ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" грудня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/2744/25

За позовом: Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради (65006, м. Одеса, вул. Віталія Нестеренка, буд. 9, )

До відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю «Харчування плюс» (65062, м. Одеса, вул. Сонячна, буд. 5, оф. 614, ), Товариства з обмеженою відповідальністю «Смачно та корисно» (65091, м. Одеса, вул. Комітетська, 4/6, )

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Секретар с/з Граненко М.М.

Представники сторін:

Від позивача: Івлєва Ю.С. - в порядку самопредставництва;

Від відповідача: ТОВ «Харчування Плюс»- Кравченко І.В. на підставі ордеру серії ВН №1576877 від 16.09.2025р.

Від відповідача: ТОВ «Смачно та корисно» - Кулинич К.С. на підставі ордеру серії ВН №1563775 від 11.08.2025р.

В засіданні брали участь:

Від позивача: Івлєва Ю.С. - в порядку самопредставництва;

Від відповідача: ТОВ «Харчування Плюс»- Кравченко І.В. на підставі ордеру серії ВН №1576877 від 16.09.2025р.

Від відповідача: ТОВ «Смачно та корисно» - не з`явився.

Суть спору: Комунальне некомерційне підприємство «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі- ТОВ) «Харчування плюс» та Товариства з обмеженою відповідальністю ( далі-ТОВ) «Смачно та корисно» про:

- розірвання договору оренди від 29.09.2017 р., укладеного між Комунальним некомерційним підприємством «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради» та ТОВ «Харчування плюс»;

- виселення ТОВ «Харчування плюс» з нежитлових приміщень харчоблоку загальною площею 784,0 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Віталія Нестеренка (Академіка Воробйова, б. 9), на користь Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради»;

- стягнення солідарно з ТОВ «Харчування плюс» та ТОВ «Смачно та корисно» на користь Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради» заборгованості за Договором оренди майна від 29 вересня 2017 року в розмірі 2 665 211 грн 07 коп;

- стягнення з ТОВ «Харчування плюс» на користь Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради» заборгованості за Договором оренди майна від 29 вересня 2017 року в розмірі 1 056 846 грн 40 коп.

Ухвалою суду від 16.07.2025р. позовну заяву залишено без руху. 21 липня 2025р. на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 25.07.2025р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №916/2744/25, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 21.08.2025р. Ухвалою від 21.08.2025р. підготовче засідання відкладено на 16.09.2025р. Протокольною ухвалою від 16.09.2025р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, розгляд справи призначено на 04.11.2025р. Ухвалою суду від 04.11.2025р. закрито підготовче провадження у справі №916/2744/25, призначено справу до судового розгляду по суті на 25.11.2025р. Ухвалою суду від 25.11.2025р. відкладено судове засідання на 09.12.2025р. Ухвалою суду від 09.12.2025р. оголошено перерву до 18.12.2025р. Ухвалою суду від 19.12.2025р. повідомлено сторін про призначення судового засідання на 25.12.2025р.

Суд вважає за необхідне також зауважити, що ч. 4 ст.11 ГПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Закон України Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово у своїх рішеннях указував на необхідність дотримання судами держав - учасниць Конвенції принципу розгляду справи судами впродовж розумного строку. Практика ЄСПЛ із цього питання є різноманітною й залежною від багатьох критеріїв, серед яких складність прави, поведінка заявника, судових та інших державних органів, важливість предмета розгляду та ступінь ризику терміну розгляду для заявника тощо (пункт 124 рішення у справі «Kudla v. Poland» заява № 30210/96, пункт 30 рішення у справі «Vernillo v. France» заява №11889/85, пункт 45 рішення у справі «Frydlender v. France» заява №30979/96, пункт 43 рішення у справі «Wierciszewska v. Poland» заява №41431/98, пункт 23 рішення в справі «Capuano v. Italy» заява №9381/81 та ін.).

Зокрема, у пункті 45 рішення у справі Frydlender v. France (заява № 30979/96) ЄСПЛ зробив висновок, згідно з яким «Договірні держави повинні організувати свої правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати кожному право на остаточне рішення протягом розумного строку при визначенні його цивільних прав та обов`язків.

У ГПК України своєчасність розгляду справи означає дотримання встановлених процесуальним законом строків або дотримання «розумного строку», під яким розуміється встановлений судом строк, який передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Таким чином, у процесуальному законодавстві поняття «розумний строк» та «своєчасний розгляд» застосовуються у тотожному значенні, зокрема, у розумінні найкоротшого із строків, протягом якого можливо розглянути справу, повно та всебічно дослідити подані сторонами докази, прийняти законне та обґрунтоване рішення. Поняття «розумний строк» вживається не лише у відношенні до дій, що здійснюються судом (розгляд справи, врегулювання спору за участю судді), але й також для учасників справи.

При цьому, вимогу стосовно розумності строку розгляду справи не можна ототожнити з вимогою швидкості розгляду справи, адже поспішний розгляд справи призведе до його поверховості, що не відповідатиме меті запровадження поняття «розумний строк».

Враховуючи введення в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнного стану у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та продовження строку його дії до 21.11.2022р. , суд вважає, що у даному випадку справу було розглянуто у розумні строки.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить суд задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ТОВ «Харчування плюс» , згідно пояснень, що надійшли до суду 03.11.2025р. , вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідач- ТОВ «Смачно та корисно», проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, що надійшов до суду12.08.2025р.

Як зазначив позивач у справі, 29 вересня 2017 року між КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради» (Орендодавець) та ТОВ «Харчування плюс» ( Орендар) укладено Договір оренди майна ,відповідно до п. 1.1. якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення харчоблоку, загальною площею 784,0 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Воробйова, 9, з метою розміщення їдальні, яка не здійснює продаж товарів підакцизної групи.

Згідно з пунктом 9.1. Договору він діє з 01 жовтня 2017 року і до 01 вересня 2020 року.

Додатковою угодою від 30 червня 2020 року викладено в наступній редакції п. 1.1. Договору: Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення харчоблоку , загальною площею 784,0 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Воробйова, 9, вартість яких згідно з незалежною оцінкою від 23.06.2020 року становить 3 635 598,00 грн. , з метою розміщення їдальні, яка не здійснює продаж товарів підакцизної групи». Крім того, продовжено термін дії Договору оренди до 30 травня 2023 року включно.

При цьому, як зазначає позивач, оскільки строк дії Договору закінчувався 30.05.2023р., тобто в період дії воєнного стану, дія даного Договору була продовжена на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 634 від 27.05.2022р.

Як зазначає позивач, відповідно до пункту 3.1. Договору орендна плата перераховується Орендодавцю щомісячно не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, та визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку липень 2017 року 16 387,71 грн. Орендна плата за перший місяць оренди жовтень 2017 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за серпень жовтень 2017 року, після їх повідомлення Держкомстатом. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Згідно з п. 3.5. Договору вказана у п. 3.1. Договору орендна плата не враховує ПДВ, експлуатаційні витрати Орендодавця по утриманню об`єкта оренди, податок на землю тощо, які сплачуються Орендарем окремо, на підставі виставлених Орендодавцем рахунків за ставками, що діють на час сплати.

Пунктом 3.3. Договору встановлено, що орендна плата, сплачена несвоєчасно або не в повному обсязі, сплачується Орендодавцеві з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Проте, як зазначає позивач, у період з березня 2021 року по 16 червня 2025 року у ТОВ «Харчування плюс» виникла заборгованість за Договором в розмірі 3 722 057,47 грн., що підтверджується, зокрема, Актом звірки від 23.06.2025р.

Позивач звертає увагу суду на те, що згідно з п. 4.1. Договору Орендар повинен використовувати орендоване майно у відповідності до його цільового призначення та умов цього Договору, своєчасно і в повному обсязі вносити Орендодавцеві орендну плату та кошти, вказані в п. 3.5 Договору.

Враховуючи зазначені умови Договору, положення законодавства, зокрема, ст.ст.525, 526, 530 Цивільного кодексу України, ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» , позивач вважає, що наявні підстави для стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 3 722 057,47 грн.

При цьому, як зазначає позивач, 05 червня 2023 року відбулися загальні збори учасників ТОВ «Харчування плюс», за результатами проведення яких прийнято рішення, оформлені протоколом № 2/23 від 05.06.2023 р., зокрема, щодо виділу нового товариства з обмеженою відповідальністю з ТОВ «Харчування плюс» з передачею йому згідно із розподільним балансом частини майна, прав та обов`язків ТОВ «Харчування плюс», та проведення згідно чинного законодавства України.

Надалі, 11 серпня 2023 року відбулися загальні збори учасників ТОВ «Смачно та корисно», за результатами проведення яких прийнято рішення, оформлені протоколом № 1/23 від 11.08.2023 р., з якого вбачається, що на зборах було прийнято рішення щодо створення ТОВ «Смачно та корисно» шляхом виділу з ТОВ «Харчування плюс». ТОВ «Смачно та корисно» є правонаступником ТОВ «Харчування плюс». Сформовано статутний капітал ТОВ «Смачно та корисно», затверджено його статут, призначено керівника та вирішено зареєструвати Товариство з обмеженою відповідальністю «Смачно та корисно» у встановленому законодавством порядку.

Крім того, 11 серпня 2023 року відбулися загальні збори учасників ТОВ «Харчування плюс», за результатами проведення яких прийнято рішення, оформлені протоколом № 3/23 від 11.08.2023 р., з якого вбачається, що на зборах було прийнято рішення щодо затвердження розподільного балансу ТОВ «Харчування плюс» та зазначено, що ТОВ «Смачно та корисно» створюється шляхом виділу з ТОВ «Харчування плюс» та є правонаступником ТОВ «Харчування плюс»; вирішено додатково внести грошові кошти у сумі 1000,00 грн. для формування статутного капіталу ТОВ «Смачно та корисно».

Позивач , посилаючись на положення ст.104, 109 Цивільного кодексу України, ст. 47 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» , зазначає, що розподільчий баланс в разі виділу - це документ, який затверджується учасниками юридичної особи або органом, котрий прийняв рішення про виділ, містить положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи у зв`язку з виділом з неї нової юридичної особи.

Відтак, у результаті виділу юридичних осіб здійснюється державна реєстрація юридичних осіб, утворених у результаті виділу та державна реєстрація змін до відомостей, що містяться в даному державному реєстрі про юридичну особу, з якої здійснено виділ, щодо юридичної особи правонаступника. Таким чином, юридична особа, з якої виділяється нова юридична особа, не закривається і продовжує діяти, що мало місце і в даному випадку.

Як зазначає позивач, 15.08.2023 року було зареєстровано нову юридичну особу ТОВ «Смачно та корисно», про що було зроблено відповідний запис в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи № 000083146.

Рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Харчування плюс» № 3/23 від 11.08.2023 року затверджено розподільчий баланс ТОВ «Смачно та корисно».

Позивач зазначає, що ТОВ «Смачно та корисно» утворилося шляхом виділу з ТОВ «Харчування плюс» згідно з розподільчим балансом про передачу частини майна, прав та обов`язків ТОВ «Харчування плюс» до ТОВ «Смачно та корисно», який затверджений рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Харчування плюс» № 3/23 від 11.08.2023 року.

Згідно з розподільчим балансом від 11.08.2023р. ТОВ «Смачно та корисно» були передані активи та пасиви в частині діяльності ТОВ «Харчування плюс», а саме основні засоби, товари, дебіторську заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги, нерозподілений прибуток, розрахунки з бюджетом, розрахунки зі страхуванням, розрахунки з оплати праці, інші поточні зобов`язання.

Поряд з цим, у вказаному розподільчому балансі відсутні відомості щодо зазначення, які конкретно активи і пасиви підлягали розмежуванню у реорганізованого підприємства.

Як зазначає позивач, рішенням Господарського суду Одеської області від 02.12.2024р. у справі № 916/2800/24, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.04.2025р. встановлено, що після виділу ТОВ «Смачно та корисно» з ТОВ «Харчування плюс» неможливо точно встановити обов`язки ТОВ «Смачно та корисно» та ТОВ «Харчування плюс» за окремим зобов`язанням, що існувало у ТОВ «Харчування плюс» до виділу.

Позивач вважає, що наведені обставини, встановлені рішенням суду, є преюдиційними для даного спору.

За таких обставин, позивач дійшов висновку про те, що неможливо точно встановити обов`язки ТОВ «Смачно та корисно» та ТОВ «Харчування плюс» за окремим зобов`язанням, що існувало у ТОВ «Харчування плюс» до виділу, отже, в силу ч. 4 ст. 109 Цивільного кодексу України, ТОВ «Харчування плюс» та ТОВ «Смачно та корисно» несуть солідарну відповідальність перед кредиторами за зобов`язаннями, що існували у ТОВ «Харчування плюс» до виділу, в тому числі перед позивачем за зобов`язаннями за Договором.

Також, позивач зазначив, що станом на 15.08.2023 р., а саме на день державної реєстрації ТОВ «Смачно та корисно», яке створено шляхом виділу з ТОВ «Харчування плюс», заборгованість ТОВ «Харчування плюс» перед позивачем за зобов`язаннями за Договором оренди становила 2 665 211, 07 грн.

Таким чином, позивач вважає, що заборгованість за зобов`язаннями за Договором, які існували у ТОВ «Харчування плюс» до виділу ТОВ «Смачно та корисно», а саме заборгованість в розмірі 2 665 211, 07 грн. з 3 722 057,47 грн. , підлягає стягненню в солідарному порядку з ТОВ «Харчування плюс» та ТОВ «Смачно та корисно».

В свою чергу, заборгованість , яка виникла у ТОВ «Харчування плюс» після виділу ТОВ «Смачно та корисно», а саме заборгованість в розмірі 1 056 846, 40 грн. з 3 722 057,47 грн., підлягає стягненню виключно з ТОВ «Харчування плюс».

Щодо розірвання Договору оренди майна позивач зазначає, що наразі існують підстави для розірвання зазначеного договору, що передбачені ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та п. 3.4. Договору, а саме наявність триваючої заборгованості по орендній платі та комунальним платежам.

Крім того, позивач зазначив, що він не має даних щодо продовження строку договору страхування приміщення, що також може бути підставою для розірвання Договору, відповідно до п. 4.9 Договору.

Позивач зазначив, що в порядку досудового врегулювання спору направив на адресу ТОВ «Харчування плюс» із претензією вих. №2811 від 03.06.2025р. з вимогою розірвати Договір оренди нежитлових приміщень договору оренди від 29.09.2017 р. шляхом підписання угоди, що додається; у строк 10 (десять) календарних днів, із дати цього повідомлення, здійснити всі необхідні організаційні заходи зі звільнення приміщення та його підготовки для повернення Орендарю за участі уповноважених представників КНП «ООМЦПЗ» ООР» але не пізніше 16.06.2025 р.; у строк 10 (десять) календарних днів, із дати цього повідомлення сплатити заборгованість за орендними платежами, що у загальному розмірі складає 3 679 152,67 грн., але не пізніше 16.06.2025 р. Але, відповіді на зазначену претензію та її задоволення не отримав.

За таких обставин, посилаючись на положення ч.2 ст.651 Цивільного кодексу України , судову практику, позивач вважає, що має місце істотне порушення договору, що має наслідком розірвання Договору оренди та , як наслідок, виселення ТОВ «Харчування плюс» з об`єкту оренди.

Відповідач - ТОВ «Смачно та корисно» , факту укладення Договору щодо оренди нежитлових приміщень харчоблоку , загальною площею 784,0 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Воробйова, з метою розміщення їдальні, яка не здійснює продаж товарів підакцизної групи, та додаткової угоди до нього , не заперечує.

Також, не заперечує факту виділення ТОВ «Смачно та корисно» з ТОВ «Харчування плюс» та затвердження розподільчого балансу, згідно якого 10 105 500 грн було розподілено між ТОВ «Смачно та корисно» та ТОВ «Харчування плюс» наступним чином: 7 272 500 грн - на користь нового підприємства ТОВ «Смачно та корисно» та 2 833 000 грн - на користь первісного підприємства ТОВ «Харчування плюс».

Таким чином, як зазначає відповідач, ТОВ «Харчування плюс» залишилось діючим підприємством із грошовими активами на своєму балансі у розмірі - 2 833 000 грн, у звязку із чим ТОВ «Смачно та корисно» вважає, що заборгованість, яка була сформована станом на 2023 рік по Договору оренди Харчоблоку від 29.09.2017 р. могла б бути погашеною за тих грошових коштів (активів), які були в наявності у ТОВ «Харчування плюс» після виділу.

Більш того, як зазначає відповідач, ТОВ «Смачно і корисно», здійснюючи забезпечення виконання Договору № 02/23 від 01.02.2023 року та будучи повним правонаступником по ньому, що зазначено у рішенні Господарського суду Одеської області від 02.12.2024 р. по справі № 916/2800/24 , добровільно здійснило розрахунок (оплату) на загальну суму 323 946,21 грн. за оренду даного харчоблоку (за період з 01.02.2023 р. по 31.12.2023 р.), де здійснювалося приготування лікувального харчування для хворих, що підтверджується платіжними інструкціями: від 01.11.2023 року №242 на суму 214 054 грн. 12 коп.; від 14.11.2023 року №280 на суму 35 844 грн. 55 коп.; від 03.01.2024 року №482 на суму 74 047 грн. 54 коп.

При цьому, відповідач вважає, що рішення Господарського суду Одеської області від 02.12.2024 р. у справі № 916/2800/24 не можна вважати преюдиційним по відношенню до даної справи. В свою чергу, обставини і документи, зазначені у відзиві, підтверджують преюдицію зі судовою справою №916/2800/24 в частині: спадковості відносин після процедури виділу по Договору № 02/23 від 01.02.2023р.; фактичним перешкоджанням з боку ТОВ «Харчування плюс» виконання Договору 02/23 від 01.02.2023 р., шляхом неправомірного захоплення харчоблоку; факт оплати Договору оренди з боку ТОВ «Смачно та корисно» (за період з 01.02.2023 р. по 31.12.2023 р.), що є добросовісною поведінкою, яка мала б сприяти подальшому виконанню зобов`язань із надання лікарського харчування ТОВ «Смачно та корисно» по Договору №02/23 від 01.02.2023р. та додатковій угоді № 3 від 28.08.2023 р. .

Відповідач також вважає, що Акт звірки взаєморозрахунків від 23.06.2025 року, що складений між ТОВ «Харчування плюс» та позивачем, не може вважатися первинним бухгалтерським документом ні за формою ні за змістом, а отже і бути доказом суми заборгованості.

Крім того, відповідач вважає, що ТОВ «Смачно та корисно» не є належним відповідачем у даній справі, адже, за період до, на момент і після виділу ТОВ «Харчування плюс» залишалось діючим підприємством із певними грошовими коштами (активами) у розмірі 2 833 000 грн, що в повному обсязі покрили б ту заборгованість, яка виникла на момент здійснення процедури виділу перед Позивачем.

Надалі, ТОВ «Смачно та корисно» здійснювало виконання своїх обов`язків по Договору із надання лікувального харчування, де відповідач дійсно був правонаступником.

ТОВ «Смачно та корисно» без укладання додаткових угод, за власної ініціативи (добровільно), було здійснено оплату за період з 01.02.2023 р. по 31.12.2023 р. оренди харчоблоку. Отже, свій обов`язок, який виник в ході виділу та який визначено ст. 109 ЦК України, відповідач добровільно погасив у листопаді 2023 січні 2024 року платіжними інструкціями, що вже зазначалися.

Відповідач - ТОВ «Харчування плюс» , у поясненнях по справі зазначає, що визнає позовні вимоги у повному обсязі, вважає їх належним мотивованими та обґрунтованими, проте не має реальної можливості їх задовольнити, оскільки після виділу ТОВ «Смачно та корисно» з ТОВ «Харчування Плюс» останнє залишилось лише з одними боргами та без реальних активів, за рахунок яких можливо б було здійснити погашення заборгованості за Договором оренди, що підтверджується тим, що відразу після виділу відносно ТОВ «Харчування Плюс» було відкрито декілька виконавчих проваджень про стягнення заборгованості за судовими наказами на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, які тривають по теперішній час з огляду на відсутність у боржника майна, на яке можливо б було звернути стягнення в примусовому порядку, а ГУ ДПС в Одеській області вже в січні 2025 року, тобто через 4 місяці після завершення процедури виділу, ТОВ «Харчування Плюс» донараховано податкових зобов`язань на загальну суму 91 373 275, 37 грн.

Крім того, відповідач зазначає, що за правилами ст. 109 Цивільного кодексу України юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу, або у разі, якщо після виділу неможливо точно встановити обов`язки особи за окремим зобов`язанням, що існувало у юридичної особи до виділу, юридична особа, з якої здійснено виділ, та юридична особи, що була створена внаслідок виділу, несе солідарну відповідальність перед кредитором за таким зобов`язанням.

Згідно з розподільчим балансом від 11.08.2023р. ТОВ «Смачно та корисно» були передані активи та пасиви в частині діяльності ТОВ «Харчування плюс», а саме: основні засоби, товари, дебіторську заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги, нерозподілений прибуток, розрахунки з бюджетом, розрахунки зі страхуванням, розрахунки з оплати праці, інші поточні зобов`язання. Крім того, сама структура розподільчого балансу складається з балансу підприємства, що реорганізується, та рядків строк балансу підприємства, що виділено і строк балансу, що залишилося після виділення.

Разом з цим, у вказаному розподільчому балансі відсутні відомості щодо зазначення, які конкретно активи і пасиви підлягали розмежуванню у реорганізованого підприємства.

Наведені обставини встановлені рішенням Господарського суду Одеської області від 02.12.2024, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.04.2025, у справі № 916/2800/24, яке відповідач, в силу ч. 4 ст. 75 ГПК України , вважає преюдиційним для даної справи.

У зв`язку з вищевказаним, відповідач дійшов висновку , що після виділу ТОВ «Смачно та корисно» з ТОВ «Харчування Плюс» неможливо встановити обов`язки ТОВ «Смачно та корисно» за окремими зобов`язаннями, в тому числі за зобов`язаннями за Договором оренди, що існували у ТОВ «Харчування Плюс» на день виділу ТОВ «Смачно та корисно», а отже , позивач правомірно визначив, що стягнення заборгованості за Договором оренди, яка утворилась станом на день виділу ТОВ «Смачно та корисно» з ТОВ «Харчування Плюс», тобто станом на 15.08.2023р., підлягає стягненню з ТОВ «Смачно та корисно» в солідарному порядку, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за рахунок як ТОВ «Харчування Плюс», так і ТОВ «Смачно та корисно».

Щодо тверджень ТОВ «Смачно та корисно» про те, що згідно з розподільчим балансом від 11.08.2023р. у ТОВ «Харчування Плюс» після виділу нібито залишились грошові кошти в сумі 2 833 000, 00 грн., відповідач зазначив, що такі твердження є безпідставними, оскільки дана сума сформована не за рахунок статті 9 «Рахунки в банках» та/або інших реальних активів, а за рахунок невідомої «іншої поточної дебіторської заборгованості» (стаття 8 розподільчого балансу), яку, навіть якщо б вона (дебіторська заборгованість) існувала, необхідно ще стягнути з третіх осіб, яких з цього розподільного балансу взагалі неможливо встановити.

Виходячи з матеріалів справи, пояснень представників сторін, судом встановлено, що 29 вересня 2017 року між КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради» (Орендодавець) та ТОВ «Харчування плюс» ( Орендар) укладено Договір оренди майна ,відповідно до п. 1.1. якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення харчоблоку , загальною площею 784,0 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Воробйова, 9, з метою розміщення їдальні, яка не здійснює продаж товарів підакцизної групи.

За приписами ч.1 ст.283 Господарського кодексу України ( що був чинним на момент укладання договору) за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Отже, між сторонами за Договором оренди 29 вересня 2017 року склалися орендні правовідносини.

Враховуючи те, що об`єкт оренди відповідно до наявних у справі матеріалів є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Одеської області деси, на правовідносини, що склалися між сторонами за Договором оренди від 29.09.2017р., розповсюджуються положення Закону України Про оренду державного та комунального майна.

Відповідно до п.9.1 Договору термін його дії з 01.10.2017р. до 01.09.2020р.

01 жовтня 2017 р. сторони підписали акт прийому-передачі н, згідно якого Орендар прийняв, а Орендодавець передав приміщення харчоблоку , що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Воробйова, 9, загальною площею 784,0 кв.м.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України обов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ним, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства ( ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України).

Додатковою угодою від 30 червня 2020 року до Договору оренди майна від 29.09.2017р. викладено п. 1.1. Договору у новій редакції ( змінено вартість обєкту оренди), а також продовжено термін дії Договору оренди до 30 травня 2023 року включно.

Згідно з пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України від 27 травня 2022 року № 634 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» (в редакції станом на 30 травня 2023 року), договори оренди державного та комунального майна, строк дії яких завершується у період воєнного стану, вважаються продовженими на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану, крім випадку, коли балансоутримувач з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач, за 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди повідомив орендодавцю та орендарю про непродовження договору оренди з підстав, визначених статтею 19 Закону. Норма щодо продовження договору, встановлена цим пунктом, не застосовується до договорів, щодо яких рішення про їх продовження прийнято на аукціоні і аукціон оголошено до дати набрання чинності цією постановою. Для продовження договору оренди на строк, передбачений цим пунктом, заява орендаря та окреме рішення орендодавця не вимагаються.

При цьому, у п. 16 постанови Кабінету Міністрів України № 634 від 27.05.2022р. визначено, що орендодавці державного та комунального майна повинні забезпечити нарахування орендної плати орендарям згідно з пунктом 1 цієї постанови, а також продовження та припинення договорів оренди відповідно до пункту 5 цієї постанови починаючи з 24.02.2022р.

Правовий аналіз наведених нормативних приписів постанови Кабінету Міністрів України №634 від 27.05.2022р. дає підстави для висновку, що автоматичне продовження договорів оренди державного та комунального майна, строк дії яких закінчується під час дії воєнного стану, починається з 24.02.2022р., за умови, зокрема, що строк дії відповідних договорів завершується у період воєнного стану. Відповідні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 19.03.2024 р. у справі № 910/3272/23.

Таким чином, оскільки строк дії Договору закінчувався 30.05.2023р., тобто в період дії воєнного стану, слід дійти висновку, що дія даного Договору була продовжена на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 634 від 27.05.2022р.

Відповідно до ст. 286 Господарського кодексу України ( що був чинним станом на дату виникнення спірних правовідносин) орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

За приписами ч.1 ст.762 Цивільного кодексу України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно ч.3 ст.18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» ( в редакції станом на дату укладення Договору оренди №530/19) орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Аналогічні положення містяться у ч.4 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» , в редакції Закону , яка є чинною станом на дату розгляду справи.

Відповідно до пункту 3.1. Договору оренди від 29.09.2017р. орендна плата перераховується Орендодавцю щомісячно не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, та визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку липень 2017 року 16 387,71 грн. Орендна плата за перший місяць оренди жовтень 2017 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за серпень жовтень 2017 року, після їх повідомлення Держкомстатом. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Згідно з пунктом 3.5. Договору вказана у п. 3.1. Договору орендна плата не враховує ПДВ, експлуатаційні витрати Орендодавця по утриманню об`єкта оренди, податок на землю тощо, які сплачуються Орендарем окремо, на підставі виставлених Орендодавцем рахунків за ставками, що діють на час сплати.

При цьому, згідно з п. 4.1. Договору Орендар повинен використовувати орендоване майно у відповідності до його цільового призначення та умов цього Договору, своєчасно і в повному обсязі вносити Орендодавцеві орендну плату та кошти, вказані в п. 3.5 Договору.

Але, як вбачається з матеріалів справи, у період з березня 2021 року по 16 червня 2025 року у ТОВ «Харчування плюс» виникла заборгованість за Договором в розмірі 3 722 057,47 грн.

Суд вважає за необхідне також зазначити, що відповідно до матеріалів справи 05 червня 2023 року відбулися загальні збори учасників ТОВ «Харчування плюс», за результатами проведення яких прийнято рішення, оформлені протоколом № 2/23 від 05.06.2023 р., зокрема, щодо виділу нового товариства з обмеженою відповідальністю з ТОВ «Харчування плюс» з передачею йому згідно із розподільним балансом частини майна, прав та обов`язків ТОВ «Харчування плюс», та проведення згідно чинного законодавства України.

Надалі, 11 серпня 2023 року відбулися загальні збори учасників ТОВ «Смачно та корисно», за результатами проведення яких прийнято рішення, оформлені протоколом № 1/23 від 11.08.2023 р., зокрема, щодо створення ТОВ «Смачно та корисно» шляхом виділу з ТОВ «Харчування плюс». ТОВ «Смачно та корисно» , яке є правонаступником ТОВ «Харчування плюс». Сформовано статутний капітал ТОВ «Смачно та корисно», затверджено його статут, призначено керівника та вирішено зареєструвати Товариство з обмеженою відповідальністю «Смачно та корисно» у встановленому законодавством порядку.

Крім того, 11 серпня 2023 року відбулися загальні збори учасників ТОВ «Харчування плюс», за результатами проведення яких прийнято рішення, оформлені протоколом № 3/23 від 11.08.2023 р. , зокрема, щодо затвердження розподільного балансу ТОВ «Харчування плюс» та зазначено, що ТОВ «Смачно та корисно» створюється шляхом виділу з ТОВ «Харчування плюс» та є правонаступником ТОВ «Харчування плюс»; вирішено додатково внести грошові кошти у сумі 1000,00 грн. для формування статутного капіталу ТОВ «Смачно та корисно».

Відповідно до ч. 1 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Тобто, при реорганізації юридична особа припиняється, але її права та обов`язки в порядку правонаступництва переходять до нової (іншої) юридичної особи.

Згідно з ч. 1 ст. 109 Цивільного кодексу України виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов`язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб.

Положеннями ст. 47 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» передбачено, що виділом є створення одного або більше товариств із переданням йому (їм) згідно з розподільним балансом частини майна, прав та обов`язків товариства, з якого здійснюється виділ, без припинення останнього.

Тобто, розподільчий баланс в разі виділу - це документ, який затверджується учасниками юридичної особи або органом, котрий прийняв рішення про виділ, містить положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи у зв`язку з виділом з неї нової юридичної особи.

Отже, у результаті виділу юридичних осіб здійснюється державна реєстрація юридичних осіб, утворених у результаті виділу та державна реєстрація змін до відомостей, що містяться в даному державному реєстрі про юридичну особу, з якої здійснено виділ, щодо юридичної особи правонаступника. Таким чином, юридична особа, з якої виділяється нова юридична особа, не закривається і продовжує діяти, що мало місце і в даному випадку.

За матеріалами справи, 15.08.2023 р. було зареєстровано нову юридичну особу ТОВ «Смачно та корисно», про що було зроблено відповідний запис в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи № 000083146.

Слід зауважити, що відповідно до ч. 2 ст. 109 Цивільного кодексу України після прийняття рішення про виділ учасники юридичної особи або орган, що прийняв рішення про виділ, складають та затверджують розподільчий баланс.

Тобто, у разі здійснення процедури виділення підприємства, всі учасники такого процесу зобов`язані сприяти чіткому дотриманню законодавства, в тому числі шляхом складення відповідного розподільчого балансу.

Під час виділу юридична особа, з якої було здійснено виділ (юридична особа, яке реорганізується), продовжує свою діяльність за зменшеного обсягу активів і пасивів.

За розподільчим балансом частину майна, прав та обов`язків юридичної особи передають саме новій юридичній особі, а не власникам (засновникам) підприємства. Тому таку операцію не можна розглядати як внесок до статутного капіталу, оскільки новому підприємству за розподільчим балансом поряд із майном і зобов`язаннями передають уже сформований статутний капітал підприємства, яке реорганізується. В бухгалтерському обліку нове підприємство формує вступний баланс, у якому на підставі розподільчого балансу одночасно відображають активи й пасиви, включаючи статутний капітал.

У разі створення юридичної особи-правонаступника внаслідок виділу, визначення майна, прав і обов`язків, які перейшли до неї від юридичної особи, що реорганізовується, визначається на підставі його статуту та розподільчого балансу. В статуті юридичної особи-правонаступника зазначаються положення про правонаступництво щодо прав та обов`язків юридичної особи, що реорганізовується, які визначені в розподільчому балансі.

Відповідно до вимог п. 12 ч.1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» для держаної реєстрації створення юридичної особи в результаті виділу подають, окрім іншого, примірник оригіналу (нотаріально засвідчену копію) розподільчого балансу.

Таким чином, саме розподільчий баланс є тим документом, який передбачає перехід права власності на майно від юридичної особи, з якої здійснено виділ, до юридичної особи - правонаступника, і саме на підставі розподільчого балансу (тобто документу, який містить положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи у зв`язку з виділом з неї нової юридичної особи) відбувається передача майна до юридичної особи-правонаступника.

Згідно з розподільчим балансом від 11.08.2023р. ТОВ «Смачно та корисно» були передані активи та пасиви в частині діяльності ТОВ «Харчування плюс», а саме основні засоби, товари, дебіторську заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги, нерозподілений прибуток, розрахунки з бюджетом, розрахунки зі страхуванням, розрахунки з оплати праці, інші поточні зобов`язання.

Поряд з цим, у вказаному розподільчому балансі відсутні відомості щодо зазначення, які конкретно активи і пасиви підлягали розмежуванню у реорганізованого підприємства.

При цьому, слід зауважити, що рішенням Господарського суду Одеської області від 02.12.2024р. у справі № 916/2800/24, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.04.2025р. встановлено, що після виділу ТОВ «Смачно та корисно» з ТОВ «Харчування плюс» неможливо точно встановити обов`язки ТОВ «Смачно та корисно» та ТОВ «Харчування плюс» за окремим зобов`язанням, що існувало у ТОВ «Харчування плюс» до виділу.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 109 Цивільного кодексу України, якщо після виділу неможливо точно встановити обов`язки особи за окремим зобов`язанням, що існувало у юридичної особи до виділу, юридична особа, з якої здійснено виділ, та юридичні особи, що були створені внаслідок виділу, несуть солідарну відповідальність перед кредитором за таким зобов`язанням.

З огляду на викладене, слід дійти висновку, що в силу ч. 4 ст. 109 Цивільного кодексу України, ТОВ «Харчування плюс» та ТОВ «Смачно та корисно» несуть солідарну відповідальність перед кредиторами за зобов`язаннями, що існували у ТОВ «Харчування плюс» до виділу, в тому числі перед позивачем за зобов`язаннями за Договором оренди від 29.09.2017р.

За матеріалами справи , станом на 15.08.2023 р., а саме на день державної реєстрації ТОВ «Смачно та корисно», яке створено шляхом виділу з ТОВ «Харчування плюс», заборгованість ТОВ «Харчування плюс» перед позивачем за зобов`язаннями за Договором оренди становила 2 665 211, 07 грн.

Таким чином, заборгованість за зобов`язаннями за Договором, які існували у ТОВ «Харчування плюс» до виділу ТОВ «Смачно та корисно», а саме заборгованість в розмірі 2 665 211, 07 грн. з 3 722 057,47 грн. , підлягає стягненню в солідарному порядку з ТОВ «Харчування плюс» та ТОВ «Смачно та корисно».

В свою чергу, заборгованість , яка виникла у ТОВ «Харчування плюс» після виділу ТОВ «Смачно та корисно», а саме заборгованість в розмірі 1 056 846, 40 грн. з 3 722 057,47 грн., підлягає стягненню виключно з ТОВ «Харчування плюс».

Слід зауважити, що відповідача у справі не надано до суду належних та допустимих доказів погашення зазначеної заборгованості, що є підставою для задоволення позову у частині стягнення заборгованості.

При цьому, суд звертає увагу на наступне.

Статтею 629 цього ж Кодексу встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 526 Цивільного кодексу України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що відповідачем виконано не було.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Що стосується розірвання Договору оренди від 29.09.2017р. , суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно ч. 2 ст.24 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди може бути достроково припинений за рішенням суду та з інших підстав, передбачених цим Законом або договором.

У п.9.4 Договору сторони домовилися, що договір оренди припиняється , зокрема, достроково за згодою сторін або за рішенням суду (господарського суду).

Враховуючи те, що не сплата орендної плати є істотним порушенням Договору оренди , адже, саме на отримання орендної плати розраховував Орендодавець при укладення Договору оренди, на думку суду, наявні підстави для розірвання зазначеного Договору.

Згідно з ч.1 ст.785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно п.9.5 Договору оренди у разі припинення цього Договору майно повертається Орендарем Орендодавцеві не пізніше трьох робочих днів.

Відповідно до ч.3 ст.66 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виселення полягає у звільненні приміщення , зазначеного у виконавчому документі , від боржника , його майна, домашніх тварин та у забороні боржнику користуватися цим приміщенням .

Таким чином, враховуючи розірвання Договору оренди , наявні підстави для виселення ТОВ «Харчування плюс» з з нежитлових приміщень харчоблоку загальною площею 784,0 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Віталія Нестеренка (Академіка Воробйова), б. 9, на користь Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради».

Враховуючи все викладене вище, позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно частини третьої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідачів згідно ст. ст. 123, 129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123,129, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позовну заяву Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харчування плюс» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Смачно та корисно» про: розірвання договору оренди від 29.09.2017 р., укладеного між Комунальним некомерційним підприємством «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради» та ТОВ «Харчування плюс»; - виселення Товариства з обмеженою відповідальністю «Харчування плюс» з нежитлових приміщень харчоблоку загальною площею 784,0 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Віталія Нестеренка (Академіка Воробйова) , б. 9, на користь Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради»; - стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Харчування плюс» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Смачно та корисно» на користь Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради» заборгованості за Договором оренди майна від 29 вересня 2017 року в розмірі 2 665 211 грн 07 коп; - стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Харчування плюс» на користь Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради» заборгованості за Договором оренди майна від 29 вересня 2017 року в розмірі 1 056 846 грн 40 коп. задовольнити повністю.

2. Розірвати договір оренди від 29.09.2017 р., укладений між Комунальним некомерційним підприємством «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Харчування плюс».

3. Виселити Товариство з обмеженою відповідальністю «Харчування плюс» (65062, м. Одеса, вул. Сонячна, буд. 5, оф. 614, ) з нежитлових приміщень харчоблоку загальною площею 784,0 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Віталія Нестеренка (Академіка Воробйова) , б. 9, на користь Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради».

4. Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «Харчування плюс» (65062, м. Одеса, вул. Сонячна, буд. 5, оф. 614, ) на користь Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради (65006, м. Одеса, вул. Віталія Нестеренка, буд. 9, ) заборгованість у розмірі 1 056 846 грн 40 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 33 518 грн 23 коп.

5. Стягнути солідарно з Товариство з обмеженою відповідальністю «Харчування плюс» (65062, м. Одеса, вул. Сонячна, буд. 5, оф. 614, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Смачно та корисно» (65091, м. Одеса, вул. Комітетська, 4/6, ) на користь Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради (65006, м. Одеса, вул. Віталія Нестеренка, буд. 9, ) заборгованість у розмірі 2 665 211 грн 07 коп.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Смачно та корисно» (65091, м. Одеса, вул. Комітетська, 4/6, ) на користь Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради (65006, м. Одеса, вул. Віталія Нестеренка, буд. 9, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 15 991 грн 27 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Повне рішення складено 05 січня 2026 р.

Суддя Н.В. Рога