ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"31" грудня 2025 р. м. Київ Справа № 911/3522/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Еко ХХІ ПЛЮС" (32376, Хмельницька обл., Кам`янець-Подільський р-н, с. Панівці, вул. Харченко маршала, буд. 1А)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдінг Сквира" (09000, Київська обл., Сквирський р-н, м. Сквира, вул. Залізнична, буд. 57-Б)

про стягнення 231910,05 грн. заборгованості

Суддя Бабкіна В.М.

Без виклику представників сторін

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Еко ХХІ ПЛЮС" звернулося до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдінг Сквира" про стягнення 231910,05 грн. заборгованості.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань, у зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача 214933,27 грн. основного боргу, 16976,78 грн. пені та судові витрати.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.11.2025 р. було відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

09.12.2025 р. до Господарського суду Київської області через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява № 09/12/25 від 09.12.2025 р. (вх. № 17314 від 09.12.2025 р.) про відмову від позову, в якій позивач заявляє про відмову від позову та просить суд закрити провадження у справі № 911/3522/25. В обґрунтування зазначеної заяви позивач вказує, що відповідачем добровільно погашено заборгованість після пред`явлення позову у повному обсязі 231910,05 грн., а також сплачено позивачеві суму судового збору.

10.12.2025 р. до Господарського суду Київської області через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява № 09/12/25 від 09.12.2025 р. (вх. № 10886 від 10.12.2025 р.), за змістом якої останній просить стягнути з відповідача 20000,00 грн. судових витрат на підставі ч. 3 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України.

11.12.2025 р. до Господарського суду Київської області через систему «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання № 10/12 від 11.12.2025 р. (вх. № 17402/25 від 11.12.2025 р.), за змістом прохальної частини якого останній просить задовольнити заяву позивача від 09.12.2025 р. про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору з огляду на здійснення відповідачем сплати заявлених до стягнення сум. Окрім того, за змістом клопотання відповідач зазначає про непропорційність розміру заявлених до стягнення витрат позивача на правничу допомогу.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Еко ХХІ ПЛЮС" про закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для закриття провадження у даній справі на підставі приписів п. 4 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі, крім випадків, передбачених статтею 252-1 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з приписами ст. 191 Господарського процесуального кодексу України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Слід відзначити, що право позивача на відмову від позову за вищенаведеними приписами процесуального законодавства є абсолютним і не залежить від будь-яких умов чи позиції інших учасників процесу.

Судом встановлено, що заява про відмову від позову підписана представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Еко ХХІ ПЛЮС" Сергійчуком Ю.В., повноваження якого підтверджуються ордером про надання правничої допомоги серії ВХ № 1111269 від 18.11.2025 р. (без обмеження повноважень).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку щодо прийняття відмови від позову і закриття провадження у справі № 911/3522/25 на підставі приписів п. 4 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на закриття провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України, клопотання відповідача про закриття провадження у справі за відсутності предмета спору залишається судом без задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Поряд з цим, ч. 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України визначено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Як слідує із заяви позивача, судовий збір у розмірі 2782,92 грн. було сплачено відповідачем на рахунок позивача.

Отже, питання щодо повернення з бюджету судового збору у даній справі судом не вирішується.

Водночас, Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-Еко ХХІ ПЛЮС" у заяві № 09/12/25 від 09.12.2025 р. (вх. № 10886 від 10.12.2025 р.) було заявлено про стягнення з відповідача 20000,00 грн. судових витрат на правову допомогу, понесених позивачем.

Згідно з ч. 3 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Отже, в даному випадку, у зв`язку із задоволенням вимог позивача відповідачем після пред`явлення позову, що спричинило відмову позивача від позову, сума понесених позивачем судових витрат підлягає стягненню із відповідача.

Розглянувши заяву позивача № 09/12/25 від 09.12.2025 р. (вх. № 10886 від 10.12.2025 р.) про стягнення з відповідача понесених витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку щодо її часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, судові витрати у розмірі 20000,00 грн. на оплату послуг адвоката заявлені позивачем до стягнення з відповідача, оскільки для захисту своїх порушених прав та майнових інтересів позивач звернувся за послугами до Адвокатського об`єднання "Сергійчук та партнери" в особі адвоката Сергійчука Ю.В. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ХМ № 000200 від 14.11.2018 р.), про що свідчить наявний в матеріалах справи договір про надання правової допомоги № 17/11/25 від 17.11.2025 р. (далі договір), відповідно до п. 1.1 якого клієнт доручає, а виконавець бере на себе зобов?язання надавати комплексну юридичну (правову) допомогу клієнту з усіх питань, які потребуоть спеціальних правових знань при вирішенні майнових та немайнових спорів шляхом представництва інтересів клієнта в усіх судах під час здійсненні цивільного, господарського, адміністративного, кримінального та/або іншого судочинства, в тому числі розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також в інших органах державної влади, органах місцевого самоврядування, в підприємствах, установах та організаціях будь-якої форми власності, перед фізичними (в тому числі фізичними особами-підприємцями) та юридичними особами.

Пунктом 4.1 договору визначено, що сторони досягли згоди, що оплата послуг (робіт) за цим договором буде здійснюватися таким чином:

4.1.1. отримання винагороди Адвокатським об?єднанням відбувається у формі гонорару, розмір якого обумовлюється сторонами додатковими угодами;

4.1.2. по мірі виконання окремих завдань клієнта та досягнення визначених цим позитивних результатів клієнт може виплачувати Адвокатському об?єднанню додатковий гонорар, розмір якого погоджується сторонами цього договору за домовленістю шляхом укладення додаткової угоди.

Згідно з п. 5.1 договору цей договір діє з моменту його підписання сторонами та протягом наступних 18 місяців.

18.11.2025 р. між Адвокатським об`єднанням «Сергійчук та партнери» та позивачем було укладено додаткову угоду до договору про надання правової допомоги № 17/11/25 від 17.11.2025 р., відповідно до п. 1 якої сторони погодили, що загальна вартість послуг у судовій справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Еко ХХІ ПЛЮС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдінг Сквира" в Господарському суді Київської області становить 20000,00 грн., які клієнт має сплатити частинами: аванс у розмірі 10000,00 грн. не пізніше 30 календарних днів з дня укладення договору; 10000,00 грн. не пізніше 60 календарних днів з дня укладення договору.

Відповідно до платіжної інструкції № 2443 від 05.12.2025 р. позивачем було сплачено Адвокатському об`єднанню «Сергійчук та партнери» вартість послуг з надання правової допомоги згідно договору про надання правової допомоги № 17/11/25 від 17.11.2025 р. у сумі 10000,00 грн.

Відповідно до акту № 1 від 08.12.2025 р. прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги № 17/11/25 від 17.11.2025 р., підписаного позивачем та адвокатом Сергійчуком Ю.В., виконавець виконав, а замовник прийняв виконання юридичних послуг по представництву інтересів замовника в Господарському суді Київської області у справі № 911/3522/25, а саме підготовка та подання позовної заяви (10000,00 грн.), підготовка та подання процесуальних документів по справі (10000,00 грн.), на загальну суму 20000,00 грн.

Слід зазначити, що у відповідності до ч.ч. 2, 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У той же час, при визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обгрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

Поряд з цим, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Правова позиція щодо розумності та співмірності розміру витрат на правову допомогу також відображена у постановах Верховного Суду від 24.10.2019 р. у справі № 905/1795/18, від 01.08.2019 р. у справі № 915/237/18 та інших.

Приписами ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Слід зазначити, що відповідач у своїй заяві № 10/12 від 11.12.2025 р. (вх. № 17402/25 від 11.12.2025 р.) не погоджувався із заявленим позивачем розміром судових витрат з огляду на їх неспівмірність, зважаючи на розмір суми стягнення, спрощений розгляд справи, відсутність судових засідань, фактичний обсяг наданих послуг адвокатом позивача.

Суд звертає увагу на те, що адвокат та клієнт, керуючись принципом вільного волевиявлення щодо укладення договору про надання правової допомоги, вправі погодити між собою розмір та вартість такої допомоги. Клієнт має право погодитись або не погодитись із запропонованими тарифами (вартістю послуг), зважаючи на свої фінансові можливості. У разі ж погодження та підписання відповідного договору, клієнт оплачує вартість послуг адвоката за результатами їх надання та підтвердження.

Проте, інший учасник у справі, на якого просить клієнт покласти понесені ним витрати на правову допомогу, не зобов`язаний повністю за свій рахунок відшкодовувати всю суму заявлених витрат на правову допомогу. Як вказано вище, при визначенні суми до відшкодування, суд має виходити з критерію розумності розміру цих витрат, з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Поряд з цим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, або ж неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 925/1067/19 від 17.08.2020 р., у справі № 916/2691/19 від 16.07.2020 р. та інших.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має врахувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Наведена правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19.

В цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

У разі недотримання зазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).

Слід зазначити, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану.

Отже, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

З урахуванням предмета спору у даній справі, ціни позову, обсягу фактично поданих представником позивача до справи документів, дійсно необхідного та підтвердженого доказами фактичного обсягу правничої допомоги, яка надавалася у справі, що розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд констатує, що витрати на правничу допомогу, які позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача, у даному випадку не є співмірними з предметом спору та фактичним обсягом наданих послуг і поданих позивачем до матеріалів справи документів, а їх розмір, за висновком суду, є завищеним і не відповідає критерію розумної необхідності при розгляді даної справи.

Дослідивши вищенаведені обставини та долучені до матеріалів справи докази, суд дійшов висновку, що у даному випадку розумним розміром витрат на послуги адвоката позивача, які слід покласти до відшкодування за рахунок відповідача у даній справі, є 10000,00 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення заяви позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 46, 123, 126, 130, 191, п. 4 ч. 1 ст. 231, ст.ст. 234, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

1. Прийняти відмову Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Еко ХХІ ПЛЮС" від позову до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдінг Сквира" про стягнення 231910,05 грн. заборгованості.

2. Закрити провадження у справі № 911/3522/25 за позовом Товариства Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Еко ХХІ ПЛЮС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдінг Сквира" про стягнення 231910,05 грн. заборгованості у зв`язку з відмовою позивача від позову.

3. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдінг Сквира" про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору залишити без задоволення.

4. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Еко ХХІ ПЛЮС" № 09/12/25 від 09.12.2025 р. (вх. № 10886 від 10.12.2025 р.) про стягнення судових витрат задовольнити частково.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдінг Сквира" (09000, Київська обл., Сквирський р-н, м. Сквира, вул. Залізнична, буд. 57-Б, код 41467823) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Еко ХХІ ПЛЮС" (32376, Хмельницька обл., Кам`янець-Подільський р-н, с. Панівці, вул. Харченко маршала, буд. 1А, код 37000430) 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу.

6. У задоволенні решти вимог заяви про стягнення судових витрат відмовити.

7. Ухвалу направити учасникам справи.

Видати наказ після набрання ухвалою законної сили.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду оскаржується в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 31.12.2025 р.

Суддя В.М. Бабкіна