості №31 від 22.07.2022 наведено список заявників, які отримали позитивне рішення комісії Державного центру зайнятості та набрали найбільшу сукупну кількість балів, у межах наявної граничної суми мікрогрантів, визначеної Мінекономіки, за заявами поданими у період з 01.07.2022 по 10.07.2022 (а.с.16).

Суд встановив, що у цьому списку за порядковим номером 107 значиться заява відповідача №745WBN із сумою виплати гранту 250000,00 грн (а.с.20).

29.07.2022 відповідачем підписано заяву про приєднання до Договору про надання мікрогранту (а.с.12), згідно з якою відповідач наданням цієї заяви приєднується до умов Договору про надання мікрогранту, який оприлюднено на офіційному сайті Державного центру зайнятості в мережі Інтернет, вільний доступ до якого здійснюється за адресою (доменним ім`ям): www.dcz.ua.

Згідно з випискою Житомирського обласного управління АТ "Ощадбанк" по рахунку Фізичної особи - підприємця Полонської Катерини Василівни, 22.08.2022 надійшли кошти мікрогранту у розмірі 250000,00 грн, які були використані відповідачем повністю (а.с.19).

Як вбачається з матеріалів справи, 03.09.2025 на засіданні Комісії Житомирського обласного центру зайнятості з питань опрацювання заяв та бізнес-планів на отримання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу та грантів на створення або розвиток власного бізнесу учасниками бойових дій, особам з інвалідністю внаслідок війни та членам їх сімей, моніторингу та розгляду питань, пов`язаних з виконанням умов договору гранту/мікрогранту (протокол №8), прийнято рішення про повернення різниці між отриманим мікрогрантом та податками і зборами, ЄСВ у сумі 49870,81 грн Фізичною особою - підприємцем Полонською Катериною Василівною, профінансованої 22.08.2022, у зв`язку з досягненням трирічного строку реалізації проекту, відповідно до п.20 Порядку надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.2022 №738 (зі змінами), яке затверджено наказом директора Житомирського обласного центру зайнятості №255 від 05.09.2025 (а.с.11).

Матеріалами справи підтверджується те, що позивач звертався до відповідача з претензією від 08.09.2025 №3553/10.01.-25 щодо повернення різниці між сумою мікрогранту і сплаченими податками за працевлаштованих згідно Порядку працівників у розмірі 49870,81 грн у місячний строк з дня отримання цієї претензії (а.с.17-19), яка залишена відповідачем без відповіді та без задоволення.

Суд встановив, що у формі договору про надання мікрогранту, затвердженої наказом Міністерства економіки України від 06.07.2022 №1969, вказано, що цей договір є договором приєднання в розумінні статті 634 Цивільного кодексу України і може бути укладений лише шляхом приєднання отримувача до всіх його умов в цілому шляхом надання АТ "Ощадбанк" заяви про приєднання до умов цього договору в порядку, передбаченому цим договором.

У розділі ІІ "Предмет договору" зазначено, що на виконання цього договору на підставі рішення ДЦЗ про надання мікрогранту, прийнятого до його укладання отримувачу відповідно до Порядку та договорів про взаємодію надається мікрогрант у розмірі та порядку визначених умовами цього договору.

Відповідно до п.1 розділу V цього договору, обов`язковою умовою договору є створення протягом строку дії цього договору робочих місць залежно від розміру мікрогранту відповідно до умов Порядку, кількість яких визначається з урахуванням бізнес-плану та рішення ДЦЗ про надання мікрогранту і зазначається у заяві про приєднання.

Так, згідно з пп.5 п.2 розділу VI. Права та обов`язки сторін договору, отримувач зобов`язується повернути до Уповноваженого банку різницю між сумою отриманого мікрогранту та фактично сплаченими відповідно до Порядку податками, зборами (обов`язковими платежами), єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі невиконання обов`язкової умови.

Пунктом 4 розділу VI. Права та обов`язки сторін визначено, що ДЦЗ має право:

- через регіональні, міські, районні, міськрайонні центри зайнятості, філії регіональних центрів зайнятості, а також із залученням відповідних центральних та/або місцевих органів влади (у разі необхідності), здійснювати моніторинг та контроль виконання умов договору (зокрема, шляхом періодичних виїзних оглядів місця провадження господарської діяльності отримувача) протягом трьох років з дня укладення отримувачем договору або до повного виконання обов`язкової умови договору, визначеної абзацом третім пункту 20 Порядку відповідно до Порядку;

- вимагати від отримувача необхідну інформацію та документи, зокрема стосовно сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та створених робочих місць тощо;

- вимагати повернення коштів мікрогранту та розірвати цей договір у випадках, передбачених його умовами.

Відповідно до п.2, 3 розділу XIII. Порядок укладання договору та внесення змін до нього, договір укладається шляхом приєднання отримувачем до його умов шляхом подання до Уповноваженого банку належним чином заповненої та підписаної отримувачем (його уповноваженим представником) заяви про приєднання (в трьох ідентичних примірниках), яка оформляється у письмовій формі. Договір вважається укладеним з дати проставляння Уповноваженим банком (його представником) відмітки на поданій йому отримувачем заяві про приєднання. Така відмітка проставляється Уповноваженим банком після належної ідентифікації та верифікації отримувача), а також перевірки відповідності її даних бізнес-плану та рішенню ДЦЗ про надання мікрогранту такому отримувачу. Уповноважений банк відмовляє у проставлянні зазначеної відмітки на заяві про приєднання у випадку виявлення невідповідності вказаним документам.

Умови цього договору можуть бути змінені в односторонньому порядку шляхом розміщення ДЦЗ нової редакції договору (у вигляді файлу, на який накладено кваліфікований електронний підпис уповноваженої особи ДЦЗ) на сайті не пізніше, ніж за 7 днів до дати набрання чинності такими змінами.

Отримувач зобов`язується регулярно ознайомлюватись з опублікованими на сайті новими редакціями договору. Датою ознайомлення отримувача з оприлюдненою інформацією вважається момент, з якого інформація отримала вигляд доступної для отримувача відповідно до умов цього договору.

У п.2 розділу XIV. Інші умови вказано, що договір укладено з урахуванням положень Порядку.

У подальшому у форму договору про надання мікрогранту, затверджену наказом Міністерства економіки України від 06.07.2022 №1969 (в редакції наказу Міністерства економіки України від 28.11.2024 №26810), було внесено, зокрема наступні зміни:

- до п.1 розділу V цього договору: "Обов`язковою умовою договору, крім надання мікрогранту отримувачам, визначеним абзацами другим та п`ятим пункту 4 Порядку, є створення протягом шести місяців з дня зарахування коштів на рахунок отримувача в уповноваженому банку робочих місць у значенні, наведеному в абзаці третьому пункту 20 Порядку, залежно від розміру мікрогранту, визначеного пунктом 4 Порядку, та працевлаштування на них осіб не менше як 24 місяці протягом трирічного строку реалізації проекту. У разі призову отримувача на військову службу під час мобілізації або укладання контракту на проходження військової служби, що підтверджується відповідними документами та заявою на ім`я керівника регіонального центру зайнятості, виконання обов`язкової умови договору тимчасово зупиняється та продовжується після демобілізації отримувача.";

- до пп.5 п.2 розділу VI. Права та обов`язки сторін договору: "повернути до Уповноваженого банку на рахунок, з якого здійснюється перерахування мікрогранту, суму отриманого мікрогранту в повному обсязі в разі невиконання обов`язкової умови";

- п.2 розділу XIV. Інші умови викладено у наступній редакції: "Договір укладено з урахуванням положень Порядку. У разі розбіжності між умовами договору та умовами Порядку пріоритетними є умови Порядку."

Відповідно до ч.1,2 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Суд враховує, що правовідносини між сторонами врегульовані Законом України "Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні" та Порядком надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.2022 № 738.

Відповідно до статті 16 Закону України "Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні" надання фінансової державної підтримки здійснюється спеціально уповноваженим органом у сфері розвитку малого і середнього підприємництва, іншими органами виконавчої влади, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, Українським фондом підтримки підприємництва та іншими загальнодержавними фондами, регіональними та місцевими фондами підтримки підприємництва. Фінансова державна підтримка надається за рахунок державного та місцевих бюджетів.

Пунктом 1 Порядку надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.2022 № 738 (в редакції станом на дату укладення договору) визначено, що метою надання безповоротної державної допомоги у формі мікрогрантів є сприяння зайнятості населення, створення або розвиток власного бізнесу. Джерелами фінансування надання мікрогрантів отримувачам є кошти: Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття (далі - Фонд); державного бюджету, у тому числі кошти, що надходять на рахунок Мінекономіки "Фонд підтримки малого та середнього бізнесу", відкритий у Національному банку, на який зараховуються добровільні внески (благодійні пожертви) від фізичних та юридичних осіб приватного права та/або публічного права в національній та іноземній валюті.

Головним розпорядником бюджетних коштів є Мінекономіки. Розпорядником коштів Фонду є Державний центр зайнятості (п.2 Порядку).

Розмір мікрогранту, який надається одному отримувачу, визначається відповідно до його запиту, але не менше 50000 гривень та не перевищує, зокрема, 250000 гривень у випадку зобов`язання отримувача створити не менше двох робочих місць після отримання мікрогранту та прийняття на них працівників (п. 4 Порядку).

Надання мікрогрантів здійснюється Мінекономіки через АТ "Ощадбанк" (далі - уповноважений банк) на підставі рішень Державного центру зайнятості, включених до подання про надання мікрогрантів (далі - подання), відповідно до договору про взаємодію між Мінекономіки, уповноваженим банком та Державним центром зайнятості (п. 6 Порядку).

Відповідно до абз.1,2 п. 20 Порядку, для отримання мікрогранту отримувач підписує договір про надання мікрогранту (далі - договір мікрогранту) за формою, встановленою Мінекономіки. У договорі мікрогранту обов`язково зазначаються цілі використання мікрогранту з переліку, визначеного пунктом 5 цього Порядку, умови, невиконання або неналежне виконання яких може призвести до повернення отримувачем отриманих коштів.

Згідно з абз.4 п.20 Порядку, у разі невиконання обов`язкової умови договору мікрогранту отримувач зобов`язаний повернути різницю між сумою отриманого мікрогранту та фактично сплаченими податками, зборами (обов`язковими платежами), єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Відповідне рішення приймається регіональним центром зайнятості. Отримувач здійснює повернення зазначеної різниці уповноваженому банку не пізніше останнього робочого дня місяця, у якому спливає трирічний строк реалізації проекту. Уповноважений банк протягом п`яти робочих днів повертає зазначені кошти на рахунок Мінекономіки, відкритий в Казначействі, для подальшого їх перерахування до Державного бюджету України в установленому порядку. Неповернуті отримувачем кошти стягуються з нього відповідно до законодавства.

У подальшому згідно з постановою Кабінету Міністрів України №1156 від 12.10.2022 "Деякі питання фінансування та підтримки малого та середнього бізнесу" до Порядку внесено зміни та викладено абз.5 п.20 Порядку у наступній редакції: "У разі невиконання обов`язкової умови договору мікрогранту отримувач зобов`язаний повернути різницю між сумою отриманого мікрогранту та фактично сплаченими податками та зборами, єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Відповідне рішення приймається регіональним центром зайнятості. Отримувач здійснює повернення зазначеної різниці уповноваженому банку не пізніше останнього робочого дня місяця, у якому спливає трирічний строк реалізації проекту, на рахунок, з якого здійснюється перерахування мікрогранту."

Згідно з абз.11 п.20 Порядку (в редакції постанови Кабінету Міністрів України №540 від 19.05.2023), у разі коли отримувачем протягом трирічного строку реалізації проекту сплачено податки та збори, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за працівників, працевлаштованих на умовах цього Порядку, у сумі, що є меншою, ніж отриманий мікрогрант, різниця між сумою мікрогранту та сплаченими податками та зборами, єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за працевлаштованих згідно з цим Порядком працівників повертається отримувачем не пізніше останнього робочого дня місяця, у якому спливає трирічний строк реалізації проекту.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1157 від 07.11.2023 п.20 Порядку доповнено наступними абзацами: "Для цілей цього Порядку: до фактично сплачених податків і зборів належать: податок на прибуток підприємств, екологічний податок, рентна плата, єдиний податок, податок на доходи фізичних осіб, сплачений з доходу, отриманого від провадження господарської діяльності такої фізичної особи, та податок на доходи фізичних осіб, сплачений за працевлаштованих згідно з цим Порядком працівників; до фактично сплаченого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування належить єдиний внесок, сплачений за працевлаштованих згідно з цим Порядком працівників."

Згідно з абз.11 п.20 Порядку в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 491 від 26.04.2024: "У разі коли отримувачем протягом трирічного строку реалізації проекту сплачено податки та збори, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за працівників, працевлаштованих на умовах цього Порядку, у сумі, що є меншою, ніж отриманий мікрогрант, різниця між сумою мікрогранту та сплаченими податками та зборами, єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за працевлаштованих згідно з цим Порядком працівників або за себе для отримувачів, визначених абзацом другим пункту 4 цього Порядку, повертається отримувачем не пізніше останнього робочого дня місяця, в якому закінчується трирічний строк реалізації проекту. Для цілей цього Порядку: до фактично сплачених податків і зборів належать: податок на прибуток підприємств, екологічний податок, рентна плата, єдиний податок, податок на доходи фізичних осіб, сплачений з доходу, отриманого від провадження господарської діяльності такої фізичної особи, та податок на доходи фізичних осіб, сплачений за працевлаштованих згідно з цим Порядком працівників; до фактично сплаченого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування належить єдиний внесок, сплачений за працевлаштованих згідно з цим Порядком працівників."

У подальшому в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 1043 від 06.09.2024 у абз.11 п.20 Порядку було визначено: "У разі коли отримувачем протягом трирічного строку реалізації проекту сплачено податки та збори, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за працівників, працевлаштованих на умовах цього Порядку, або за себе для отримувачів, визначених абзацами другим та п`ятим пункту 4 цього Порядку, в сумі, що є меншою, ніж отриманий мікрогрант, різниця між сумою мікрогранту і сплаченими податками та зборами, єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за працевлаштованих згідно з цим Порядком працівників або за себе для отримувачів, визначених абзацами другим та п`ятим пункту 4 цього Порядку, повертається отримувачем не пізніше останнього робочого дня місяця, в якому закінчується трирічний строк реалізації проекту."

При цьому у абз.2 та 5 п.4 Порядку вказано, що розмір мікрогранту, який надається одному отримувачу, визначається відповідно до його запиту, але не менше 50000 гривень та не перевищує: 75000 гривень включно у разі зобов`язання отримувача зареєструватися фізичною особою - підприємцем (п.2); максимальний розмір мікрогранту, передбачений абзацом другим цього пункту, для отримувачів віком від 18 до 25 років включно збільшується на 100 відсотків. (п.5). З огляду на те, що відповідач отримала 250000,00 грн мікрогранту, вказана норма стосовно сплати податків за себе, на неї не розповсюджується.

Водночас наступні зміни до абз.11 п.20 Порядку щодо врахування податків, сплачених фізичною особою - підприємцем за себе також не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки такі зміни були внесені після закінчення трирічного строку реалізації проекту мікрогранту (після 22.08.2025) згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 1401 від 29.10.2025: "У разі коли отримувачем протягом трирічного строку реалізації проекту сплачено податки та збори, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за працівників, працевлаштованих згідно з цим Порядком, та/або за себе для отримувачів, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку як фізичні особи - підприємці, в сумі, що є меншою, ніж отриманий мікрогрант, різниця між сумою мікрогранту і сплаченими податками та зборами, єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за працевлаштованих згідно з цим Порядком працівників та/або за себе для отримувачів, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку як фізичні особи - підприємці, повертається отримувачем не пізніше останнього робочого дня наступного місяця, в якому закінчується трирічний строк реалізації проекту. Для цілей цього Порядку: до фактично сплачених податків і зборів належать податок на прибуток підприємств, екологічний податок, рентна плата, єдиний податок, податок на доходи фізичних осіб, сплачений з доходу, отриманого від провадження господарської діяльності такої фізичної особи, військовий збір та податок на доходи фізичних осіб, сплачений за працевлаштованих згідно з цим Порядком працівників; до фактично сплаченого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування належить єдиний внесок, сплачений за працевлаштованих згідно з цим Порядком працівників та/або за себе для отримувачів, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку як фізичні особи - підприємці.

Зважаючи на викладене, суд не погоджується з доводами представника відповідача про те, що відповідачем сплачено податки за себе та працевлаштованих працівників у більшому розмірі, ніж сума мікрогранту, оскільки до спірних правовідносин підлягає застосуванню абз.11 п.20 Порядку в редакції, яка діяла до закінчення трирічного строку реалізації проекту мікрогранту, у даному випадку до 22.08.2025, відповідно до якого враховувались податки, сплачені лише за працевлаштованих працівників. Абзац 11 п.20 Порядку в редакції, яка діяла після закінчення трирічного строку реалізації проекту мікрогранту, згідно з якою передбачено врахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, сплаченого також і за фізичну особу - підприємця, не може бути застосована.

Так, Конституційний Суд України вказав, що частина перша статті 58 Конституції України передбачає винятки із конституційного принципу неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права (абзац третій пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 09.02.1999 № 1-рп/99, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 05.04.2001 № 3-рп/2001).

Водночас суд враховує, що обов`язок отримувача коштів мікгрогранту повернути різницю між сумою мікрогранту та сплаченими податками та зборами, у разі, коли отримувачем протягом трирічного строку реалізації проекту мікрогранту сплачено податки та збори в сумі, що є меншою, ніж отриманий мікрогрант, не можна вважати власне видом юридичної відповідальності (санкції), оскільки такий обов`язок є фактично правовим наслідком невиконання отримувачем вимог Порядку № 738.

Відповідно внесення змін стосовно порядку повернення коштів мікрогранту не можна вважати пом`якшенням відповідальності, а відтак відсутні підстави для застосування положень нормативно-правового акта, що змінив правове регулювання, до правовідносин, які виникли до його прийняття.

При цьому суд також враховує, що дійсно у договорі про надання мікрогранту ні у редакції наказу Міністерства економіки України від 06.07.2022 №1969, ні у редакції наказу від 28.11.2024 №26810, не було передбачено обов`язок отримувача мікрогранту повернути різницю між сумою мікрогранту та сплаченими податками, зборами та іншими обов`язковими платежами, окрім як у випадку невиконання обов`язкової умови щодо працевлаштування працівників, яка була виконана відповідачем.

Одночасно з цим, у редакції договору про надання мікрогранту, затвердженого наказом Міністерства економіки України від 06.07.2022 №1969 (у редакції наказу Міністерства економіки України від 28.11.2024 №26810) (а.с.51-56), що був долучений відповідачем до відзиву на позовну заяву, у п.2 розділу XIV "Інші умови договору" вказано, що у разі розбіжності між умовами договору та умовами Порядку пріоритетними є умови Порядку, що свідчить про те, що відповідач була обізнана з цією умовою договору та повинна була враховувати пріоритетність умов Порядку над умовами договору, а також зобов`язана була регулярно ознайомлюватись з опублікованими на сайті новими редакціями договору. Тому посилання відповідача на те, що на час приєднання до цього договору, у ньому та у Порядку не було умови про повернення різниці між сумою мікрогранту та сплаченими податками та зборами, єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за працевлаштованих згідно з цим Порядком працівників, є безпідставними, оскільки наслідки неврахування вимог Порядку в результаті власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення несе відповідач.

Також суд враховує, що у рішенні від 12.07.2019 № 5-р(I)/2019 Конституційний Суд України висловив думку, що за змістом частини першої статті 58 Основного Закону України новий акт законодавства застосовується до тих правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення акта законодавства та продовжують існувати після його ухвалення, то нове нормативне регулювання застосовується з дня набрання ним чинності або з дня, встановленого цим нормативно-правовим актом, але не раніше дня його офіційного опублікування (абзац четвертий пункту 5 мотивувальної частини).

Отже, у разі безпосередньої (прямої) дії закону в часі новий нормативний акт поширюється на правовідносини, що виникли після набрання ним чинності, або до набрання ним чинності і тривали на момент набрання актом чинності.

Відтак, оскільки правовідносини між позивачем та відповідачем щодо отримання мікрогранту виникли до набрання чинності змін до абз.11 п.20 Порядку, які були внесені постановою Кабінету Міністрів України №540 від 19.05.2023, і правовідносини тривали на момент внесення відповідних змін, тому вказані норми на них поширюються.

Суд встановив, що відповідач виконала обов`язкову умову договору мікрогранту та створила два робочих місця та відповідно до п.20 Порядку сплатила податки за працевлаштованих згідно з Порядком працівників за період з 22.08.2022-22.08.2025 на загальну суму 200129,19 грн, а саме: єдиний податок - 49350,00 грн; єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - 87011,29 грн; податок на доходи фізичних осіб - 58319,91 грн; військовий збір - 5447,99 грн.

Таким чином, різниця між сумою мікрогранту та сплаченими податками за працевлаштованих згідно з Порядком працівників становить 49870,81 грн (250000,00 грн - 200129,19 грн).

Враховуючи викладене вище, зважаючи на надходження коштів мікрогранту на рахунок відповідача 22.08.2022, трирічний строк реалізації проекту мікрогранту сплив 22.08.2025. При цьому відповідач протягом трирічного строку реалізації проекту за період з 22.08.2022 по 22.08.2025 сплатила податки та збори, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за працівників, працевлаштованих на умовах цього Порядку, в сумі 200129,19 грн, що є меншою, ніж отриманий мікрогрант - 250000,00 грн та не повернула різницю між сумою мікрогранту та сплаченими податками та зборами, єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за працевлаштованих згідно з цим Порядком працівників у розмірі 49870,81 грн, чим порушила свої зобов`язання на виконання вимог Порядку, тому вказана сума коштів мікрогранту підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі на суму 49870,81 грн коштів мікрогранту.

З огляду на задоволення позовних вимог, відповідно до ст.129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Крім того, витрати відповідача на професійну правничу допомогу у розмірі 18000,00 грн залишаються за відповідачем.

Керуючись статтями 2, 73-79, 86, 123, 129, 233, 236-238, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Полонської Катерини Василівни ( АДРЕСА_1 , ід. номер НОМЕР_1 ) на спеціальний рахунок, відкритий в уповноваженому банку для перерахування коштів за наступними реквізитами: Отримувач: АТ "Ощадбанк", код отримувача: 00032129, надавач платіжних послуг отримувача: АТ "Ощадбанк", рахунок отримувача: НОМЕР_2 , призначення платежу: Повернення суми гранту (Мікрогрант) Фізичною особою - підприємцем Полонською Катериною Василівною, ід. номер НОМЕР_1 - у розмірі 49870,81 грн.

3. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Полонської Катерини Василівни ( АДРЕСА_1 , ід. номер НОМЕР_1 ) на користь Житомирського обласного центру зайнятості (10001, Житомирська область, м. Житомир, вул. Київська, 83, ід. код 03491398) - 2422,40 грн витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 31.12.25

Суддя Вельмакіна Т.М.

1 - до справи;

- позивачу - через "Електронний суд";

2 - відповідачу - рек. з пов. ( АДРЕСА_1 ).