ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2025 року м.Дніпро Справа № 912/1211/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Мороза В.Ф. - доповідач,

суддів: Кощеєва І.М., Чередко А.Є

секретар судового засідання Жолудєв А.В.

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Бучнєвої Олесі Вікторівни на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 11.10.2024 (суддя Кабакова В.Г.)

у справі № 912/1211/24

за позовом Комунального підприємства "Ритуальна служба-спеціалізований комбінат комунально-побутового обслуговування" Кропивницької міської ради"

до відповідача Фізичної особи-підприємця Бучнєвої Олесі Вікторівни

про розірвання договору

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Комунального підприємства "Ритуальна служба-спеціалізований комбінат комунально-побутового обслуговування" Кропивницької міської ради" до Фізичної особи-підприємця Бучнєвої Олесі Вікторівни з вимогами про розірвання договору про надання ритуальних послуг від 09.01.2023 укладеного між сторонами, з покладенням судового збору.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 11.10.2024 у справі №912/1211/24 позов задоволено повністю.

Розірвано договір про надання ритуальних послуг від 09.01.2023, укладений між Комунальним підприємством "Ритуальна служба-спеціалізований комбінат комунально-побутового обслуговування" Кропивницької міської ради" та Фізичною особою-підприємцем Бучнєвою Олесею Вікторівною.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Бучнєвої Олесі Вікторівни на користь Комунального підприємства "Ритуальна служба-спеціалізований комбінат комунально-побутового обслуговування" Кропивницької міської ради" судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням Фізичною особою-підприємцем Бучнєвою Олесею Вікторівною подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати рішення господарського суду Кіровоградської області від 11.10.2024 у справі № 912/1211/24 за позовом Комунального підприємства "Ритуальна служба-спеціалізований комбінат комунально-побутового обслуговування" Кропивницької міської ради" до відповідача Фізичної особи-підприємця Бучнєвої Олесі Вікторівни про розірвання договору. Винести рішення, яким відмовити у задоволенні позову Комунальному підприємству "Ритуальна служба-спеціалізований комбінат комунально-побутового обслуговування" Кропивницької міської ради" про розірвання договору в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення прийняте за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, при неправильному застосуванні норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги доводи Позивача в частині неправомірного надання Відповідачем ритуальних послуг, для організації поховання через звернення своїх представників у 175 фактах поховань та щодо надання ритуальних послуг без обов`язкового укладення договору замовлення з гр. Коваль А.І., не дослідив належним чином подані ФОП Бучнєвою О.В. докази, що дає підстави вважати рішення Господарського районного суду Кіровоградської області від 11.10.2024 необґрунтованим;

- Господарський суд Кіровоградської області не взяв до уваги надані пояснення щодо наявних договірних відносин між ФОП Бучнєвою О.В. та Замовниками, не дослідив докази у справі, зокрема ге, що Замовниками надаються ФОП Бучнєвій О.В. особисті доручення на проведення поховання та укладаються договори про надання послуг з поховання, та необґрунтовано вважає що наявні підстави для розірвання Договору;

- у зв`язку з тим, що домовленості щодо здійснення поховання шляхом кремації між ФОП Бучнєвою О.В. та Коваль А.І. не було, попередньо договір-замовлення на поховання шляхом кремації не укладався. Таким чином, висновки суду першої інстанції щодо порушень ФОП Бучнєвою О.В. права гр. Коваль А.І., як споживача та замовника поховання, яке виразилось у самовільному підпохованні без належного оформлення договору-замовлення останньою є необґрунтованим та і не доведено жодними належними доказами.

Процесуальний хід розгляду справи відображений у відповідних ухвалах Центрального апеляційного господарського суду.

Хронологія надходження інших процесуальних документів до суду.

24.12.2024 до Центрального апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

03.06.2025 до Центрального апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи, в якому просить відкласти судове засідання, яке призначене на 04.06.2025 року на 11:30 годин, у зв`язку з перебуванням представника Фізичної особи-підприємця Бучнєвої Олесі Вікторівни на лікарняному.

27.11.2025 до Центрального апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи, в якому просить відкласти судове засідання, яке призначене на 27.11.2025 року на 11:00 годин, у зв`язку з перебуванням представника Фізичної особи-підприємця Бучнєвої Олесі Вікторівни на лікарняному.

В судовому засіданні 27.11.2025 брав участь представник позивача. Відповідач (апелянт), будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, явку уповноваженого представника не забезпечив.

Щодо клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях від 28.10.1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції").

«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G. B. проти Франції»), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, суб`єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.

Точкою відліку часу розгляду справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Отже, при здійсненні правосуддя судом мають враховуватися не тільки процесуальні строки, визначені ГПК України, а й рішення ЄСПЛ, як джерела права, зокрема, в частині необхідності забезпечення судового розгляду впродовж розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відтак, органи судової влади здійснюють правосуддя навіть в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд звертає увагу на висновки Європейського суду з прав людини, викладені у рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії", відповідно до якого заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті власних інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04.10.2001 у справі "Тойшлер проти Германії" (Тeuschler v. Germany).

Тобто сторона повинна демонструвати зацікавленість у найшвидшому вирішенні її питання судом, брати участь на всіх етапах розгляду, що безпосередньо стосуються її, для чого має утримуватись від дій, що можуть безпідставно затягувати судовий процес, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.10.2021 у справі № 11-250сап21 акцентувала увагу на тому, що ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Суд нагадує, що він зазвичай визнає порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, які порушують питання, подібні до тих, що порушуються у цій справі. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), «Карнаушенко проти України» (Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).

Як відзначив Верховний Суд у постановах від 12.03.2019 у справі № 910/12842/17, від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18, від 07.07.2022 у справі № 918/539/16 відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Таким чином, згідно усталеної судової практики та позиції ЄСПЛ відкладення розгляду справи можливе з об`єктивних причин, як-то неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні чи недостатність матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Так, апеляційне провадження у даній справі здійснюється на підставі поданої ФОП Бучнєвою О.В. апеляційної скарги, в межах її доводів та вимог, що відповідає приписам ч. 1 ст. 269 ГПК України.

Жодних доповнень до апеляційної скарги протягом визначеного ГПК України процесуального строку не подавалося.

Колегія суддів зауважує, що представник скаржника брав участь в судовому засіданні 17.07.2025 та надавав свої пояснення по апеляційній скарзі, підтримавши її доводи та вимоги.

Також, відповідач, як учасник судового процесу, не позбавлений права і можливості забезпечити участь у судовому засіданні 27.11.2025 будь-якого іншого представника, якому доручити виконання функцій щодо представництва інтересів у суді, в тому числі в режимі відеоконференції.

Аналогічна за змістом позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 910/12842/17.

В свою чергу, слід наголосити, що визначення пріоритету на користь неучасті в судовому засіданні за відсутності визнання судом обов`язкової явки представника - є процесуальним правом сторони, безумовним наслідком реалізації якого не може бути відкладення розгляду справи.

Враховуючи положення ст. 7, 13, 14, 42-46 ГПК України, зокрема, щодо того, що учасники справи мають рівні права, якими вони повинні користуватися добросовісно, та несуть ризик настання тих чи інших наслідків, зумовлених невчиненням ними процесуальних дій, з урахуванням того, що суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи, а в матеріалах справи містяться докази їх повідомлення про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, приймаючи до уваги необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, констатуючи достатність матеріалів для здійснення апеляційного провадження та відсутність перешкод у продовженні слухання, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами та без участі відповідача.

Судом апеляційної інстанції було здійснено всі необхідні дії, що сприяли в реалізації сторонами принципу змагальності та диспозитивності.

Представник позивача в судовому засіданні 27.11.2025 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, в тому числі з підстав, викладених у відзиві, наполягав на необхідності залишення оскаржуваного рішення без змін.

Апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши повноту та об`єктивність встановлених обставин та висновки місцевого господарського суду, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 09.01.2023 у справі №912/180/22, апеляційну скаргу Комунального підприємства "Ритуальна служба-спеціалізований комбінат комунально-побутового обслуговування" задоволено частково.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 11.08.2022 року у справі №912/180/22 змінено.

Постановлено вважати укладеним договір про надання ритуальних послуг між Фізичною особою-підприємцем Бучнєвою Олесею Вікторівною та Комунальним підприємством "Ритуальна служба-спеціалізований комбінат комунально-побутового обслуговування" в редакції позивача, з виключенням з п. 2.2.1 Договору, зазначеного судом, такого виду послуг, як оформлення свідоцтва про поховання.

"Договір про надання ритуальних послуг

Комунальне підприємство "Ритуальна служба-спеціалізований комбінат комунально-побутового обслуговування", в особі начальника Вісяникова Ю.І., який діє на підставі статуту з однієї сторони та Фізична особа-підприємець Бучнєва Олеся Вікторівна відомості про якого внесені до ЄДР за номером 2 009733, з іншої сторони, далі за тектосм разом іменуються сторони, уклали цей договір про таке:

1. Предмет договору:

1.1. Предметом договору є надання ритуальних послуг.

1.2. Взаємовідносини між Ритуальною службою і Виконавцем послуг регулюються Конституцією України, Законом України "Про поховання та похоронну справу", іншим законодавством України та цим договором.

1.3. Господарські відносини між Ритуальною службою та Виконавцем послуг визначаються за згодою сторін.

2. Права сторін

2.1. Ритуальна служба має право:

2.1.1. Здійснювати організацію та проведення поховання.

2.2. Виконавець послуг має право:

2.2.1. Відповідно до договору-замовлення надавати ритуальні послуги:

оформлення договору - замовлення на організацію та проведення поховання;

копання могили (викопування могили ручним або механізованим способом, опускання труни з тілом померлого в могилу, закопування могили, формування намогильного насипу та одноразове прибирання території біля могили);

монтаж та демонтаж намогильної споруди при організації підпоховання в існуючу могилу;

кремація тіл померлих;

організація відправлення труни з тілом чи урни з прахом померлого за межі України;

запаювання оцинкованої труни;

перевезення тіла в труні;

бригада, катафалк.

2.2.2. На підставі звернення осіб, які зобов`язалися поховати померлого, надавати будь-які інші ритуальні послуги поховання померлих громадян, які не суперечать положенням діючого законодавства України та не передбачені п.п. 2.2.1. договору.

2.2.3. Самостійно, на підставі звернення осіб, які зобов`язалися поховати померлого, виготовляти та реалізовувати предмети ритуальної належності, якщо вони відповідають державним стандартам та затвердженій вартості, передбаченим законодавством (стаття 12 Закону України "Про поховання та похоронну справу").

3. Обов`язки сторін

3.1. Ритуальна служба зобов`язана:

3.1.1. При зверненні особи, що зобов`язалася поховати померлого, забезпечити укладання договорів-замовлень, урахувавши при цьому побажання Замовника щодо Виконавців послуг.

3.1.2. Відповідно до договору-замовлення забезпечити організацію та проведення поховання померлого у встановленому законодавством порядку, з урахуванням волевиявлення померлого, висловленого при житті, а в разі його відсутності з урахуванням побажання родичів.

3.1.3. У місцях оформлення договорів-замовлень надати Замовникові (виконавцю волевиявлення або особі, яка зобов`язалася поховати померлого) наочну інформацію, передбачену п. 6 Типового положення про ритуальну службу в Україні.

3.1.4. Створити рівні умови для поховання померлих незалежно від їх раси, кольору шкіри, політичних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

3.1.5. Забезпечити безоплатне виділення земельної ділянки для поховання труни з тілом чи урни з прахом померлого на кладовищі.

3.1.6. Створити рівні умови Виконавцям послуг.

3.1.7. Забезпечити своєчасне оформлення договору-замовлення та в термін не пізніше години передати телефоном, телефонограмою, електронною поштою або іншими засобами електронного зв`язку замовлення Виконавцю послуг.

3.2. Виконавець послуг зобов`язаний:

3.2.1. Подати до ритуальної служби перелік ритуальних послуг, їх характеристику та вартість. У разі внесення змін до вартості ритуальних послуг Виконавець послуг забезпечує доведення нової ціни до ритуальної служби шляхом надсилання відповідного повідомлення поштою або подання його нарочно.

3.2.2. При наданні послуги з копання могили на кладовищі гарантувати збереження могил та намогильних споруд, інших елементів благоустрою могил, що розміщені поруч з новими похованнями, та відшкодовувати матеріальні збитки у разі їх пошкодження.

3.2.3. Видавати працівникам, що беруть участь у наданні ритуальних послуг, відповідні посвідчення

4. Відповідальність сторін

4.1. Ритуальна служба несе відповідальність:

4.1.1. За ненадання інформації Замовникові про Виконавців послуг та перелік ритуальних послуг, що можуть надаватися ними.

4.1.2. За неякісну і несвоєчасну організацію, оформлення договору-замовлення. За порушення термінів та неякісне надання ритуальних послуг, установлених договором-замовленням, згідно з вимогами Закону України "Про захист прав споживачів".

4.1.3. За недотримання положень чинного законодавства, стандартів та технологій при організації поховання померлих.

4.1.4. За безпідставну відмову Замовнику в оформленні договору-замовлення, за невчасне передання замовлення на послуги Виконавцю послуг.

4.2. Виконавець послуг несе відповідальність:

4.2.1. За порушення термінів та неякісне надання ритуальних послуг, установлених договором-замовленням, згідно з вимогами Закону України "Про захист прав споживачів".

4.2.2. При недотриманні вимог п. 3.2.2 цього договору Виконавець послуг усуває пошкодження, відшкодовує матеріальні збитки.

4.2.3. За недотримання положень чинного законодавства в частині вимог затверджених стандартів та технологій при наданні ритуальних послуг.

5. Порядок вирішення спорів

5.1. Спори і розбіжності, що можуть виникати внаслідок цього договору, за змогою вирішуватимуться шляхом переговорів між учасниками

У разі не врегулювання спорів і розбіжностей шляхом переговорів розв`язання спорів здійснюється в судовому порядку.

6. Інші умови

6.1. Виконавець послуг приймає участь в заходах до Дня пам`яті на умовах, узгоджених із ним з Ритуальною службою.

6.2. Роботи та послуги, які потребують одержання ліцензії або інших дозвільних документів, Виконавець послуг може виконувати та надавати тільки за їх наявності.

7. Прикінцеві положення

7.1. Договір набирає чинності з моменту набрання законної сили судового рішення і діє, відповідно з приписами пункту 8.2. Типового положення про ритуальну службу в Україні, затвердженого Наказом державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 19 листопада 2003 року №193, на протязі трьох років, з моменту набрання чинності.

7.2. Договір укладається у двох примірниках (по одному для кожної сторони), які мають однакову юридичну силу.

7.3. Умови цього договору можуть бути змінені виключно за взаємною згодою Сторін шляхом укладення та підписання додаткової угоди до цього договору, яка є його невід`ємною частиною.

7.4. Сторони зобов`язуються повідомляти одна одну про зміну своїх платіжних реквізитів, місцезнаходження, номерів телефонів і факсів у десятиденний строк, починаючи з дня настання відповідних змін. Зазначені повідомлення будуть вважатися передані Стороні належним чином, якщо вони відправлені одним з таких способів: кур`єром та вручені особисто; за допомогою послуг підприємств поштового зв`язку відправлених цінним листом з описом вкладення.

8. Реквізити сторін

Комунальне підприємство ФОП Бучнєва Олеся Вікторівна,

"Ритуальна служба-спеціалізований комбінат 25005, м.Кропивницький

комунально-побутового обслуговування" вул.Мічуріна, буд №43

25030, м. Кропивницький реєстраційний номер облікової

вул. Юрія Бутусова, буд. 18 картки платника податків:

".

Позивач просить розірвати вказаний договір та обґрунтовує позовні вимоги такими обставинами і нормами права.

Згідно статті 1 Закону № 1102-ІV визначено, що поховання, це діяльність відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у межах повноважень, визначених цим Законом, а також суб`єктів господарювання, спрямована на: забезпечення належного ставлення до тіла (останків, праху) померлого (далі - тіла): забезпечення права громадян на захоронення їхнього тіла відповідно до їх волевиявлення, якщо таке є; створення та експлуатацію об`єктів, призначених для поховання, утримання і збереження місць поховань; організацію і проведення поховань померлих та/або загиблих (далі - померлих); надання ритуальних послуг, реалізацію предметів ритуальної належності.

Статтею 2 Закону № 1102-ІV визначено ритуальні послуги, як послуги, пов`язані з організацією поховання та облаштуванням місця поховання.

Відповідно умов Договору, КП "Ритуальна служба" позбавлена права впливати на іншу сторону у договорі щодо контролю, припинення, застосування санкцій чи розірвання договору в частині дотримання вимог порядку надання ритуальних послуг, у зв`язку з чим КП "Ритуальна служба" вимушена звернутися за захистом до суду.

За законом на позивача, як ритуальну службу покладено обов`язок здійснення організації поховання померлих і надання передбачених необхідним мінімальним переліком окремих видів ритуальних послуг.

КП "Ритуальна служба" здійснює свою діяльність відповідно до Закону України "Про поховання та похоронну справу", як спеціалізоване комунальне підприємство, що створено органом місцевого самоврядування.

З метою реалізації Закону № 1102-ІV згідно наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 19.11.2003 № 193 затверджено:

- Типове положення про ритуальну службу в Україні (далі Типове положення);

- Необхідний мінімальний перелік окремих видів ритуальних послуг (далі Перелік послуг);

- Необхідний мінімальний перелік вимог щодо порядку організації поховання і ритуального обслуговування населення (далі - Перелік вимог);

- Порядок утримання кладовищ та інших місць поховань.

А також Єдину методику визначення вартості надання громадянам необхідного мінімального переліку окремих видів ритуальних послуг, реалізації предметів ритуальної належності, затвердженої наказом від 19.11.2003 № 194 Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства (далі - Єдина методика).

Згідно рішення міської ради м. Кропивницького № 1572 від 29.03.2018 про визнання таким, що втратило чинність рішення Кіровоградської міської ради від 28.02.2006 № 1734 передбачено, що Ритуальна служба у м. Кропивницькому має керуватися Типовим положенням про ритуальну службу в Україні, затвердженим наказом Держжитлокомунгоспу України від 19.11.2003 № 193.

Відповідно пункту 5 Типового положення передбачено, що ритуальна служба відповідно до покладених на неї завдань зобов`язана, зокрема:

- укладати договори-замовлення на організацію та проведення поховання, організовувати поховання померлих згідно з договорами-замовленнями;

- організовувати виконання роботи з благоустрою місць поховань відповідно до кошторису;

- забезпечувати функціонування місць поховань відповідно до порядку, визначеного відповідним виконавчим органом сільської, селищної та міської ради, згідно зі статтею 23 Закону №1102-1V;

- безоплатно виділяти місця для поховання померлого чи урни з прахом померлого на кладовищі (у колумбарії);

- реєструвати поховання та перепоховання померлих у Книзі реєстрації поховань та перепоховань;

- видавати користувачу місця поховання свідоцтво про поховання, видавані на замовлення громадян довідки про наявність поховання померлого на кладовищі в зазначеному населеному пункті;

- реєструвати намогильні споруди в Книзі обліку намогильних споруд;

- у разі осквернення могил, місць родинною поховання, навмисного руйнування та викрадання колумбарних ніш, намогильних споруд та склепів готувати та подавати до виконавчого органу відповідної сільської, селищної чи міської ради відповідний акт про суму та характеристику збитку;

- на підставі договору-замовлення забезпечувати безперешкодний доступ на територію кладовища (крематорію) суб`єкта господарської діяльності (далі - виконавця послуг), з яким укладено договір про надання ритуальних послуг;

- здійснювати інші функції відповідно до Закону України "Про поховання та похоронну справу".

Враховуючи систематичні порушення прав та законних інтересів позивача в період 2023 - 2024 років, з метою досудового врегулювання спору, ФОП Бучнєвій О.В., як порушнику цих прав та інтересів, в порядку частини 2 статті 188, частини 2 статті 222 Господарського кодексу України було направлено, письмові претензії №141/1 від 07.09.2023 та №23/01 від 05.02.2024 про неподання тарифів та виявлені на той період часу 88 фактів порушення порядку надання ритуальних послуг, у вигляді надання ритуальних послуг через своїх представників, які діяли в її інтересах.

При цьому ФОП Бучнєва О.В. була попереджена про можливе застосування санкцій - розірвання договору в судовому порядку, в разі продовження порушення порядку надання ритуальних послуг.

У відповідь на ці претензії, було отримано листи від 29.09.2023 та 23.02.2024, в яких ФОП Бучнєва О.В. зазначила, що не визнає порушень пункту 3.2.1. Договору, щодо обов`язку подання до ритуальної служби переліку ритуальних послуг, їх характеристики та вартості, у зв`язку з тим, що не отримала їх у уповноваженого органу та взагалі ігнорує, факти усунення порушення порядку надання ритуальних послуг через своїх представників, які діють в її інтересах та на її користь.

Після цього, як вказує позивач, ФОП Бучнєва О.В. не усунула і не припинила вчиняти дії та порушувати порядок надання ритуальних послуг, а навпаки відчуваючи відсутність правової відповідальність за господарські правопорушення, продовжує протиправну діяльність в сфері надання ритуальних послуг.

За результатом оцінки встановлених обставин та доказів, наявних в матеріалах справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем вжито всіх заходів з метою виконання умов договору та чинного законодавства щодо затвердження тарифів, відтак вимога позивача про розірвання договору з зазначених підстав є безпідставною. Так само, відсутні підстави для розірвання договору внаслідок порушення порядку надання ритуальних послуг при перевезенні тіл померлих з місця виявлення померлого до СМЕ (Морг) у 49 фактів, за недоведеністю та необґрунтованістю вимог в цій частині.

Водночас, суд виснував, що відповідачем порушено умови пунктів 3.1.1., 3.1.2., 4.2.1., 4.2.3 Договору, вимоги статей 2, 11. ч. 1, 2 ст. 12, ч. 3, 4 ст. 25 Закону № 1102-ІV та пункту 2, 3 Необхідного мінімального переліку вимог щодо порядку організації поховання і ритуального обслуговування населення, затвердженого наказом Державною комітету України з питань житлово-комунального господарства від 19.11.2003 № 193. Також, діями ФОП Бучнєвої О.В. було порушено права гр. Коваль А.І. як споживача та замовника поховання, яке виразилось у самовільному підпохованні без належного оформлення договору-замовлення та як користувача місця поховання, без реєстрації поховання і видачі свідоцтва про поховання, яке видається спеціалізованим комунальним підприємством на користування місцем поховання. З огляду на зазначене, а також встановлення системності порушень з боку відповідача умов договору та чинного законодавства, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, оскаржуваному судовому рішенню та доводам апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Предметом даного судового розгляду є матеріально-правова вимога Комунального підприємства "Ритуальна служба-спеціалізований комбінат комунально-побутового обслуговування" Кропивницької міської ради" до Фізичної особи-підприємця Бучнєвої Олесі Вікторівни про розірвання договору про надання ритуальних послуг від 09.01.2023 укладеного між сторонами.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором про надання ритуальних послуг від 09.01.2023.

Позивач вважає, що відповідач систематично істотно порушує умови Договору про надання ритуальних послуг від 09.01.2023 та Закону України "Про поховання та похоронну справу", інших нормативних актів, які регламентують порядок надання ритуальних послуг, затверджених наказами Державного комітету України з питань житлово-комунальною господарства від 19.11.2003 № 193 та від 19.11.2003 № 194.

Позивач за Договором позбавлений можливості впливати на дотримання вимог порядку та правил надання ритуальних послуг відповідачем.

Відповідно до ст. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Підстави для зміни або розірвання договору визначені статтею 651 Цивільного кодексу України і за загальним правилом, викладеним в частині 1 цієї статті, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Про зміну або розірвання договору в порядку частини 1 статті 651 Цивільного кодексу України сторони вправі домовитися в будь-який час на свій розсуд (крім випадків, обумовлених законодавчо).

Разом з тим, законодавець передбачає випадки, коли розгляд питання про внесення змін до договору чи про його розірвання передається на вирішення суду за ініціативою однієї із сторін.

Так, за частиною 2 статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Зміна умов договору (чи його розірвання) в судовому порядку з причин істотного порушення договору є правовим наслідком порушення зобов`язання іншою стороною договору відповідно до пункту 2 частини статті 611 Цивільного кодексу України, тобто, способом реагування та захисту права від порушення договору, яке вже відбулося.

Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідна правова позиція була викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 912/1385/17.

Іншими підставами для зміни або розірвання договору в судовому порядку (крім істотного його порушення) відповідно до частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України є випадки, встановлені законом або договором, і настання таких випадків зумовлює право сторони ініціювати в судовому порядку питання зміни чи припинення відповідних договірних правовідносин.

Натомість статтею 188 Господарського кодексу України врегульовано порядок зміни розірвання господарських договорів, за яким сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду (частини 2-4 статті 188 Господарського кодексу України).

Частинами 2 та 3 статті 188 Господарського кодексу України встановлений порядок проведення сторонами договору переговорів щодо добровільної зміни чи розірвання договору. Частиною четвертою цієї статті визначено, заінтересована сторона може звернутися до суду, якщо виник спір.

Підставами для виникнення юридичного спору про внесення змін у договір чи про його розірвання, який підлягає вирішенню судом є обставини, наведені у частині 2 статті 651 Цивільного кодексу України, і ці обставини виникають в силу прямо наведених у цій нормі фактів та подій, що зумовлюють правову невизначеність у суб`єктивних правах чи інтересах. Такі підстави та умови виникнення юридичного спору у правовідносинах є однаковими незалежно від їх суб`єктного складу (за участі фізичних чи юридичних осіб) та змісту правовідносин (цивільні чи господарські).

Так, серед підстав, які визначені позивачем як такі, що зумовлюють розірвання договору, з якими частково погодився суд першої інстанції, було визначено те, що КП "Ритуальна служба" виявила, що у 175 фактах поховання в період з 30.06.2023 по 01.05.2024 року, ФОП Бучнєва О.В. не маючи достатніх правових підстав для надання ритуальних послуг, в частині не подання до ритуальної служби встановлених тарифів на необхідний мінімальний перелік окремих видів ритуальних послуг, з метою прикриття протиправної діяльності, (створення ілюзії правомірності своїх дій), діяла через звернення своїх представників Ляш Юлію Володимирівну, Тараненко Анну Дмитрівну, ОСОБА_1 , які виступали в якості замовників (виконавців волевиявлення померлого) для формального укладення договорів - замовлення з КП "Ритуальна служба".

Стосовно даних обставин, позивач наводив такі приклади:

1. 30.06.2023 року до КП "Ритуальна служба" звернулась громадянка ОСОБА_2 щодо організації підпоховання померлої ОСОБА_3 до могили ОСОБА_4 , яка надала свідоцтво про смерть НОМЕР_1 , свідоцтво про смерть № НОМЕР_2 , лікарське свідоцтво про смерть № 118, доручення Кривенко Наталії Віталіївни від 30.06.2023 про надання повноважень ФОП Бучнєвій О.В. щодо здійснення даного поховання, заява ОСОБА_5 від 30.06.2023 на ім`я начальника КП "Ритуальна служба" щодо надання дозволу на підпоховання та паспорт ОСОБА_2 .

На підставі даного звернення, між КП "Ритуальна служба" та ОСОБА_2 було укладено Договір-замовлення 000006612 від 30.06.2023 року на проведення поховання ОСОБА_3 , згідно якого замовником є фізична особа ОСОБА_2 , а виконавцем визначено КП "Ритуальна служба". Дата поховання зазначена 03.07.2023.

Проте дане підпоховання було здійснено 01.07.2023 року ФОП Бучнєвою О.В., про що за даним фактом працівниками КП "Ритуальна служба" було подано заяву до органів Національної Поліції (ЄО 24931).

2. 07.12.2023 року до КП "Ритуальна служба" звернулась громадянка ОСОБА_6 щодо організації підпоховання померлої ОСОБА_7 до могили ОСОБА_8 , яка надала свідоцтво про смерть НОМЕР_3 (копія відсутня), свідоцтво про смерть НОМЕР_4 , лікарське свідоцтво про смерть № 56, доручення ОСОБА_9 від 07.12.2023 про надання повноважень ФОП Бучнєвій О.В. щодо здійснення даного підпоховання, заяву ОСОБА_9 від 07.12.2023 на ім`я начальника КП "Ритуальна служба" щодо здійснення даного підпоховання, паспорт та довідку про реєстрацію місця проживання ОСОБА_6 .

На підставі звернення між КП "Ритуальна служба" та ОСОБА_6 було укладено Договір-замовлення 000007975 від 07.12.2023 на проведення підпоховання ОСОБА_7 , згідно якого замовником є фізична особа ОСОБА_6 , а виконавцем КП "Ритуальна служба". Зазначено дату поховання 11.12.2023.

Дане підпоховання було здійснено 08.12.2023 року ФОП Бучнєвою О.В., про що за даним фактом працівниками КП "Ритуальна служба" було подано заяву до органів Національної Поліції (ЄО 50867).

3. 27.01.2024 року до КП "Ритуальна служба" звернулась громадянка ОСОБА_2 щодо організації підпоховання померлої ОСОБА_10 до могили ОСОБА_11 , яка надала свідоцтво про смерть НОМЕР_5 , свідоцтво про смерть НОМЕР_6 , лікарське свідоцтво про смерть № 64, доручення ОСОБА_12 від 27.01.2024 про надання повноважень ФОП Бучнєвій О.В. щодо здійснення даного підпоховання, заяву ОСОБА_12 на ім`я начальника КП "Ритуальна служба" щодо здійснення даного підпоховання та паспорт ОСОБА_2 .

На підставі чого було укладено Договір-замовлення 000008436 від 27.01.2024 року на проведення підпоховання ОСОБА_10 , згідно якого фізична особа ОСОБА_2 є замовником, а виконавцем КП "Ритуальна служба". Також зазначено дату проведення поховання 30.01.2024 о 15:00.

Дане підпоховання було здійснено 28.01.2024 року ФОП Бучнєвою О.В., про що за даним фактом працівниками КП "Ритуальна служба" було подано заяву до органів Національної Поліції (СО 3610).

4. 29.01.2024 року до КП "Ритуальна служба" звернувся громадянин ОСОБА_1 щодо організації підпоховання померлого ОСОБА_13 до могили ОСОБА_14 , який надав свідоцтво про смерть НОМЕР_7 , свідоцтво про смерть НОМЕР_8 , лікарське свідоцтво про смерть № 5, доручення ОСОБА_15 від 29.01.2024 про надання повноважень ФОП Бучнєвій О.В. щодо здійснення даного підпоховання, заяву ОСОБА_15 від 29.01.2024 на ім`я начальника КП "Ритуальна служба" щодо здійснення даного підпоховання та паспорт ОСОБА_1 .

На підставі звернення було укладено Договір-замовлення 000008446 від 29.01.2024 року, згідно якого замовником є фізична особа ОСОБА_1 , а виконавцем КП "Ритуальна служба, а також з зазначенням дати поховання 31.01.2024.

Проте дане підпоховання було здійснено 30.01.2024 року ФОП Бучнєвою О.В., про що за даним фактом КІІ "Ритуальна служба" було подано заяву до органів Національної Поліції (ЄО 3803).

5. 03.02.2024 року до КП "Ритуальна служба" звернулась громадянка ОСОБА_16 щодо організації поховання померлого ОСОБА_17 , яка надала свідоцтво про смерть НОМЕР_9 , лікарське свідоцтво про смерть № 10, доручення ОСОБА_18 (без дати) про надання повноважень ФОП Бучнєвій О.В. щодо здійснення даного поховання, паспорт та РНОКПП ОСОБА_16 .

На підставі даного звернення було укладено Договір-замовлення 000008515 від 03.02.2024 року, згідно якого замовником є фізична особа ОСОБА_16 , а виконавцем визначено КП "Ритуальна служба". Дата поховання зазначено 06.02.2024.

Проте дане поховання було здійснено 04.02.2024 року ФОП Бучнєвою О.В., про що за даним фактом працівниками КП "Ритуальна служба" було подано заяву до органів Національної Поліції (ЄО 4535).

6. 11.03.2024 року до КП "Ритуальна служба" звернулась громадянка ОСОБА_6 щодо організації поховання померлої ОСОБА_19 , яка надала свідоцтво про смерть НОМЕР_10 , свідоцтво про смерть НОМЕР_11 , лікарське свідоцтво про смерть № 135, доручення ОСОБА_20 (без дати) про надання повноважень ФОП Бучнєвій О.В. щодо здійснення даного поховання. А також заяву-зобов`язання, у якій ОСОБА_6 зобов`язується доставити ритуальну атрибутику, яка була придбана у ФОП Бучнєвої О.В. 12.03.2024 року не пізніше 09 год. 30 хвилин до моргу розташованого у КНП "Обласна клінічна дитяча лікарня" КОР та визнає, що ритуальні послуги замовлено у КП "Ритуальна служба".

На підставі даного звернення було укладено Договір-замовлення 000008861 від 11.03.2024 року, згідно якого замовником є фізична особа ОСОБА_6 , а виконавцем визначено КП "Ритуальна служба". Дата поховання зазначена 12.03.2024.

Позивач зазначає, що коли бригада КП "Ритуальна служба" 12.03.2024 року о 09 години 30 хвилин прибула до моргу розташованого у КНП "Обласна клінічна дитяча лікарня" КОР, працівниками моргу їм було повідомлено, що тіло померлої ОСОБА_19 було забране раніше ФОП Бучнєвою О.В. Таким чином, доставка тіла на кладовище була виконана ФОП Бучнєвою О.В.

7. 12.03.2024 року до КП "Ритуальна служба" звернулась громадянка ОСОБА_6 щодо організації поховання померлої ОСОБА_21 , яка надала свідоцтво про смерть НОМЕР_12 , свідоцтво про смерть НОМЕР_13 , лікарське свідоцтво про смерть № 332, доручення Мусаєвої Ніки Олександрівни від 12.03.2024 року про надання повноважень ФОП Бучнєвій О.В. щодо здійснення даного поховання. А також заяву-зобов`язання (названу договором-зобов`язанням) у якій ОСОБА_6 зобов`язується доставити ритуальну атрибутику, яка була придбана у ФОП Бучнєвої О.В. 14.03.2024 року не пізніше 14 години 00 хвилин до моргу розташованого у КЗ "Кіровоградське обласне бюро судово-медичної експертизи" та визнає, що ритуальні послуги замовлено у КП "Ритуальна служба".

Проте у даному зобов`язанні також зазначено, що замовник має намір здійснити дане поховання 13.03.2024 року в 11 годин 30 хвилин на Масляниківському кладовищі м. Кропивницького та прямо вказує, що ці послуги будуть надані ФОП Бучнєвою О.В.

На підставі даного звернення було укладено Договір-замовлення 00008882 від 12.03.2024 року, згідно якого замовником є фізична особа ОСОБА_6 , виконавцем визначено КП "Ритуальна служба", а поховання призначено на 14.03.2024 року.

Проте, дане поховання було здійснено 13.03.2024 року ФОП Бучнєвою О.В., про що за даним фактом працівниками КП "Ритуальна служба" було подано заяву до органів Національної Поліції (ЄО 10263).

В подальшому позивачем було встановлено, що після оформлення замовлення на поховання, фактичним виконавцем послуг згідно договорів - замовлення замість КП "Ритуальна служба" виступала ФОП Бучнєва О.В.

Господарський суд зауважив, що Позивачем зазначено про 175 випадків, проте докази надано тільки на 7 випадків, відтак позовні вимоги розглядаються в цій частині в обсязі, забезпеченому доказами.

Відповідно частин 3, 4 статті 25 Закону № 1102-ІV визначено, що після здійснення поховання померлого виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, як користувачу місця поховання (користувачу місця родинного поховання) спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) видається відповідне свідоцтво, зразок якого затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Це свідоцтво дає право його пред`явнику на встановлення намогильних споруд у межах могили (родинного поховання), вирішення питання про проведення підпоховання, здійснювати інші дії, пов`язані з використанням місця поховання, якщо це не суперечить законодавству.

Слід зазначити, що підпоховання проводиться на загальних умовах проведення поховання, а додатковою підставою для проведення підпоховання є безпосереднє пред`явлення особою, оригіналу свідоцтва про поховання видане користувачу місця поховання.

Згідно ст. 27 Закону № 1102-ІV передбачено, що кожне поховання та перепоховання померлих реєструється спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) у книзі реєстрації поховань померлих, форма якої встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Статтею 11 Закону № 1102-ІV визначено, що поховання померлого покладається на виконавця волевиявлення померлого. Якщо у волевиявленні померлого немає вказівки на виконання волевиявлення чи в разі відмови виконавця від виконання волевиявлення померлою поховання померлого здійснюється чоловіком (дружиною), батьками (усиновителями), дітьми, сестрою, братом, дідом або бабою, онуком (правнуком), іншою особою, яка зобов`язалася поховати померлого.

Виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка зобов`язалася поховані померлого, в установленому законодавством порядку в день звернення видаються:

лікарське свідоцтво про смерть - закладом охорони здоров`я;

свідоцтво про смерть та довідка про смерть - відділом державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчим органом сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад, консульською установою чи дипломатичним представництвом України.

Зазначені документи можуть надаватися за дорученням виконавця волевиявлення померлого або особи, яка зобов`язалася поховати померлого, іншій юридичній чи фізичній особі.

Згідно пункту 2 Необхідного мінімального переліку вимог щодо порядку організації поховання і ритуального обслуговування населення, затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 19.11.2003 № 193 передбачено алгоритм дій:

"Поховання тіла померлого покладається на виконавця волевиявлення померлого. Якщо у волевиявленні померлого немає вказівки на виконання волевиявлення чи в разі відмови виконавця від виконання волевиявлення померлого, поховання здійснюється чоловіком (дружиною), батьками (усиновителями), дітьми, сестрою, братом, дідом або бабою, онуком (правнуком), іншою особою, яка зобов`язалася поховати померлого (далі - Замовник).

Зазначені особи можуть доручити здійснення поховання у відповідності до чинного законодавства іншій фізичній чи юридичній особі на підставі письмового договору істотними умовами якого є: найменування сторін; предмет договору; перелік послуг, їх вартість; особливості та терміни виконання; порядок розрахунків; права, обов`язки та відповідальність сторін; умови зміни або припинення дії договору; порядок вирішення спорів; дата і місце укладання договору".

Згідно пункту 3 цього Переліку вимог на підставі свідоцтва про смерть Замовник звертається до сільського голови або ритуальної служби з приводу укладання відповідного договору-замовлення на організацію та проведення поховання не пізніше ніж за 24 години до їх проведення.

Укладання договору-замовлення на підпоховання померлого в родинну могилу проводиться на підставі свідоцтва про смерть померлого, згоди користувача місця родинного поховання, оригіналу свідоцтва про смерть чи свідоцтва про поховання першого похованого.

Згідно п. 3.1.1. Договору КП "Ритуальна служба" зобов`язана при зверненні особи, що зобов`язалася поховати померлого, забезпечити укладання договорів-замовлень, урахувавши при цьому побажання Замовника щодо Виконавців послуг, що не відповідає фактичним даним у 7 випадках, так як у договорах-замовлення було обрано виконавцем окремих послуг саме ритуальну службу.

Відповідно п. 3.1.2. Договору КП "Ритуальна служба" зобов`язана відповідно до договору-замовлення забезпечити організацію та проведення поховання померлого у встановленому законодавством порядку, з урахуванням волевиявлення померлого, висловленого при житті, а в разі його відсутності з урахуванням побажання родичів.

Проте, при оформлені поховання були відсутні законні замовники (виконавця волевиявлення померлою), а представниками відповідача не було надано належних документів, які були належним чином оформлені у встановленому законом порядку.

Як слушно зауважив суд першої інстанції, Відповідачем не надано до відзиву договорів, укладених з родичами померлих, а надані під час судового розгляду на вимогу суду для огляду договори, не є доказами, які мали бути надані до відзиву.

Також, відповідачем не доведено належними доказами надання цих договорів при оформленні договорів-замовлень або відмови позивача у прийнятті цих документів.

Крім того, судом враховано обставини щодо організації діяльності агентів ОСОБА_16 , наведені позивачем у відповіді на відзив (т. 2 а.с. 144 - 147).

Так, згідно з п. 4.2.1. Договору виконавець послуг несе відповідальність за порушення термінів та неякісне надання ритуальних послуг, установлених договором-замовленням, згідно з вимогами Закону України "Про захист прав споживачів".

Відповідачем не спростовано належними доказами факти здійснення поховань з урахуванням замовлених у позивача послуг, в попередні дати, ніж обумовлені в договорах замовленнях.

Пунктом 4.2.3. Договору передбачено, що виконавець послуг несе відповідальність за недотримання положень чинного законодавства в частині вимог затверджених стандартів та технологій при наданні ритуальних послуг.

Статтею 2 Закону № 1102-1V визначено, що волевиявлення громадянина щодо ставлення до його тіла після смерті, це бажання, виражене в усній (у присутності свідків) або в письмовій формі, завіреній в установленому законодавством порядку; користувач місця поховання (місця родинного поховання) це особа, яка здійснила перше поховання на відведеному місці поховання (родинного поховання) та/або має відповідне свідоцтво про смерть похованого і свідоцтво про поховання, передбачене статтею 25 цього Закону; ритуальні послуги - послуги, пов`язані з організацією поховання та облаштуванням місця поховання.

Таким чином, відповідно до вимог закону, замовниками (виконавцями волевиявлення померлих, або особами, які зобов`язалися поховати померлого) у наведених 7 прикладах поховання померлих, мали бути: при організації поховання, укладанні договору-замовлення померлої ОСОБА_3 - Кривенко Н.В.; при організації поховання ОСОБА_7 - Ірха О.Ж.; при організації поховання ОСОБА_10 - Іванова А.В.; при організації поховання ОСОБА_13 - Нехаєва Р.М.; при організації поховання ОСОБА_17 - Валах В.А.; при організації поховання ОСОБА_19 - Скрипник С.П.; при організації поховання ОСОБА_21 - Мусаєва Н.О.

В подальшому за законом ці замовники мають право на отримання свідоцтва про поховання та можуть бути визнані законними користувачами місця поховання (місця родинного поховання) з встановленням намогильних споруд.

Необхідно наголосити, що внаслідок дій відповідача порушено законне право замовників поховання (виконавців волевиявлення померлих), з якими мало бути укладено договір замовлення, на отримання свідоцтва про поховання, та як користувачів місця поховання (місця родинного поховання) на встановлення намогильних споруд, у межах могили (родинного поховання), вирішення питання про проведення підпоховання, здійснювати інші дії, пов`язані з використанням місця поховання (статті 12, 25 Закону № 1102-1V).

Крім того, здійснюючи зазначені вище поховання, відповідачем протиправно здійснювався такий вид послуг як копання могили, опускання труни з тілом померлого в могилу, закопування могили, який передбачений Необхідним мінімальним переліком, і який мав бути затверджений у відповідності до зазначеного вище законодавчого порядку.

Отже, відповідачем порушено умови пунктів 3.1.1., 3.1.2., 4.2.1., 4.2.3 Договору, вимоги статей 2, 11. ч. 1, 2 ст. 12, ч. 3, 4 ст. 25 Закону № 1102-ІV та пункту 2, 3 Необхідного мінімального переліку вимог щодо порядку організації поховання і ритуального обслуговування населення, затвердженого наказом Державною комітету України з питань житлово-комунального господарства від 19.11.2003 № 193.

Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.

Посилання на те, що Господарський суд Кіровоградської області не взяв до уваги надані пояснення щодо наявних договірних відносин між ФОП Бучнєвою О.В. та Замовниками, не дослідив докази у справі, зокрема ге, що Замовниками надаються ФОП Бучнєвій О.В. особисті доручення на проведення поховання та укладаються договори про надання послуг з поховання, та необґрунтовано вважає що наявні підстави для розірвання Договору є безпідставним, оскільки Відповідачем не надано до відзиву договорів, укладених з родичами померлих. Під час розгляду справи по суті представник відповідача в судовому засіданні заявила, що у відповідача є в наявності письмові договори, які укладені із законними замовниками, але не пояснила чому їх вчасно не подала до суду. Так, 04.09.2024 в судовому засіданні суд оголосив перерву до 24.09.2024 та зобов`язав відповідача до кінця робочого тижня (до 06.09.2024) надати суду письмові договори укладені з замовниками при організації поховання, які наведені у окремих 7 прикладах до позовної заяви, а саме щодо поховання: померлої ОСОБА_3 замовник Кривенко Н. В.; при організації поховання ОСОБА_7 - Ірха О.Ж.; при організації поховання ОСОБА_10 - Іванова А.В.; при організації поховання ОСОБА_13 - Нехаєва Р.М.; при організації поховання ОСОБА_17 - Валах В.А.; при організації поховання ОСОБА_19 - Скринник С.П.; при організації поховання ОСОБА_21 - Мусаєвої Н.О. Лише 23.09.2024 відповідач надала копії цих договорів, які надійшли на адресу КП «Ритуальна служба» засобами поштового зв`язку разом з додатковими письмовими поясненнями щодо окремого питання. При цьому надані під час судового розгляду на вимогу суду для огляду договори, не є доказами, які мали бути долучені до відзиву, адже нею не надано обов`язкових договорів укладених з замовниками. Також, відповідачем не доведено належними доказами надання цих договорів при оформленні договорів-замовлень або відмови позивача у прийнятті цих документів.

Більше того, відповідач надав однотипні договори про надання послуг на організацію та проведення поховання, в яких не визначено перелік наданих послуг, хоча усі містять різну вартість, у п. 1.1. щодо предмета договору не зазначено організацію поховання якого саме П.І.Б. померлого, відсутнє узгодження із замовником обраний вид поховання чи підпоховання, та місце поховання померлого.

До того ж у копії договору №24/16 від 29.01.24 наданого відповідачем, укладеного із замовником ОСОБА_15 , відсутній власноручний підпис замовника, а з ОСОБА_22 взагалі не надано договору. Отже, відповідач не надала суду договір, який мав бути укладений із замовником ОСОБА_22 , щодо організації поховання ОСОБА_21 , що може свідчити про його відсутність.

В свою чергу, відповідач не надав до суду доказів, щодо прийому виконання даних договорів, а також письмових доказів щодо їх оплати замовниками.

Крім того, відповідачем не надано доказів щодо уповноваження представників відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , з яким КП «Ритуальна служба» укладала договори-замовлення, як із фізичними особами - замовниками, виконавцями волевиявлення померлих. Відповідач зазначала, що ці особи виступали в якості її представників, які діяли на підставі її доручень, проте це не відповідає вимогам п. 2 Необхідного мінімального переліку вимог щодо порядку організації поховання і ритуального обслуговування населення, затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово комунального господарства від 19.11.2003 № 193.

Судом також встановлено, що 07 березня 2024 року до КП "Ритуальна служба" із заявою звернулась гр. ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована АДРЕСА_1 , пенсіонерка, з метою отримання свідоцтва про поховання її чоловіка ОСОБА_24 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , якою було підпоховано до могили її сина ОСОБА_25 на Масляниківському кладовищі м. Кропивницький, ряд № НОМЕР_14 , місце №20. через кремацію в урні з прахом.

В ході розгляду даного звернення, як зазначав позивач, КП "Ритуальна служба" шляхом перевірки реєстрації поховання в Книзі реєстрації поховань, було встановлено, що дане поховання не зареєстровано, а обов`язковий договір замовлення на поховання ОСОБА_24 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 взагалі не укладався. У зв`язку з чим відсутні правові підстави для видачі свідоцтва про поховання, як користувачу місця поховання та встановлення намогильних споруд, у межах могили (родинного поховання).

При з`ясуванні обставин, зі слів гр. ОСОБА_23 було встановлено, що вночі ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_24 , після виклику поліції було оформлено факт настання смерті.

Хтось із її знайомих дав номер телефону ФОП Бучнєвої О.В., як пояснили, що вона здійснює перевезення тіла померлого до моргу, тому вона зателефонувала за вказаним номером, і після чого приїхав автомобіль та її представники забрали тіло померлого до моргу, при цьому гр. ОСОБА_23 одразу запропонували всі необхідні ритуальні послуги.

На ранок 27.10.2023 року. гр. ОСОБА_23 з метою оформлення поховання свого чоловіка звернулась до ритуального агентства ФОН ОСОБА_16 , яке розміщено на ринку "Босфор", вул. Вокзальна. 1 в м. Кропивницький.

В розмові із ФОП Бучнєвою О.В., вона пояснила, що хоче здійснити поховання шляхом підпоховання до могили свого сина ОСОБА_25 , який похований на території Масляниківського кладовища ряд № 8. місце №20. але ОСОБА_16 зауважила, що на Масляниківському кладовищі немає місця і взагалі всі кладовища у місті Кропивнинький є закритими, окрім Далекосхідного кладовища.

Також, зі слів ФОП Бучнєвої О.В., вона зрозуміла, що поховання труни з тілом можливе виключно на Далекосхідному кладовищі, а на Масляниківському кладовищі можливе лише підпоховання урни з прахом померлого. При цьому повідомила, що кремація і поховання урни з прахом буде дешевше ніж проведення традиційного похорону.

Разом з цим, ФОП Бучнєва О.В. зазначила, що послугу по кремації тіла вона організує без проблем і вартість цієї послуги буде становити 21 000 грн.

Так як на поховання тіла свою чоловіка гр. ОСОБА_23 на Далекосхідному кладовищі не була згодна, тому довірившись ФОП Бучнєвій О.В., щодо відсутності місць на ІНФОРМАЦІЯ_3 , вона погодилась на кремацію тіла виходячи із бажання поховати померлого чоловіка поряд з могилою сина.

Питання оплати послуг кремації було узгоджено таким чином, що частина грошових коштів у сумі 8 000 грн. гр. ОСОБА_23 оплатить готівкою, а решту 13000 грн. у зв`язку з тим, що померлий чоловік був пенсіонером, вона запропонувала ФОП Бучнєвій О.В. отримати за рахунок державної допомоги на поховання у розмірі двох пенсій, що і складало близько 13 000 грн.

Таким чином, ритуальна послуга з кремації тіла померлого ОСОБА_24 , була організована та надана гр. ОСОБА_26 саме ФОП Бучнєвою О.В.

Крім того, встановлено, що при наданні ритуальних послуг (ФОП Бучнєвою О.В., гр. ОСОБА_23 не укладався будь-який письмовий договір щодо надання ритуальних послуг або договір-замовлення, а також в підтвердження оплати та розрахунку за її послуги замовнику не було надано підтверджуючих документів, квитанції, чеку тощо.

30.10.2023 року гр. ОСОБА_26 отримала від ФОП Бучнєвої О.В. урну з прахом, та запитала, що далі робити з урною з прахом, на що ФОП Бучнєва О.В. повідомила, що може підпоховати урну до могили її сина на території Масляниківського кладовища ряд № 8. місце №20. але за це треба здійснити їй додаткову оплату, або ж порадила зекономити та здійснити підпоховання власноручно.

Тому 30.10.2023 року. гр. ОСОБА_23 самостійно підпоховала урну з прахом свого чоловіка до могили сина на території ІНФОРМАЦІЯ_4 місце №20.

31.10.2023 року ФОП Бучнєва О.В. особисто отримала в органах соціального захисту замість гр. ОСОБА_27 соціальну допомогу на поховання у розмірі двох пенсій, тільки після цього замовнику поховання - гр. ОСОБА_27 були повернені документи (оригінал свідоцтва про смерть, лікарське свідоцтво про смерть, довідка на одержання та підпоховання праху).

ФОП ОСОБА_16 не повідомляла гр. ОСОБА_23 про обов`язкову необхідність звернення до КП "Ритуальна служба", з метою укладення договору-замовлення та подальшої реєстрації підпоховання померлого.

Вказані обставини підтверджені ОСОБА_23 в нотаріально засвідченій заяві свідка від 15.03.2024, а також в судовому засіданні 04.09.2024 при розгляді справи Господарським судом Кіровоградської області.

Натомість відповідачем з цього приводу зазначено наступне: «"Відповідно до Розділу 3 "Правил користування крематоріями" затверджені Наказом Міністерства розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 08.08.2013 року №373: поховання шляхом кремації виконується згідно з волевиявленням померлого, вираженого в усній (у присутності свідків) або в письмовій формі, завіреній в установленому законодавством порядку, та/або за бажанням виконавця волевиявлення померлого, чоловіка (дружини), батьків (усиновителів), дітей, сестри, брата, діда або баби, онука (правнука), іншої особи, яка зобов`язалася поховати померлого.

Поховання шляхом кремації проводиться ритуальними службами згідно з укладеним договором-замовленням на організацію та проведення кремації (далі - договір-замовлення) на підставі свідоцтва про смерть, що видається відділом державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчим органом сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад, консульською установою чи дипломатичним представництвом України.

Договір-замовлення оформлюється на підставі примірного договору-замовлення на організацію та проведення поховання за формою, наведеною у додатку до Необхідного мінімального переліку вимог щодо порядку організації поховання і ритуального обслуговування населення, затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 19 листопада 2003 року № 193, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 вересня 2004 року за № 1112/9711.

По прибутті процесії в крематорій виконавець волевиявлення померлого надає ритуальній службі крематорію договір-замовлення на організацію та проведення поховання - у разі його попереднього оформлення, свідоцтво про смерть, документ, що посвідчує особу виконавця волевиявлення померлого, та у разі потреби письмову згоду органів внутрішніх справ або прокуратури.

На підставі вищезазначених норм та у зв`язку з тим, що домовленості щодо здійснення поховання шляхом кремації між мною та ОСОБА_23 не було, попередньо договір-замовлення на поховання шляхом кремації не укладався.

ОСОБА_23 попросила лише здійснити кремацію тіла померлого ОСОБА_24 для подальшого підпоховання урни з прахом до могили її сина. Однак, оскільки ОСОБА_23 не укладала зі мною договору на проведення поховання шляхом кремації, а тому договір - замовлення з Позивачем мною не укладався, а тому поховання (підпоховання) мною не проводилося.

За домовленістю між мною та ОСОБА_23 , я звернулася у КП «Спеціальне підприємство комунально-побутового обслуговування одеського крематорію» щодо кремації тіла ОСОБА_24 .

В подальшому отримала урну з прахом та передала її ОСОБА_23 .

Про подальші дії ОСОБА_23 мені не відомі, оскільки договір на здійснення поховання між нами не укладався, відповідного доручення не було та матеріали справи не містять.

Про те, що ОСОБА_23 самостійно підпоховала урну з прахом свого чоловіка, і лише потім звернулася до КП «Ритуальна служба», я жодного відношення не маю, а надані докази Позивачем підтверджують лише факт здійснення мною замовлення кремації тіла ОСОБА_24 .

Наші домовленості з ОСОБА_23 було виконано в повній мірі. За що була домовлена відповідна сума та яку ОСОБА_23 оплатила та прийняла виконану мною роботу, отримала квитанцію на руки.

Про те, що ОСОБА_23 аж до 07 березня 2024 року не мала на руках свідоцтва про поховання та не зареєструвала підпоховання, до істотних умов Договору від 09.01.2023 року жодним чином не відноситься.

Кім того, необізнаність ОСОБА_23 щодо правил поховання не випливає із Договору, який був укладений між мною та Позивачем, як і не встановлено обов`язки для Виконавця доводити до відома громадян про порядок поховання (підпоховання)".

Відповідно до ст. 2 ЗУ "Про поховання та похоронну справу", поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству;

ритуальні послуги - послуги, пов`язані з організацією поховання та облаштуванням місця поховання.

Стаття 4 вказаного Закону передбачає основні принципи діяльності в галузі поховання, а саме: гарантування державою належного поховання померлих; достойного ставлення до тіла померлого; поховання в установленому законодавством порядку з урахуванням волевиявлення померлого, вираженого особою при житті, а за його відсутності - з урахуванням побажань родичів; створення рівних умов для поховання померлих незалежно від їх раси, кольору шкіри, політичних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; запобігання випадкам непоховання померлих; компенсації державою витрат, пов`язаних з похованням померлих, відповідно до закону; безоплатного виділення місця для поховання померлих (їхніх останків) чи урн із прахом померлих на кладовищі (у колумбарії); конфіденційності інформації про померлого; забезпечення збереження місць поховань.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 вказаного Закону, надання ритуальних послуг відповідно до необхідного мінімального переліку окремих видів ритуальних послуг, передбаченого пунктом 2 частини другої статті 8 цього Закону, здійснюється ритуальними службами або за договором суб`єктами господарювання інших форм власності. Вартість таких послуг встановлюється в порядку і в межах, встановлених законодавством, виконавчим органом сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до вимог ст. 12, особа, яка зобов`язалася поховати померлого, на підставі свідоцтва про смерть звертається згідно із статтею 8 цього Закону до сільського голови або ритуальної служби з приводу укладення відповідного договору-замовлення на організацію та проведення поховання. Ця особа має право вибирати виконавців послуг серед суб`єктів господарської діяльності, які уклали договори із сільським головою або ритуальною службою про надання цих послуг.

Ритуальні послуги надаються за плату згідно з договором-замовленням, крім випадків, передбачених законом.

Виконавець може надавати ритуальні послуги, визначені необхідним мінімальним переліком окремих видів ритуальних послуг. Цей перелік затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Добросовісність (п. 6 ст. 3 ЦК України) це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина заборони суперечливої поведінки, базується ще на римській максимі ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці. В основі доктрини заборони суперечливої поведінки знаходиться принцип добросовісності.

Верховний Суд виділяє такі критерії добросовісної поведінки:

- очікувана поведінка: поведінка сторони має бути очікуваною, характерною для інших учасників цивільних правовідносин в порівнянних обставинах;

- врахування прав та законних інтересів іншої сторони правовідносин: поведінка учасника цивільно-правових відносин не повинна обмежувати право чи позбавляти права інших осіб;

- законна мета: поведінка сторони має бути законною, не допускаються дії виключно з протиправною метою або з наміром заподіяти шкоду іншій особі;

- сприяння іншій стороні цивільного обороту: учасники цивільних правовідносин повинні сприяти своєму контрагенту різними способами, у тому числі отримання необхідної інформації.

З огляду на зазначене, а також досвід роботи відповідача у цьому напрямку підприємницької діяльності, суд першої інстанції відхилив доводи відповідача та зазначив про необхідність при зверненні до неї ОСОБА_23 повідомлення їй про необхідність укладення договору-замовлення на здійснення поховання в т.ч. шляхом кремації, та іншої інформації стосовно поховання, прав і обов`язків ОСОБА_23 після поховання.

Матеріалами справи і відповідачем підтверджено як звернення до неї ОСОБА_23 , відсутність укладення договору-замовлення, надання послуг з перевезення тіла до крематорію, отримання і вручення ОСОБА_23 урни з прахом чоловіка. Також, не спростовано інших зазначених свідком обставин.

Таким чином, діями ФОП Бучнєвої О.В. було порушено права гр. ОСОБА_23 як споживача та замовника поховання, яке виразилось у самовільному підпохованні без належного оформлення договору-замовлення та як користувача місця поховання, без реєстрації поховання і видачі свідоцтва про поховання, яке видається спеціалізованим комунальним підприємством на користування місцем поховання.

Колегія суддів відхиляє аргументи скаржника про те, що у зв`язку з тим, що домовленості щодо здійснення поховання шляхом кремації між ФОП Бучнєвою О.В. та ОСОБА_23 не було, попередньо договір-замовлення на поховання шляхом кремації не укладався. Таким чином, висновки суду першої інстанції щодо порушень ФОП Бучнєвою О.В. права гр. ОСОБА_23 , як споживача та замовника поховання, яке виразилось у самовільному підпохованні без належного оформлення договору-замовлення останньою є необґрунтованим та і не доведено жодними належними доказами, як безпідставні, позаяк в суді першої інстанції було повністю підтверджено та зі слів свідка гр. ОСОБА_23 було встановлено наявність належних та допустимих доказів порушення порядку надання ритуальних послуг ФОП Бучнєвою О.В. Зокрема, судом встановлено та не спростовано апелянтом, що ФОП ОСОБА_16 повідомила ОСОБА_23 , що послугу по кремації тіла вона організує без проблем і вартість цієї послуги буде становити 21000 грн. Так як на поховання тіла свою чоловіка гр. ОСОБА_23 на Далекосхідному кладовищі не була згодна, тому довірившись ФОП Бучнєвій О.В., щодо відсутності місць на ІНФОРМАЦІЯ_3 , вона погодилась на кремацію тіла виходячи із бажання поховати померлого чоловіка поряд з могилою сина. Питання оплати послуг кремації було узгоджено таким чином, що частина грошових коштів у сумі 8 000 грн. гр. ОСОБА_23 оплатить готівкою, а решту 13000 грн. у зв`язку з тим, що померлий чоловік був пенсіонером, вона запропонувала ФОП Бучнєвій О.В. отримати за рахунок державної допомоги на поховання у розмірі двох пенсій, що і складало близько 13 000 грн. Таким чином, ритуальна послуга з кремації тіла померлого ОСОБА_24 , була організована та надана гр. ОСОБА_23 саме ФОП Бучнєвою О.В.

Водночас, при наданні ритуальних послуг ФОП Бучнєвою О.В. з гр. ОСОБА_23 не укладався будь-який письмовий договір щодо надання ритуальних послуг або договір-замовлення, а також в підтвердження оплати та розрахунку за її послуги замовнику не було надано підтверджуючих документів, квитанції, чеку тощо.

В подальшому, 31.10.2023 року ФОП Бучнєва О.В. особисто отримала в органах соціального захисту замість гр. ОСОБА_27 соціальну допомогу на поховання у розмірі двох пенсій, тільки після цього замовнику поховання - гр. ОСОБА_27 були повернені документи (оригінал свідоцтва про смерть, лікарське свідоцтво про смерть, довідка на одержання та підпоховання праху). ФОП ОСОБА_16 не повідомляла гр. ОСОБА_23 про обов`язкову необхідність звернення до КП «Ритуальна служба», з метою укладення договору-замовлення та подальшої реєстрації підпоховання померлого.

Відтак, матеріалами справи підтверджено і відповідачем не спростовано обставини звернення до неї ОСОБА_23 , відсутність укладення договору-замовлення, надання послуг з перевезення тіла до крематорію, отримання і вручення ОСОБА_23 урни з прахом чоловіка, а також інших зазначених свідком подій.

З огляду на зазначене, а також встановлення судом системних грубих відповідачем умов договору та чинного законодавства, господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову та розірвання договору між сторонами.

За таких умов, твердження, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і обставини, надав їм належну правову оцінку.

Порушень або неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують мотивів та висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, відсутні підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду Кіровоградської області від 11.10.2024.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги на підставі положень ст. 129 ГПК України покладаються на її заявника.

Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Бучнєвої Олесі Вікторівни на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 11.10.2024 у справі №912/1211/24 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 11.10.2024 у справі №912/1211/24 залишити без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Фізичну особу-підприємця Бучнєву Олесю Вікторівну.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 14.01.2026

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя А.Є. Чередко