ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2025 року м. Дніпро Справа № 904/4264/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя: Чус О.В. (доповідач),

судді: Дармін М.О., Кощеєв І.М.

секретар судового засідання Солодова І.М.

представники сторін не з`явилися;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Метстальцентр" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.02.2025 (повне рішення складено 25.02.2025, суддя Загинайко Т.В..) у справі № 904/4264/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Руфмаркет", м. Кам`янське Дніпропетровської обл.

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Метстальцентр", м. Дніпро

про стягнення 1 255 576 грн. 49 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Руфмаркет" звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх.№4062/24 від 27.09.2024) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Метстальцентр" 1 255 576 грн. 49 коп., що складає 1 175 850 грн. 00 коп. - суми основного боргу за договором постачання від 03.07.2024 №269, 7 055 грн. 10 коп. - інфляційних нарахувань, 65 153 грн. 66 коп. - штрафних санкцій та 7 517 грн. 73 коп. - 3% річних.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.02.2025, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Руфмаркет" (51931, м. Кам`янське Дніпропетровської обл., вул. Широка, буд. 43А, оф. 12; ідентифікаційний код 43832700) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Метстальцентр" (49000, м. Дніпро, просп. Слобожанський, буд. 105, кімн. 28; ідентифікаційний код 43600188) про стягнення 1 255 576 грн. 49 коп. задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Метстальцентр" (49000, м. Дніпро, просп. Слобожанський, буд. 105, кімн. 28; ідентифікаційний код 43600188) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Руфмаркет" (51931, м. Кам`янське Дніпропетровської обл., вул. Широка, буд. 43А, оф. 12; ідентифікаційний код 43832700) 1 175 850 (один мільйон сто сімдесят п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп. - заборгованості, 1 638 (одна тисяча шістсот тридцять вісім) грн. 48 коп. - 3% річних та 17 662 (сімнадцять тисяч шістсот шістдесят дві) грн. 33 коп. - витрат по сплаті судового збору. В решті позовних вимог - відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано наступним:

- обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia;

- судом встановлено, що шляхом виставлення відповідачем рахунків-фактур від 28.06.2024 №№СФ-0001291, СФ-0001293, СФ-0001294, СФ-0001295 на загальну суму 1 175 850 грн. 00 коп. (у яких зазначено, зокрема, найменування товару, кількість, ціна за одинцю та загальна сума з урахуванням ПДВ) та їх подальшої сплати позивачем, між сторонами укладено договір поставки у спрощений спосіб;

- судом до матеріалів справи долучено роздруківки трекінгу з вебсайту Укрпошта, з яких вбачається, що поштове відправлення №497 вручено одержувачу 31.08.2024, тоді як поштове відправлення №454 повернено відправнику 12.09.2024 у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання (а.с. 109-110). Суд виснував, що претензію було отримано відповідачем 31.08.2024. Таким чином, строк повернення сплачених за товар грошових коштів в розмірі 1 175 850 грн. 00 коп. є таким, що настав 07.09.2024 (31.08.2024 + 7 днів);

- відповідачем товар позивачеві не поставлено, грошові кошти в розмірі 1 175 850 грн. 00 коп. не повернуто; позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в розмірі 1 175 850 грн. 00 коп. підлягають задоволенню в повному обсязі;

- позивачем нараховано пеню за порушення відповідачем умов Договору постачання від 03.07.2024 №269 з посиланням на пункт 5.3 вказаного договору, проте, враховуючи, що спірні правовідносини сторін виникли не на підставі Договору постачання від 03.07.2024 №269 позовні вимоги про стягнення пені є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню;

- строк повернення коштів в розмірі 1 175 850 грн. 00 коп. є таким, що настав 07.09.2024. Отже, першим днем прострочення є 08.09.2024. Після перевірки розрахунку судом 3% річних за загальний період з 08.09.2024 по 24.09.2024 включно складає 1 638 грн. 48 коп.

- щодо інфляційних нарахувань суд зазначив, що, як вбачається, позивачем інфляційні нарахування здійснено за червень 2024 - липень 2024 включно, проте, враховуючи, що строк повернення суми попередньої оплати в розмірі 1 175 850 грн. 00 коп. є таким, що настав тільки 07.09.2024, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимогах в частині стягнення інфляційних нарахувань.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням суду, через систему Електронний суд, представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Метстальцентр" звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить: скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.02.2025 по справі № 904/4264/24 частково в частині задоволених позовних вимог Позивача і ухвалити нове рішення, яким відмовити Позивачу у його позовних вимогах в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Скаржник вважає позовну заяву абсолютно необґрунтованою і безпідставною, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.02.2025 у справі № 904/4264/24 частково таким, що не ґрунтуються на умовах Договору постачання №269 від 03 липня 2024 року, та суперечать діючому законодавству України. В свою чергу, Відповідач частково погоджується із рішенням суду першої інстанції в частині відмовлених Позивачу вимог, адже вважаємо їх безпідставними і такими, що не ґрунтуються на фактичних обставинах справи і не відповідають дійсності.

Рахунки фактури № СФ-0001294 від 28.06.2024, № СФ-0001293 від 28.06.2024, № СФ-0001291 від 28.06.2024, СФ-0001295 від 28.06.2024, нібито на підставі яких Позивач сплачував Відповідачу кошти по Договору постачання №269: ·не містять платника, адже ці рахунки фактури не призначались Позивачу саме через відсутність домовленості Сторін щодо умов і предмету Договору; не містять одержувача, адже ці рахунки фактури не призначались Позивачу саме через відсутність домовленості Сторін щодо умов і предмету Договору; не містять замовлення, адже ці рахунки фактури не призначались Позивачу саме через відсутність домовленості Сторін щодо умов і предмету Договору; не містять посилання на Договір постачання №269 від 03 липня 2024 року, оскільки ці рахунки фактури не мали жодного відношення до Договору; в усіх рахунках фактурах чітко зазначено, що рахунок дійсний до сплати до 28.06.2024 року.

Одним з ключових фактів є те, що Договір постачання №269 був укладений Сторонами 03 липня 2024 року, а рахунки фактури складені 28 червня 2024 року, тобто за твердженнями Позивача ним було сплачено за Товар на підставі рахунків, які були нібито оформлені за 5 днів до укладання Договору.

За платіжними інструкціями: №3225 від 03.07.2024 на суму 263 250,00 грн., № 3224 від 03.07.2024 на суму 229 500,00 грн., №3227 від 03.07.2024 на суму 367 200,00 грн., №3226 від 03.07.2024 на суму 315 900,00 грн., на загальну суму 1 175 850,00 грн., проте вказана сума жодним чином не відноситься до Договору постачання №269 від 03.07.2024 і не була сплачена в якості оплати за Товар, оскільки домовленостей Сторін щодо умов співпраці згідно з діючим Договором не було. Зазначені кошти відповідно є помилково перерахованими, і не були сплачені в рамках чи на виконання Договору постачання №269 від 03.07.2024.

Позивач разом з позовною заявою подав рахунки фактури, проте в момент подачі Відповіді на відзив у Позивача з`явились якісь «нові» рахунки фактури, які він долучив до справи поза межами терміну передбаченого ст. 80 ГПК України.

Апелянт зазначає, що позовні вимоги Позивача не підлягали задоволенню з огляду на невідповідність їх фактичним обставинам справи, з огляду на відсутність порушень будь яких зобов`язань зі сторони Відповідача в розрізі Договору постачання №269 від 03.07.2024. Більш того, фактичні обставини справи і документи, які долучив Позивач до позовної заяви, а саме: рахунки фактури і платіжні інструкції свідчать про те, що вони жодним чином не відносяться до Договору постачання №269 від 03.07.2024.

Оскільки оплати Позивача було здійснено не в рамках і не на виконання умов Договору постачання №269 від 03.07.2024, відповідно немає підстав і причин для застосування будь яких штрафних санкцій до Відповідача в розрізі умов Договору постачання №269 від 03.07.2024.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи.

21.04.2025 від позивача до ЦАГС надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить: відмовити у задоволенні апеляційної скарги та рішення залишити без змін.

Відзив обґрунтований наступним.

Відповідач самостійно вказує умови договору (п.1.1), де чітко йде мова саме про рахунки-фактури і чомусь надалі робить висновок, що необхідні якісь додаткові угоди або специфікації, однак, умови договору не містять вказівок про те, що асортимент, кількість повинні зазначатися в додаткових угодах, а не рахунках-фактурах.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо (частини перша, друга статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні"; в редакції, чинній у період здійснення спірної поставки товару).

Відтиск печатки є свідченням участі особи в здійсненні господарської операції (Верховний Суд в постанові №916/922/19 від 29.01.2020).

Поведінка та дії управнених та зобов`язаних сторін (позивача та відповідача) повинні відповідати принципу добросовісності та сутності чесної ділової практики та будуватися на взаємоповазі та дотриманні інтересів усіх учасників цих відносин.

Відповідач не заперечує, що отримав грошові кошти від Позивача. Позивачем були перераховані грошові кошти з вказівкою на конкретні рахунки-фактури, що вважається прийняттям пропозиції.

Стосовно зазначення в рахунках-фактури дати 28.06.2024, то фактично вважаємо це технічною помилкою саме з боку відповідача (адже оплата з нашого боку була 03.07.2024) в день отримання рахунку. Можемо здогадуватися, що це трапилося через те, що перемовини та попередні домовленості між сторонами тривали близько тижня і в тому числі і щодо необхідного товару, а договір було підписано, коли вже було повністю все погоджено, як і проведено оплати.

Позивач зазначає, що підстав для відмови у задоволенні позовних вимог немає, адже відповідач отримав грошові кошти та не повертає їх.

Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.03.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Дармін М.О., Кощеєв І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.03.2025 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 904/4264/24. Доручено Господарському суду Дніпропетровської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 904/4264/24.

26.03.2025 матеріали справи надійшли до ЦАГС.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 31.03.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Метстальцентр" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.02.2025 у справі № 904/4264/24 - залишено без руху. Рекомендовано скаржнику усунути недоліки апеляційної скарги, а саме: подати до апеляційного суду належні докази сплати судового збору, на належні реквізити, надавши строк 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків.

10.04.2025 від представника скаржника до ЦАГС надійшло клопотання, яким долучено до матеріалів апеляційної скарги докази сплати судового збору у розмірі 21194.79 грн., відповідно до платіжної інструкції від 08.04.2025.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Метстальцентр" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.02.2025 у справі № 904/4264/24; розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні на 24.09.2025 о 10 год. 20 хв.

24.09.2025 судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням у відрядженні судді Дарміна М.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.10.2025 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Метстальцентр" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.02.2025 у справі № 904/4264/24 призначено у судовому засіданні на 17.12.2025 о 10:20 год.

У судове засідання 17.12.2025 представники сторін не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Враховуючи, що явка сторін в судове засідання не визнавалась обов`язковою, матеріалів справи достатньо для розгляду скарги, сторони висловили свою позицію стосовно рішення та апеляційної скарги у письмових заявах по суті спору, судова колегія вважає можливим здійснити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні за відсутністю представників сторін, повідомлених належним чином.

У судовому засіданні 17.12.2025 колегією суддів підписано скорочене судове рішення (вступну та резолютивну частини постанови).

Встановлені судом обставини справи.

Між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Руфмаркет" як покупцем, та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Метстальцентр" як постачальником, було укладено договір постачання від 03.07.2024 №269 (далі - Договір, а.с. 15-16, 61-63).

Відповідно до пункту 1.1 Договору постачальник зобов`язується протягом дії цього договору передати покупцю металопродукцію окремими партіями за цінами, в асортименті (за номенклатурою), кількості і іншим умовам, які зазначаються у рахунках-фактурах до договору (якщо інше не передбачено окремими додатковими угодами сторін і / або специфікаціями в письмовій формі), які є його невід`ємною частиною, а покупець зобов`язаний прийняти товар і оплатити його на умовах, встановлених договором. Партією товару вважається товар, переданий покупцю за окремою видатковою накладною.

Пунктом 1.2 Договору визначено, що загальний обсяг товару, що продається за цим договором, визначається протягом терміну дії договору з урахуванням кількості та асортименту (номенклатури) товару за всіма переданим відповідно до умов цього Договору окремими партіями товару.

Згідно з пунктом 1.3 Договору ціни на товар визначаються в рахунках-фактурах або окремих додаткових угодах сторін та/або специфікаціях в письмовій формі по кожній партії товару до її поставки покупцю.

Відповідно до пункту 1.4 Договору якщо інше не передбачено окремою додатковою угодою сторін та/або специфікацією в письмовій формі, розрахунок за кожну партію товару здійснюється покупцем шляхом 100% попередньої оплати вартості цієї партії, яка вказана в рахунках-фактурах до даного договору. При цьому вартість партії товару, за яку покупцем здійснено передоплату в повному обсязі, зміні не підлягає.

Адреса складу: 4900, Дніпропетровська обл., вул. Академіка Янгеля, 38 (пункт 1.6 Договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання повноважними представниками обох сторін (пункт 2.1 Договору).

Відповідно до пункту 2.2 Договору термін дії цього договору - до 31.12.2024. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від виконання прийнятих на себе зобов`язань за цим договором. У разі, якщо до дати закінчення терміну дії цього договору, жодна із сторін не направила іншій стороні в письмовій формі повідомлення про розірвання цього договору, цей договір вважається продовженим на кожний наступний рік на умовах, які діяли станом на дату закінчення терміну дії цього договору.

Договір, додаткові угоди та специфікації до договору, отримані засобами факсимільного зв`язку мають юридичну силу до моменту обміну оригіналами (пункт 2.3 Договору).

Згідно з пунктом 3.1 Договору постачальник зобов`язаний передавати покупцю товар партіями у строк, кількості, асортименті (номенклатурі) і згідно з іншими умовами, встановленими у рахунках - фактурах до договору (якщо інше не передбачено іншим окремою додатковою угодою сторін та /або специфікацією в письмовій формі).

Пунктом 3.2 Договору визначено, що відвантаження товару здійснюється на умовах EXW зі складу постачальника у м. Дніпро згідно з Міжнародними правилами тлумачення торгових термінів ІНКОТЕРМС 2010.

Відповідно до пункту 3.3 Договору покупець зобов`язаний здійснити повну оплату товару по кожній його партії відповідно до пункту 1.4. цього Договору (якщо інше не передбачено іншим окремою додатковою угодою сторін та / або специфікацією в письмовій формі).

Пунктом 3.4 Договору визначено, що постачальник зобов`язаний здійснити відвантаження покупцеві протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту його оплати (якщо інше не передбачено іншим окремою додатковою угодою сторін та / або специфікацією в письмовій формі).

Оплата здійснюється в українських гривнях шляхом перерахування суми вартості товару на банківський рахунок постачальника, вказаний в цьому Договорі (пункт 3.5 Договору).

Датою переходу права власності на товар від постачальника до покупця є дата фактичної передачі товару та підписання видаткових накладних (і / або акта передачі товару) на відповідну партію товару (пункт 3.6 Договору).

Відповідно до пункту 6.1 Договору накладні, за якими передається товар за договором, а також додаткові угоди та/або інші двосторонні документи до договору, підписані уповноваженими представниками сторін, вважаються невід`ємною частішою нього договору.

Згідно з пунктом 6.2 Договору документи, що відправляються по факсу однією із сторін іншій стороні, мають бути замінені на оригінали шляхом направлення поштою або вручення представникам сторін. До отримання оригіналів документів їх факсові копії мають повну юридичну силу, погоджують права та обов`язки сторін, можуть бути представлені в судові інстанції в якості доказів.

Позивач стверджує, що на виконання умов Договору позивачем 03.07.2024 на підставі виставлених відповідачем рахунків було сплачено на користь відповідача 1 175 850 грн. 00 коп., що підтверджується відповідними рахунками-фактурами та платіжними інструкціями в національній валюті, копії яких містяться в матеріалах справи, а саме:

- рахунок-фактура від 28.06.2024 №СФ-0001291 (назва товару: швеллер 18П ст.3сп/5, 12м) на суму 367 200 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ (а.с. 22);

- платіжна інструкція в національній валюті від 03.07.2024 №3227 (призначення платежу: "Оплата за трубу згідно рахунку №СФ-0001291 від 28.06.2024 у т.ч. ПДВ - 20% - 61 200,00 грн.") на суму 367 200 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ (а.с. 21);

- рахунок-фактура від 28.06.2024 №СФ-0001293 (назва товару: швеллер 18П ст.3сп/5, 12м) на суму 229 500 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ (а.с. 20);

- платіжна інструкція в національній валюті від 03.07.2024 №3224 (призначення платежу: "Оплата за трубу згідно рахунку №СФ-0001293 від 28.06.2024 у т.ч. ПДВ - 20% - 38 250,00 грн.") на суму 229 500 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ (а.с. 19);

- рахунок-фактура від 28.06.2024 №СФ-0001294 (назва товару: швеллер №10 3пс/сп5 12м) на суму 263 250 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ (а.с. 18);

- платіжна інструкція в національній валюті від 03.07.2024 №3225 (призначення платежу: "Оплата за трубу згідно рахунку №СФ-0001294 від 28.06.2024 у т.ч. ПДВ - 20% - 43 875,00 грн.") на суму 263 250 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ (а.с. 17);

- рахунок-фактура від 28.06.2024 №СФ-0001295 (назва товару: швеллер №10 3пс/сп5 12м) на суму 315 900 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ (а.с. 24);

- платіжна інструкція в національній валюті від 03.07.2024 №3226 (призначення платежу: "Оплата за трубу згідно рахунку №СФ-0001295 від 28.06.2024 у т.ч. ПДВ - 20% - 52 650,00 грн.") на суму 315 900 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ (а.с. 23).

У подальшому позивач претензією вимагав від відповідача у зв`язку з невиконанням останнім умов Договору постачання від 03.07.2024 №269 повернути позивачеві грошові кошти у сумі 1 175 850 грн. 00 коп., що були сплачені позивачем 03.07.2024 та попереджав про звернення до суду у випадку несплати вказаної суми у 5-ти денний строк (а.с. 10-11). На підтвердження скерування вказаної претензії відповідачеві позивачем надано копії фіскальних чеків (а.с. 11).

Позивач стверджує, що 03.07.2024 на виконання умов Договору постачання від 03.07.2024 №269 сплатив на користь відповідача кошти в розмірі 1 175 850 грн. 00 коп., проте поставка товару відповідачем не здійснена, сплачені кошти відповідачем позивачеві не повернуті, внаслідок чого позивачем нараховано пеню в розмірі 65 153 грн. 66 коп., 3% річних в розмірі 7 517 грн. 73 коп. та здійснено інфляційні нарахування в розмірі 7 055 грн. 10 коп. Відповідач проти цього заперечує та зазначає, що грошові кошти в розмірі 1 175 850 грн. 00 коп. було перераховано позивачем не в рамках і не на виконання умов Договору постачання від 03.07.2024 №269, відповідно, немає і підстав для застосування будь-яких штрафних санкцій до відповідача на підставі вказаного Договору, що і стало причиною виникнення спору та звернення позивача з позовом до суду.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Колегія суддів зауважує, що відповідачем оскаржується рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.02.2025 у даній справі в частині задоволених позовних вимог про стягнення суми боргу та 3% річних, відтак, оскаржуване рішення переглядається в апеляційному порядку лише в межах вимог апеляційної скарги у відповідності до положень ст. 269 ГПК України

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами спору факт перерахування позивачем відповідачу грошових коштів у загальній сумі 1 175 850 грн., що вбачається з наступних платіжних інструкцій:

- №3225 від 03.07.2024 на суму 263 250 грн. (а.с. 17);

- №3224 від 03.07.2024 на суму 229 500 грн. (а.с. 19);

- №3227 від 03.07.2024 на суму 367 200 грн. (а.с. 21);

- №3226 від 03.07.2024 на суму 315 900 грн. (а.с. 23).

Доводи апеляційної скарги про протиправність позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості в розмірі 1 175 850 грн. колегією суддів відхиляється, оскільки відповідачем не доведено належними та допустимими доказами ані виконання свого обов`язку по поверненню цих коштів позивачу як безпідставно/помилково отриманих, ані виконання кореспондуючого обов`язку з поставки товару на відповідну суму.

Аргументи скаржника про те, що позивач жодного разу не звертався до відповідача з вимогою про повернення помилково сплачених коштів не звільняють останнього від обов`язку повернути сплачені позивачем кошти за пред`явленою позивачем вимогою у формі даного позову, незалежно від правової природи підстави для їх набуття відповідачем (помилково отримані чи попередня оплата за товар в рамках Договору постачання №269 від 03.07.2024).

Таким чином, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в розмірі 1 175 850 грн. 00 коп. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Посилання відповідача на те, що оскільки оплата позивача в загальній сумі 1 175 850 грн. була здійснена не в рамках і не на виконання умов Договору постачання №269 від 03.07.2024, тому відсутні підстави для застосування будь-яких штрафних санкцій до відповідача в розрізі Договору №269 від 03.07.2024, спростовуються наступним.

В рішенні суду першої інстанції від 18.02.2025 місцевий господарський суд стягнув з відповідача на користь позивача суми боргу та 3% річних. Тобто, рішенням суду в оскаржуваній апелянтом частині (в частині задоволених вимог про стягнення сум боргу та 3% річних) не стягуються з відповідача штрафні санкції на підставі Договору.

Натомість, можливість стягнення 3% річних передбачена саме законом, а не договором.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

3 % річних не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Правова природа 3% річних, як додаткової (акцесорної) відповідальності за прострочення виконання основного грошового зобов`язання, неодноразово роз`яснена Великою Палатою Верховного Суду (зокрема у постановах від 07.04.2020 у справі №910/4590/19, від 13.11.2019 у справі №922/3095/18), яка підкреслює, що така вимога є мірою майнової відповідальності і способом захисту інтересу кредитора.

Апеляційний суд, здійснивши перевірку правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального права при вирішенні вимог про стягнення 3% річних, вважає висновки місцевого господарського суду такими, що повною мірою відповідають положенням Цивільного кодексу України.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням, водночас не доводячи його незаконності та необґрунтованості, а тому не можуть бути підставами для його зміни чи скасування.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Доводи заявника апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення в розумінні ст. 277 ГПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Судові витрати.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 282-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Метстальцентр" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.02.2025 у справі № 904/4264/24 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.02.2025 у справі № 904/4264/24 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 12.01.2026

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя М.О. Дармін

Суддя І.М. Кощеєв