ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" грудня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/843/25

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Лозинської І. В.,

секретар судового засідання Шовтюк І. В.

за участю представників учасників справи в режимі відеоконференції:

- від прокуратури: Бондаренко Г. О., довіреність від 24.07.2025, вих. №50-15294ВИХ-25

- від позивача 1): Балтак Д. О., згідно з даними з ЄДР та довіреність від 21.01.2025

- від позивача 2): не прибув

- від відповідача: не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Першого заступника керівника Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері

оборони Східного регіону в інтересах держави в особі

1) Міністерства оборони України

2) Військової частини НОМЕР_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерс Еліт Солюшнс Груп"

про стягнення 2197928,00 грн

У засіданні суду оголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення господарського суду та оголошено дату складення повного рішення відповідно до ст. 238 ГПК України.

Перший заступник керівника Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону звернувся в Господарський суд Житомирської області в інтересах держави у особі Міністерства оборони України та Військової частини НОМЕР_1 із позовом до ТОВ "Комерс Еліт Солюшнс Груп" про стягнення 2197928,00 грн, з яких, 1049928,00 грн пені, 1148000,00 грн штрафу, нарахованих за несвоєчасну поставку товару за договором купівлі-продажу товару №16 від 17.02.2025.

Ухвалою від 02.07.2025 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, постановив здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання суду (а. с. 47).

25.08.2025 до суду від В/ч НОМЕР_1 надійшла заява про проведення судового засідання за відсутності повноважного представника та додаткові пояснення у справі (а. с. 130 - 149).

Ухвалою від 26.08.2025 господарський суд закрив підготовче провадження, призначив справу до судового розгляду по суті; витребував у Міністерства оборони України письмово викладену позицію щодо заявленого позову (а. с. 152).

12.09.2025 до суду від Міністерства оборони України надійшла заява про підтримання позовних вимог (а. с. 155 - 158).

Ухвалою від 19.11.2025 господарський суд відклав розгляд справи по суті на 11.12.2025 о 11:30 для підготовки учасників справи до судових дебатів (а. с. 185).

Ухвалою від 11.12.2025 господарський суд відклав розгляд справи по суті на 29.12.2025 о 14:30 з підстав, у ній викладених (а. с. 189).

Прокурор та представник позивача 1) в судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, повноважного представника в засідання суду не направив, про дату і час судових засідань повідомлявся вчасно та належним чином, що підтверджується трекінгом відстеження поштової кореспонденції, отриманого за електронним запитом суду із офіційного сайту Укрпошти (а. с. 123, 124), а також довідками про доставку електронного листа щодо отримання відповідних копій ухвал господарського суду в електронному вигляді (а. с. 122, 129, 171, 175, 180, 186).

У зв`язку з цим господарський суд вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.

Судом також враховується, що відповідно до ч. 2 ст. 2, ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Судові рішення, внесені до реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

За викладеного, суд вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача своєчасно та належним чином про час і місце розгляду справи господарським судом.

З огляду на те, що неявка в засідання суду представника відповідача не перешкоджає розгляду справи, господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами, згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши прокурора та представника позивача 1) в засіданні суду в режимі відеоконференції, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

17.02.2025 між Військовою частиною НОМЕР_1 (покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Комерс Еліт Солюшнс Груп" (продавець, відповідач) укладено договір купівлі - продажу товарів №16 (далі - договір) (а. с. 16 - 19), за умовами п. 1.1 якого продавець зобов`язується поставити покупцю товар для забезпечення потреб сектору безпеки і оборони, відповідно до цін, кількості, номенклатури, які зазначені в специфікації, що є невід`ємною частиною даного договору, а покупець - прийняти і оплатити такі товари на умовах даного договору. Предмет договору згідно Національного класифікатору України ДК 021:2015 "Єдиний закупівельний словник" 34710000-7 Вертольоти, літаки, космічні та інші літальні апарати з двигуном.

Відповідно до п. 1.3 договору продавець гарантує, що товар, який буде поставлятися покупцю на дату поставки належатиме йому на праві власності, не перебуватиме під забороною відчуження, арештом, не буде предметом застави та іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичними або юридичними особами, державними органами і державою, а також не буде предметом будь-якого іншого обтяження чи обмеження, передбаченого чинним в Україні законодавством.

Загальна вартість товару, що підлягає поставці та оплаті за цим договором становить 16400000,00 грн без ПДВ. У загальну ціну товару включені всі витрати продавця, які він може понести у зв`язку із виконанням ним обов`язків за цим договором (п. 2.1 договору).

Згідно з п. 3.1 договору поставка товару за цим договором здійснюється продавцем з використанням трудових та матеріальних ресурсів продавця і за рахунок продавця у спосіб, погоджений із покупцем у будь-якій формі (усно чи письмово). Поставка товару здійснюється продавцем згідно заявки покупця, протягом терміну дії договору, але у всякому випадку - до 27.02.2025. Заявка може здійснюватися в електронному вигляді, телефоном, поштовим відправленням або вручена особисто. Поставка товару здійснюється у кількості, заявленій покупцем, та відображається у видатковій накладній.

Місце поставки товару (здійснення його прийому-передачі) - місто Павлоград Дніпропетровської області (п. 3.4 договору).

У п. 3.5 договору визначено, що датою поставки вважається дата фактичної передачі товару покупцю у кількості та комплектності, визначеної в специфікації, що підтверджується підписаною уповноваженими представниками сторін видатковою накладною.

Відповідно до п. 3.6 договору приймання товару за кількістю (асортиментом) здійснюється покупцем в день поставки під час фактичної передачі товару у відповідності до товаросупровідних документів. У випадку, якщо в момент фактичного приймання виявиться поставка товару в кількості (асортименті), що не відповідає умовам цього договору, покупець, шляхом складання відповідного акту, повинен засвідчити таку невідповідність, та на його підставі має право вимагати від продавця передання кількості товару, якого не вистачає чи заміни товаром в належному асортименті у погоджений сторонами термін. Товар є прийнятим в кількості (асортименті), що повністю відповідає умовам цього договору, якщо покупець в день приймання товару не заявив відповідної претензії чи не повідомив продавця про свою відмову від приймання товару і без будь-яких застережень засвідчив приймання товару у видатковій накладній.

Згідно із п. 4.1 договору розрахунки за товар здійснюються покупцем згідно з рахунком продавця в безготівковому порядку, протягом 10 банківських днів з дати фактичного отримання покупцем товару на підставі належним чином підписаних сторонами видаткових накладних.

Оплата здійснюється шляхом переказу покупцем грошових коштів на поточний рахунок продавця, що визначений у цьому договорі (п. 4.2 договору).

Відповідно до пп. 6.1.1 п. 6.1 договору покупець зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі оплатити поставлений товар.

Натомість пп. 6.3.1 п. 6.1 договору передбачено обов`язок продавця забезпечити поставку товарів у строки, встановлені цим договором.

У п. 7.1 договору сторони визначили, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань, передбачених даним договором, сторони несуть відповідальність передбачену цим договором та додатково чинним законодавством України.

Згідно п. 7.2 договору за порушення строків виконання зобов`язання з вини продавця, він сплачує пеню в розмірі 0,1 відсотка від вартості недопоставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 30 днів з продавця додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної ціни договору.

Договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2025, а частині розрахунків - до повного виконання покупцем своїх фінансових зобов`язань за цим договором (п. 10.1 договору).

За п. 11.3 договору усі спори між сторонами по яких не було досягнуто згоди шляхом переговорів, вирішуються в судовому порядку згідно із підсудністю та підвідомчістю такого спору в порядку, встановленому чинним законодавством України

Додатком №1 до договору є специфікація, в якій зазначені: назва предмету закупівлі (графа 2), код УКТ ЗЕД (графа 3), кількість (графа 4), ціна за одиницю товару без ПДВ (грн) (графа 5), сума без ПДВ (грн) (графа 6) (а. с. 18 на звороті). Специфікація підписана замовником та постачальником, а також скріплена їх печатками.

Додатком №2 до договору визначено комплектацію, тактико-технічні характеристики товару, та країну походження товару (а. с. 19).

Відповідно до видаткової накладної №91 від 18.02.2025 постачальником поставлено, а замовником отримано 34 одиниць товару на загальну суму 5576000,00 грн (а. с. 20).

Позивач здійснив оплату поставленого товару на суму 5576000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №7 від 20.02.2025 (а. с. 21).

Листом від 27.03.2025 відповідач запропонував В/ч НОМЕР_1 достроково розірвати договір через ситуацію на ринку (зняття з виробництва товару) та надав проект додаткової угоди до договору (а. с. 22).

Внаслідок неналежного виконання зобов`язань відповідачем за договором купівлі - продажу товарів №16 від 17.02.2025, 66 одиниць товару на загальну суму 10824000,00 грн військовій частині НОМЕР_1 поставлено не було.

Військова частина НОМЕР_1 направила відповідачу претензію від 05.04.2025, вих. №3-38/2/5719 з вимогою виконати належним чином зобов`язання за договором (провести поставку товару у повному обсязі та перерахувати штрафні санкції), яка залишена без відповіді та задоволення (а. с. 25).

З огляду на викладене, Донецька спеціалізована прокуратура у сфері оборони Східного регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Військової частини НОМЕР_1 звернулась до суду з даним позовом.

У додаткових поясненнях від 25.08.2025, вих. №3-38/4/13497, та заяві від 11.09.2025 позивачі підтримали заявлені прокурором позовні вимоги (а. с. 133 - 149, 155 - 158).

2. Висновок господарського суду щодо представництва прокуратури у справі.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Стаття 53 ГПК встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (ч.3 ст.23 Закону "Про прокуратуру").

Згідно з ч. 4 ст. 23 Закону "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно (постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі №905/1907/21 та від 26.05.2020 у справі №912/2385/18).

У п. 76 постанови від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону "Про прокуратуру" прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу. При цьому поняття "компетентний орган" у цій постанові вживається в значенні органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.06.2023 у справі №905/1907/21 дійшла висновку, що заборона на здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, передбачена абз. 3 ч. 3 ст. 23 Закону "Про прокуратуру", має застосовуватись з урахуванням положень абз. 1 ч. 3 ст. 23 Закону "Про прокуратуру" який передбачає, що суб`єкт, в особі якого прокурор може звертатись із позовом в інтересах держави, має бути суб`єктом владних повноважень незалежно від наявності статусу юридичної особи.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

У справі, що розглядається, прокурор звернувся з позовом в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Військової частини НОМЕР_1 .

2.1. Щодо підстав звернення з позовом в інтересах держави в особі Міністерства оборони України.

У ст. 1 Закону України "Про оборону України" (в редакції станом на дату постановлення рішення) визначено, що органами військового управління є, зокрема, Міністерство оборони України, інші центральні органи виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями, утвореними відповідно до законів України.

Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Міністерство оборони України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сферах оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період. Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади та військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили та Держспецтрансслужба. Міністерство оборони України є уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі державної авіації. Міноборони є уповноваженим органом у сфері державного гарантування якості, головним органом у сфері здійснення оборонних закупівель та державним замовником у сфері оборони (п. 1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №671, в редакції станом на дату постановлення рішення) (Положення про Міністерство оборони України).

Міністерство оборони України як центральний орган виконавчої влади забезпечує проведення в життя державної політики у сфері оборони, функціонування, бойову та мобілізаційну готовність, боєздатність і підготовку Збройних Сил України до здійснення покладених на них функцій і завдань (ч. 1 ст. 10 Закону України "Про оборону України").

Відповідно до абзаців 2, 5, 8, 9 ч. 2 ст. 10 Закону України "Про оборону України" Міністерство оборони України: бере участь у формуванні та реалізації державної політики з питань національної безпеки у воєнній сфері, оборони і військового будівництва, підготовці проектів законодавчих та інших нормативних актів у сфері оборони, забезпечує їх виконання у Збройних Силах України, у встановленому порядку координує діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування щодо підготовки держави до оборони; бере участь у формуванні оборонного бюджету, звітує перед Кабінетом Міністрів України про використання виділених коштів; виступає, відповідно до визначених Генеральним штабом Збройних Сил України потреб, вимог та пріоритетів, державним замовником при здійсненні оборонних закупівель, а також на поставку матеріальних цінностей до мобілізаційного резерву Збройних Сил України; здійснює управління переданим Міністерству оборони України військовим майном і майном підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління.

За пп. 16, 17, 35, 157 п. 4 Положення про Міністерство оборони України, Міністерство оборони України відповідно до покладених на нього завдань: бере участь у формуванні оборонного бюджету, звітує в установленому порядку перед Кабінетом Міністрів України про використання виділених коштів; виконує функції головного розпорядника бюджетних коштів; укладає в установленому порядку договори (контракти) на виконання мобілізаційних завдань (замовлень) з підприємствами, установами і організаціями, які залучаються ним до виконання таких завдань (замовлень), і підприємствами, які здійснюють поставку військової продукції; здійснює в межах повноважень, передбачених законом, інші функції з управління об`єктами державної власності, які належать до сфери управління Міноборони.

Згідно з пп. 3, 4, 13 п. 5 Положення про Міністерство оборони України, Міністерство з метою організації своєї діяльності: організовує планово-фінансову роботу в Міноборони, Збройних Силах та Держспецтрансслужбі, на підприємствах, в установах та організаціях, що належать до сфери управління Міноборони, здійснює контроль за використанням фінансових і матеріальних ресурсів, забезпечує організацію та вдосконалення бухгалтерського обліку; забезпечує ефективне і цільове використання бюджетних коштів і матеріальних ресурсів, зокрема тих, що передбачені для реалізації проектів, виконання програм, зокрема міжнародних, здійснення в межах повноважень, передбачених законом, контролю за їх використанням та усунення недоліків і порушень, виявлених органами державного фінансового контролю та правоохоронними органами; забезпечує представництво, самопредставництво інтересів Міноборони в судових та інших органах через осіб, уповноважених діяти від його імені, зокрема через посадових (службових) осіб юридичної служби Міноборони або інших уповноважених осіб, а також забезпечує представництво інтересів Міноборони в судах та інших органах через представників.

З урахуванням вищезазначеного, Міністерство оборони України є уповноваженим суб`єктом в розумінні, зокрема, ст. 23 Закону "Про прокуратуру" та ст. 53 ГПК України, від імені якого прокурор може звернутися до суду з позовом в інтересах держави.

Донецька спеціалізована прокуратура у сфері оборони Східного регіону листом від 28.05.2025, вих. №50-11545вих-25, витребувала у Міністерства оборони України інформацію щодо вжиття чи наявності наміру вжиття відповідних заходів щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерс Еліт Солюшнс Груп" штрафних санкцій за договором купівлі-продажу товару №16 від 17.02.2025. Крім того, повідомила про наміри самостійно звернутися до суду з відповідним позовом у випадку відсутності дій з боку зазначеного центрального органу виконавчої влади (а. с. 27 на зв., 28).

Головне управління військової юстиції Міністерства оборони України листом від 24.06.2025, вих. №220/74/2536, повідомило прокуратуру про здійснення збору та аналізу наявної інформації щодо вжиття відповідальними посадовими особами В/ч НОМЕР_1 комплексу заходів, спрямованих на організацію та введення претензійно-позовної роботи (а. с. 32).

Як вбачається з листів від 16.05.2025, вих. №3-38/2/7799, від 04.06.2025, вих. №3-38/3/9219, В/ч НОМЕР_1 не зверталась до суду з позовом до ТОВ "Комерс Еліт Солюшнс Груп" про стягнення штрафних санкцій, оскільки задіяна в проведенні заходів правового режиму воєнного стану в України та не заперечувала з приводу пред`явлення позову Донецькою спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону (а. с. 30 - 31).

З наведеної відповіді Міністерства оборони України вбачається відсутність намірів на самостійне здійснення судового захисту порушених інтересів, отже, прокурор дотримався порядку, визначеного ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", при направленні вказаного позову до суду в інтересах держави.

2.2 Щодо підстав звернення з позовом в інтересах держави в особі Військової частини НОМЕР_1 .

Як вже було зазначено, суб`єкт, в особі якого прокурор може звертатись із позовом в інтересах держави, має бути суб`єктом владних повноважень незалежно від наявності статусу юридичної особи.

Відповідно до положень ст. 3 Закону України "Про господарську діяльність у Збройних Силах України" суб`єктами господарської діяльності у Збройних Силах України є військові частини, заклади, установи та організації Збройних Сил України, які утримуються за рахунок коштів Державного бюджету України, ведуть відокремлене господарство, мають кошторис надходжень та видатків, рахунки в установах банків, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням.

У пп. 158 п. 4 Положення про Міністерство оборони України вказано, що Міністерство оборони України відповідно до покладених на нього завдань реєструє військові частини як суб`єкти господарської діяльності.

Отже, в розумінні цих правових норм військова частина не є органом державної влади чи місцевого самоврядування і не є суб`єктом владних повноважень, а є суб`єктом господарської діяльності, тому пред`явлення позову в інтересах останнього є неправомірним і виходить за межі повноважень прокурорського представництва, що є підставою для залишення позову без розгляду. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 09.07.2025 у cправі №910/4017/24.

Встановлення судом відсутності підстав для представництва прокурором інтересів держави/територіальної громади в особі визначеного у позові органу, як компетентного у спірних правовідносинах після відкриття провадження у справі є підставою для застосування п. 2 ч. 1 ст. 226 Кодексу (залишення позову без розгляду) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18).

Враховуючи зазначене, суд залишає без розгляду позов першого заступника керівника Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону в інтересах держави в особі Військової частини НОМЕР_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерс Еліт Солюшнс Груп" про стягнення 2197928,00 грн.

3. Норми права, які застосував господарський суд.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Беручи до уваги зміст правовідносин та характер зобов`язань, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини з договору поставки.

За договором поставки продавець, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним або домашнім використанням, а покупець - прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 712 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

У ст. 663 ЦК України вказано, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

За ч. 1 та ч. 2 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Положеннями ч. 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У відповідності із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦК України).

4. Щодо вимоги про стягнення 1049928,00 грн пені та 1148000,00 грн штрафу.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У п. 7.2 договору визначено, що за порушення строків виконання зобов`язання з вини продавця, він сплачує пеню в розмірі 0,1 відсотка від вартості недопоставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 30 днів з продавця додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної ціни договору.

Як вбачається з розрахунку позивача, наведеного в тексті позовної заяви (а. с. 6 на зв.), розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача складає 1049928,00 грн, розмір 7% штрафу - 1148000,00 грн.

Суд перевіривши зазначений розрахунок за допомогою правового порталу України "Ліга Закон" - "Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій", дійшов висновку про те, що він є арифметично вірним та обґрунтованим.

У матеріалах справи відсутні докази, що відповідач виконав зобов`язання по поставці товару у обсязі, визначеному договором. Відповідач доводів позивача не спростував.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи викладене, вимоги прокурора про стягнення з відповідача на користь В/ч НОМЕР_1 , яка є стороною спірного договору, 1049928,00 грн пені та 1148000,00 грн штрафу є обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства та такими, що підлягають задоволенню.

5. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розподіл судових витрат врегульовано ст. 129 ГПК України, за п. 2 ч. 1 якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на задоволення позову та ціну позову, судовий збір покладається на відповідача у розмірі 26375,14 грн (2197928,00 грн * 1,5 / 100 * 0,8).

Керуючись ст. 123, 129, 226, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов першого заступника керівника Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону в інтересах держави в особі Військової частини НОМЕР_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерс Еліт Солюшнс Груп" про стягнення 2197928,00 грн залишити без розгляду.

2. Позов задовольнити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерс Еліт Солюшнс Груп" (10001, Житомирська область, м. Житомир, вул. Київська, буд. 77; ) на користь Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ):

- 1049928,00 грн пені;

- 1148000,00 грн штрафу.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерс Еліт Солюшнс Груп" (10001, Житомирська область, м. Житомир, вул. Київська, буд. 77, ) на користь Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону (84333, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Маяковського, буд. 21, ; р/р UA0025746, МФО 820172 в ДКСУ м. Київ) 26375,14 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 31.12.25

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - Донецькій спеціалізованій прокуратурі у сфері оборони Східного регіону через Електронний суд

3, 4 - позивачам через Електронний суд

5- відповідачу через Електронний суд