УХВАЛА

16 грудня 2025 року

м. Київ

cправа № 926/2977/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Случ О. В. - головуючий, Волковицька Н. О., Могил С. К.,

за участю секретаря судового засідання - Прокопенко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Сторожинецької міської ради Чернівецького району та Підприємства «Оріон» Громадської організації «Буковинський центр інформаційно-правового захисту інвалідів»

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 07.04.2025 (суддя Марущак І. В.)

і постанову Західного апеляційного господарського суду від 17.09.2025 (головуючий суддя Желік М. Б., судді Бойко С. М., Якімець Г. Г.)

у справі № 926/2977/24

за позовом Підприємства «Оріон» Громадської організації «Буковинський центр інформаційно-правового захисту інвалідів»

до 1) Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області і 2) Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області

про визнання незаконним поділу земельної ділянки, скасування державної реєстрації земельної ділянки та зобов`язання вчинити дії,

(у судовому засіданні взяли участь представник позивача - Хованець А. І., представник відповідача-1 - Дячук А. В., представник відповідача-2 - Тоненька Д. К.)

ВСТАНОВИВ:

1. Підприємство «Оріон» Громадської організації «Буковинський центр інформаційно-правового захисту інвалідів» звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області (далі - Сторожинецька міська рада) та Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, в якому з урахуванням змінених позовних вимог просило:

1) визнати незаконним поділ земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0728, на дві земельні ділянки з кадастровими номерами :02:001:0775 та :02:001:0776 за заявою Сторожинецької міської ради;

2) скасувати державну реєстрацію права власності за Сторожинецькою міською радою на земельну ділянку площею 2,0251 га з кадастровим номером :02:001:0775, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060, номер відомостей про речове право: 48440221, яка проведена 11.11.2022, шляхом виключення з Державного земельного кадастру відомостей про реєстрацію вказаної земельної ділянки;

3) скасувати державну реєстрацію права власності за Сторожинецькою міською радою на земельну ділянку площею 1.3899 га з кадастровим номером :02:001:0776, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060, номер відомостей про речове право: 48442267, яка проведена 11.11.2022, шляхом виключення з Державного земельного кадастру відомостей про реєстрацію вказаної земельної ділянки;

4) зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області вчинити дії щодо об`єднання земельних ділянок з кадастровими номерами :02:001:0775 (площею 2,0251 га) та :02:001:0776 (площею 1,3899 га) в одну земельну ділянку загальною площею 3,4150 га, розташовану за адресою: Чернівецька область, Чернівецький район, м. Сторожинець, вул. Горіхова, 2, із присвоєнням їй нового кадастрового номера.

1.1. Зазначені позовні вимоги обґрунтовано тим, що 26.12.2016 за Підприємством «Оріон» громадської організації «Буковинський центр інформаційно-правового захисту інвалідів» зареєстровано право приватної власності на комплекс, розміщений за адресою: вул. Горіхова, 2 м. Сторожинець, Чернівецького району, Чернівецької області.

1.2. Надалі Чернівецькою обласною державною адміністрацією було видано розпорядження № 190-р від 27.02.2018 «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі Підприємству «Оріон» громадської організації «Буковинський центр інформаційно-правового захисту інвалідів», у відповідності до якого надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 4,35 га, цільове призначення 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, що знаходиться в адміністративних межах Сторожинецької міської ради, по вул. Горіхова, 2, Чернівецького району, Чернівецької області.

1.3. 10.02.2021 земельну ділянку площею 3,4150 га з цільовим призначенням 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, розташовану за адресою: Чернівецька область, Сторожинецький район, по вул. Горіхова, 2, зареєстровано в Державному земельному кадастрі та присвоєно їй кадастровий номер :02:001:0728.

1.4. Рішенням Сторожинецької міської ради від 03.02.2022 №55-18/2022 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості з кадастровим номером :02:001:0728 площею 3,4150 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості в м. Сторожинець.

1.5. Однак, вже 10.02.2022 тимчасовою комісією міської ради (на виконання розпорядження від 20.01.2022 № 23 та в порядку статті 189 Земельного Кодексу України, далі - ЗК України), було здійснено обстеження земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0728, яка розташована за адресою вул. Горіхова, 2 м. Сторожинець, про що складено відповідний акт обстеження.

1.6. За результатами цього обстеження було встановлено, що зазначена земельна ділянка використовується для розміщення та експлуатації будівель Підприємства «Оріон» та Підприємства «Велес» громадської організації «Буковинський центр інформаційно-правового захисту осіб з інвалідністю». Територія земельної ділянки частково огороджена. При цьому частина земельної ділянки площею 3,4150 га з кадастровим номером :02:001:0728 є вільною від будівель та споруд, що дає можливість здійснити її поділ та сформувати окремі земельні ділянки. У зв`язку з цим, тимчасова комісія запропонувала розглянути на засіданні постійної комісії міської ради з питань регулювання земельних відносин, архітектури, будівництва та перспективного планування питання поділу земельної ділянки площею 3,4150 га з кадастровим номером :02:001:0728 на земельні ділянки орієнтовними площами 2,0650 га та 1,35 з подальшим включенням земельної ділянки орієнтовною площею 1,35 га в перелік земельних ділянок права, на яку виставлятимуться на земельні торги (аукціон) окремим лотом.

1.7. Розглянувши акт обстеження земельної ділянки, Сторожинецька міська рада прийняла рішення від 26.08.2022 № 148-21/2022, яким надала дозвіл виконавчому комітету міської ради на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером :02:001:0728 площею 3,4150 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, на дві земельні ділянки орієнтовними площами 1,35 та 2,06 га.

1.8. В подальшому рішенням Сторожинецької міської ради від 27.10.2022 № 188-22/2022 було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0728 площею 3,4150 га, з утворенням нових земельних ділянок, а саме з кадастровим номером :02:001:0775 площею 2,0251 га та з кадастровим номером :02:001:0776 площею 1,3899 га.

1.9. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 19.11.2024 № 404361658 та № 404362587 земельні ділянки площею 2,0251 га з кадастровим номером :02:001:0775 та 1,3899 га з кадастровим номером :02:001:0776 перебувають у власності Сторожинецької міської ради.

1.10. Разом з тим рішенням Господарського суду Чернівецької області від 17.10.2024 у справі № 926/3019/23, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 27.03.2024, задоволено позов Підприємства «Оріон» громадської організації «Буковинський центр інформаційно-правового захисту інвалідів» та визнано недійсними вищевказані рішення Сторожинецької міської ради від 26.08.2022 № 148-21/2022 та від 27.10.2022 № 188-22/2022.

1.11. Подаючи позов у цій справі (№ 926/2977/24), позивач зазначив, що визнання недійсними рішень Сторожинецької міської ради не є достатньою підставою для скасування державної реєстрації земельних ділянок, а тому у нього виникла необхідність звернутися до суду з позовом про визнання незаконним поділу земельної ділянки, скасування державної реєстрації новоутворених земельних ділянок та зобов`язання органу Держгеокадастру об`єднати ці земельні ділянки в одну з присвоєнням їй нового кадастрового номера.

2. Рішенням господарського суду Чернівецької області від 07.04.2025 у справі № 926/2977/24 заявлений Підприємством «Оріон» Громадської організації «Буковинський центр інформаційно-правового захисту інвалідів» позов задоволено частково. Скасовано державну реєстрацію права власності за Сторожинецькою міською радою на земельні ділянки з кадастровими номерами :02:001:0775 та :02:001:0776 шляхом виключення з Державного земельного кадастру відомостей про реєстрацію цих земельних ділянок. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

2.1. Ухвалюючи зазначене рішення, місцевий господарський суд виходили з того, що у справі № № 926/3019/23 встановлено неправомірність поділу земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0728 у зв`язку з порушенням при цьому вимог статті 114 ЗК України та норм Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19.06.1996 № 173. Водночас саме по собі скасування рішень щодо поділу земельної ділянки в повній мірі не відновлює порушене право позивача, оскільки в Державному земельному кадастрі наявні відомості про реєстрацію новоутворених земельних ділянок. Отже, незаконність поділу земельної ділянки і відповідно незаконність державної реєстрації новоутворених земельних ділянок є підставою для скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації таких земельних ділянок, що свідчить про обґрунтованість позовних вимоги у відповідній частині.

2.2. Натомість за висновками суду першої інстанції визнання незаконним поділу земельної ділянки не призведе до поновлення прав позивача, а отже ця вимога не є ефективним способом захисту. Вимогу ж до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області позивачем пред`явлено передчасно, оскільки державну реєстрацію права власності за Сторожинецькою міською радою на земельні ділянки з кадастровими номерами :02:001:0775 та :02:001:0776 не скасовано. Після задоволення позову в зазначеній частині та набрання рішенням законної сили позивач може звернутися до відповідача-2 із заявою про вчинення відповідних дій.

2.3. Постановою Західного апеляційного господарського суду від 17.09.2025 рішення господарського суду Чернівецької області від 07.04.2025 залишено без змін.

2.4. Суд апеляційної інстанції погодився з наведеними висновками місцевого господарського суду, у зв`язку з чим апеляційну скаргу позивача відхилив.

3. Сторожинецька міська рада звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати ці судові рішення в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові.

3.1. У своїй касаційній скарзі (з урахуванням її нової редакції) відповідач-1 посилається на те, що суди не урахували правові висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду від 06.02.2024 у справі № 917/623/22, від 14.02.2024 у справі № 686/26076/21, від 30.08.2023 у справі № 906/436/22, від 14.11.2019 у справі № 477/2394/14-ц, від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 02.07.2019 у справі № 48/340 та від 22.10.2019 у справі № 923/876/16 (пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, далі - ГПК України).

4. Також з касаційною скаргою до Верховного Суду звернулося Підприємство «Оріон» Громадської організації «Буковинський центр інформаційно-правового захисту інвалідів».

4.1. Позивач у поданій касаційній скарзі просить скасувати рішення місцевого господарського суду в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області вчинити дії щодо об`єднання земельних ділянок з кадастровими номерами :02:001:0775 та :02:001:0776 в одну земельну ділянку загальною площею 3,4150 га, скасувати постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити у цій частині нове рішення, яким зазначену позовну вимогу задовольнити.

4.2. Посилаючись на пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, позивач зазначає, що судами попередніх інстанцій не були взяті до уваги правові висновки Верховного Суду про застосування норм права у подібних правовідносинах, наведені у постановах від 15.08.2023 у справі № 906/1175/18, від 20.06.2023 у справі № 910/5529/19, від 12.04.2023 у справі № 916/156/22, від 22.02.2022 у справі № 910/2330/21, від 06.09.2022 у справі № 910/9228/21, від 29.11.2022 у справі № 910/745/20, від 04.11.2021 у справі № 910/18029/16, від 15.06.2021 у справі № 910/10440/19, від 01.07.2021 у справі № 910/7029/20, від 01.09.2020 у справі № 910/14065/18, від 18.08.2020 у справі № 910/7631/18, від 16.06.2020 у справі № 922/3371/19, від 10.12.2019 у справі № 906/43/19, від 26.11.2019 у справі № 917/92/19, від 05.11.2019 у справі № 926/746/19, від 14.06.2019 у справі № 910/6642/18 та від 02.06.2023 у справі № 148/543/21.

4.3. Також від скаржників до Верховного Суду надійшли відзиви на касаційні скарги, у яких вони просять касаційну скаргу іншої сторони залишити без задоволення.

4.4. Крім того, відзив на касаційну скаргу Підприємства «Оріон» Громадської організації «Буковинський центр інформаційно-правового захисту інвалідів» подало Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області. У поданому відзиві відповідач-2 просить цю касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

5. Заслухавши суддю-доповідача і пояснення представників сторін, перевіривши наявність зазначених у касаційних скаргах підстав касаційного оскарження судових рішень та дослідивши наведені у них доводи, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття касаційного провадження за поданими у цій справі касаційними скаргами, з огляду на таке.

5.1. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

5.2. За змістом цієї норми, касаційний перегляд з вказаних підстав може відбутися за наявності таких складових:

- суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду;

- спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

5.3. У постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок про те, що для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін «подібні правовідносини», зокрема і вище вказаного пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.

5.4. При цьому з-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.

5.5. Подібність правовідносин суд касаційної інстанції визначає з урахуванням обставин кожної конкретної справи. Це врахування слід розуміти як оцінку подібності насамперед змісту спірних правовідносин (обставин, пов`язаних із правами й обов`язками сторін спору, регламентованими нормами права чи умовами договорів), а за необхідності, зумовленої специфікою правового регулювання цих відносин, - також їх суб`єктів (видової належності сторін спору) й об`єктів (матеріальних або нематеріальних благ, щодо яких сторони вступили у відповідні відносини).

5.6. Водночас слід виходити також з того, що підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції на обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише зазначення у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.

5.7. Помилково посилатися на неврахування висновку Верховного Суду як на підставу для касаційного оскарження, якщо відмінність у судових рішеннях зумовлена не неправильним (різним) застосуванням норми, а неоднаковими фактичними обставинами справ, які мають юридичне значення.

5.8. Проаналізувавши обставини правовідносин у цій справі та у справах, на неврахування висловлених судом касаційної інстанції правових висновків у яких посилаються скаржники у поданих ними касаційних скаргах, Верховний Суд вбачає, що правовідносини у порівнюваних справах не є подібними.

Щодо касаційної скарги Сторожинецької міської ради

6. Як вже зазначалось, у поданій касаційній скарзі відповідач-1 посилається на те, що судами не були взяті до уваги правові висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду від 06.02.2024 у справі № 917/623/22, від 14.02.2024 у справі № 686/26076/21, від 30.08.2023 у справі № 906/436/22, від 14.11.2019 у справі № 477/2394/14-ц, від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 02.07.2019 у справі № 48/340 та від 22.10.2019 у справі № 923/876/16.

6.1. Так, у справі № 917/623/22 заявлений прокурором позов аргументовано тим, що розпорядження землями лісогосподарського та водного фонду (передача їх в оренду) відбулося з порушенням норм чинного законодавства. Верховний Суд, направляючи цю справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, вказав на необхідність дослідити склад сторін справи та перевірити чи заявлені вимоги до належного відповідача, з огляду на те, що селищну раду, за якою зареєстровано право власності на відповідні земельні ділянки, прокурором було визначено позивачем. Натомість за встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи № 926/2977/24 на новоутворені земельні ділянки зареєстровано право комунальної власності, і відповідно Сторожинецька міська рада є відповідачем у цій справі. Тож під час розгляду справи № 926/2977/24 порушені Верховним Судом у справі № 917/623/22 питання щодо складу учасників судового процесу та правових титулів на землю не поставали та не вирішувались. Отже, фактичні обставини цих справ та їх правове регулювання не є подібними.

6.2. Водночас у постанові від 30.08.2023 у справі № 686/26076/21 Верховний Суд виходив з того, що за встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи позивачем не доведено належності їй та/чи її матері права користування/власності на спірні земельні ділянки, а тому у цьому разі відсутнє порушене право, яке підлягає захисту із зазначених позивачем підстав. Саме за таких обставин, Верховний Суд погодився з тим, що позовна вимога про скасування реєстрації земельних ділянок є похідною від вимоги про скасування рішень в частині затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі у власність іншим особам, і відповідно задоволенню також не підлягають. Тож зроблені Верховним Суд висновки у цій справі ґрунтуються на встановлених у ній фактичних обставинах відсутності у позивача порушеного права, що є відмінними від обставин справи № 926/2977/24. Окрім того, у цій справі суди виходили із підтвердженої незаконності відповідних рішень відповідача-1 рішенням суду у справі № 926/3019/23, що набрало законної сили.

6.3. У справі ж № 906/436/22 оспорення позивачем правочинів, рішень і дій щодо спірної земельної ділянки було обґрунтовано порушенням його законного інтересу, який полягав в отриманні означеної земельної ділянки в користування для видобутку корисних копалин, оскільки він отримав дозвіл на користування надрами на місцевості, до складу якої входить спірна земельна ділянка, і в ухваленій у цій справі постанові від 30.08.2023 Верховний Суд підтримав висновки судів попередніх інстанцій про те, що у спірних правовідносинах порушення законних інтересів (правомірних очікувань) позивача не відбулося, що є самостійною підставою для відмови у позові. Тож у справах № 906/436/22 та № 926/2977/24 спірні правовідносини не є подібними ні за своїм змістом, ні за правовим регулюванням. Питання наявності у позивача легітимного очікування у цій справі не вирішувалось, а у справі № 906/436/22 саме його відсутність (недоведеність) стала підставою для відмови у позові.

6.4. У постанові від 14.11.2019 у справі № 477/2394/14-ц, на яку також посилається скаржник, Верховний Суд зазначив, що позовні вимоги про визнання незаконним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування реєстрації земельної ділянки є похідними від позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради і, ураховуючи недоведеність позивачем ухвалення оспорюваного з порушенням вимог законодавства, всі ці вимоги не можуть бути задоволені. Натомість, як вже зазначалось, у справі № 926/2977/24 судами попередніх інстанцій з огляду на прийняте у справі № 926/3019/23 рішення встановлено інші фактичні обставини щодо цього.

6.5. Щодо інших постанов Верховного Суд, на які посилається відповідач-1, слід зауважити, що у справі № 338/180/17 судами розглядався позовом про стягнення безпідставно одержаних коштів та зустрічний позовом про визнання договору укладеним та стягнення заборгованості за договором підряду, у справі № 905/1926/16 суди вирішували спір щодо зобов`язання вчинити дії за договором постачання електричної енергії, а саме прийняти виконання зобов`язань, шляхом надання актів приймання-передачі електроенергії за наступні періоди на її певну кількість і вартість, у справі № 569/17272/15-ц спір виник у зв`язку зі стверджуваним порушенням авторських прав позивачів (особистих немайнових і майнових прав інтелектуальної власності), у справі № 48/340 було заявлено позов про визнання права власності на нерухоме майно, його витребування та визнання недійсними договорів купівлі-продажу цього майна, у справі ж№ 923/876/16 господарськими судами вирішувався корпоративний спір, пов`язаний із захистом прав учасників господарських товариств.

6.6. Отже, всі ці справи відрізняються від справи № 926/2977/24 предметом та підставами позовів (як фактичними, так і юридичними) та встановленими обставинами. Правовідносини у наведених справах не є подібними до цієї справи, і це зумовлює відмінності у їх правовому регулюванні та вимагає застосування різних правових норм при вирішенні спорів, що виникли між їх сторонами. Сформульовані в постановах Верховного Суду, ухвалених у зазначених справах, висновки щодо застосування норм права (зокрема стосовно належних та ефективних способів захисту порушених прав) стосуються виключно заявлених у них позовних вимог, що є відмінними від вимог, що розглядались судами у цієї справі, та висловлені з огляду на їх фактичні обставини.

6.7. Таким чином, з огляду на все вищевикладене, посилання скаржника на ухвалення судами попередніх інстанцій оскаржуваних судових рішень без урахування правових висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 06.02.2024 у справі № 917/623/22, від 14.02.2024 у справі № 686/26076/21, від 30.08.2023 у справі № 906/436/22, від 14.11.2019 у справі № 477/2394/14-ц, від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 02.07.2019 у справі № 48/340 та від 22.10.2019 у справі № 923/876/16, не можуть бути прийняті Верховним Судом, оскільки правовідносини у справі № 926/2977/24 та у цих справах не є подібними за своїм змістом.

6.8. Процитоване ж скаржником твердження із постанови Великої Палати Верховного Суд від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (з переліком усіх вищевказаних справ), відповідно до якого застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення, і такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам, має загальний характер, не стосується застосування конкретної правової норми і його зміст жодним чином не свідчить про те, що у цій справі судами попередніх інстанцій наведеного не дотримано.

6.9. Інші висновки Верховного Суд, якими скаржник підтверджує свою позицію, також не стосуються застосування певної норми права у спірних правовідносинах, що були б подібними тим, які склались між сторонами справи № 926/2977/24, і відповідем-1 їх не визначено як підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України (абзац 8 касаційної скарги у новій редакції).

6.10. За викладеного всі посилання скаржника в обґрунтування наявності підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, визнаються Верховним Судом необґрунтованими та не приймаються.

6.11. Натомість стосовно вказівки відповідача-1 на пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України, Верховний Суд зауважує, що ним не було викладено доводів, щодо процесуальних порушень, про які йдеться у частинах першій чи третій статті 310 названого Кодексу, як і не було надано обґрунтуваннь відповідних обставин, тож наведена у пункті 4 частини другої статті 287 ГПК України підстава касаційного оскарження у даному випадку не слугувала підставою для відкриття касаційного провадження. Разом з тим безвідносно до викладеного така підстава може підтвердитись лише у сукупності з належним обґрунтуванням, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 ГПК України підстав, чого у цьому разі не відбулося.

Щодо касаційної скарги Підприємства «Оріон» Громадської організації «Буковинський центр інформаційно-правового захисту інвалідів»

7. Позивач у поданій касаційній скарзі зазначає, що судами попередніх інстанцій не були взяті до уваги правові висновки Верховного Суду про застосування норм права у подібних правовідносинах, наведені у постановах від 15.08.2023 у справі № 906/1175/18, від 20.06.2023 у справі № 910/5529/19, від 12.04.2023 у справі № 916/156/22, від 22.02.2022 у справі № 910/2330/21, від 06.09.2022 у справі № 910/9228/21, від 29.11.2022 у справі № 910/745/20, від 04.11.2021 у справі № 910/18029/16, від 15.06.2021 у справі № 910/10440/19, від 01.07.2021 у справі № 910/7029/20, від 01.09.2020 у справі № 910/14065/18, від 18.08.2020 у справі № 910/7631/18, від 16.06.2020 у справі № 922/3371/19, від 10.12.2019 у справі № 906/43/19, від 26.11.2019 у справі № 917/92/19, від 05.11.2019 у справі № 926/746/19 та від 14.06.2019 у справі № 910/6642/18.

7.1. Верховний Суд вбачає, що всі ці постанови ухвалено у справах з іншими предметами та підставами позовів ніж у справі № 926/2977/24 і спірні правовідносини у них не є подібними.

7.2. При цьому скаржник у поданій касаційній скарзі не зазначає, який саме висновок, і про застосування якої саме правової норми із наведених постанов Верховного Суду не було враховано судами попередніх інстанцій при ухваленні оскаржуваних судових рішень у справі № 926/2977/24.

7.3. Проаналізувавши зміст вищевказаних постанов суду касаційної інстанції, Верховний Суд вбачає, що у всіх цих постановах, зокрема, сформульовано такий алгоритм дій суду: «вирішуючи господарський спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги; в іншому випадку у позові слід відмовити.»

7.4. Однак, наведений висновок не стосується застосування конкретної норми права, а його зміст фактично полягає у тому, що у кожній окремій судовій справі суду необхідно з`ясувати зазначене, з огляду на предмет та підстави заявленого у ній позову та залежно від спірних правовідносин, що слались між її сторонами. Цей висновок не свідчить як про те, що у будь-якій судовій справі можлива відмова в позові через відсутність у позивача порушеного права чи обрання ним неефективного способу захисту, так і про те, що у справі № 926/2977/24 всі заявлені позивачем вимоги безумовно мають бути задоволені як належні та ефективні.

7.5. У справах, про які зазначає скаржник, Верховний Суд керувався наведеним, проте здійснював оцінку рішень судів попередніх інстанцій на відповідність цьому висновку залежно від встановлених ними фактичних обставин та спірних правовідносин, що не є подібними до справи № 926/2977/24.

7.6. Тож за відсутності посилання на застосування конкретної норми права у саме подібних правовідносинах, позивачем у поданій касаційній скарзі не обґрунтовано невідповідності висновків судів попередніх інстанцій висновкам Верховного Суду, що містяться у постановах від 15.08.2023 у справі № 906/1175/18, від 20.06.2023 у справі № 910/5529/19, від 12.04.2023 у справі № 916/156/22, від 22.02.2022 у справі № 910/2330/21, від 06.09.2022 у справі № 910/9228/21, від 29.11.2022 у справі № 910/745/20, від 04.11.2021 у справі № 910/18029/16, від 15.06.2021 у справі № 910/10440/19, від 01.07.2021 у справі № 910/7029/20, від 01.09.2020 у справі № 910/14065/18, від 18.08.2020 у справі № 910/7631/18, від 16.06.2020 у справі № 922/3371/19, від 10.12.2019 у справі № 906/43/19, від 26.11.2019 у справі № 917/92/19, від 05.11.2019 у справі № 926/746/19 та від 14.06.2019 у справі № 910/6642/18.

7.7. Так само не є подібними до цієї справи і спірні правовідносини, що склались між сторонами справи № 148/543/21, про яку зазначає скаржник. У вказаній справі, зокрема, було заявлено позовні вимоги про визнання незаконними дій Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області щодо скасування кадастрового номера земельної ділянки та його зобов`язання поновити запис у Поземельній книзі про земельну ділянку з таким же кадастровим номером (тобто із раніше скасованим). Однак, Верховний Суд у цій справі виснував, що відновлення кадастрового номера земельної ділянки не передбачено нормами чинного законодавства, позаяк він набув архівного статусу, а законодавчо закріплена процедура відновлення земельної ділянки з конкретним кадастровим номером відсутня. При цьому Головним управління Держгеокадастру у Вінницькій області земельну ділянку було об`єднано з присвоєнням їй нового кадастрового номера, ураховуючи, що технічна можливості надати земельній ділянці той самий кадастровий номер відсутня.

7.8. Висловлена Верховним Судом позиція про можливість об`єднання земельної ділянки в раніше існуючих межах з присвоєння їй нового кадастрового номера на свідчить про те, що заявлена до Держгеокадастру позовна вимога про зобов`язання вчинення відповідних дій має бути задоволена судом у будь-якому випадку безвідносно до конкретних обставин справи. У справі № 148/543/21 Верховний Суд зазначив про наведене саме у контексті неможливості відновлення раніше скасованого кадастрового номеру земельної ділянки.

7.9. Натомість у справі № 926/2977/24 у задоволенні вимоги до відповідача-2 про зобов`язання вчинити дії щодо об`єднання новоутворених земельних ділянок в одну із присвоєнням їй нового кадастрового номера судами попередніх інстанцій було відмовлено, з огляду на її передчасність, а саме те, що державну реєстрацію права власності за Сторожинецькою міською радою на ці земельні ділянки ще не скасовано, водночас після задоволення позову в цій частині та набрання рішенням законної сили позивач може звернутися до відповідача-2 із заявою про вчинення відповідних дій.

7.10. Відтак наведене не суперечить позиції Верховного Суду висловленій у справі № 148/543/21, а правовідносини у цих справах не є подібними, оскільки у зазначеній справі така вимога, як об`єднання земельних ділянок з присвоєння утвореній ділянці нового кадастрового номеру, взагалі заявлена не була.

7.11. Посилання ж скаржника на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.09.2024 у справі № 480/12299/23 не приймаються Верховним Судом до уваги, оскільки не урахування при ухваленні судових рішень раніше висловлених висновків судів першої інстанції не є підставою касаційного оскарження в розумінні приписів статті 287 ГПК України.

7.12. Тож наведені в касаційній сказі Підприємства «Оріон» Громадської організації «Буковинський центр інформаційно-правового захисту інвалідів» доводи, якими обґрунтовано передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України підставу касаційного оскарження не знайшли свого підтвердження за відсутності належної аргументації.

7.13. Щодо вказівки позивача у касаційній скарзі на пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України Верховний Суд так само вбачає, що ним не було надано цьому будь-якого обґрунтування, а тому така підстава касаційного оскарження у даному випадку не слугувала підставою для відкриття касаційного провадження (докладніше у підпункті 6.13 цієї ухвали).

8. Підсумовуючи все вищевикладене, Верховний Суд зазначає, що посилання скаржників на висновки суду касаційної інстанції, викладені у наведених вказаних ними постановах, правовідносини в яких є неподібними до правовідносин, що склалися в цій справі № 926/2977/24, не є належним правовим обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, зміст цих постанов не свідчить про застосування судами попередніх інстанцій у оскаржуваних судових рішеннях норм матеріального права без урахування висновків, викладених у них. Наведене має наслідком закриття касаційного провадження, відкрите з цієї підстави, без аналізу правильності здійсненого судами попередніх інстанцій правозастосування.

8.1. Згідно з пунктом 5 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

8.2. Зважаючи на те, що наведені скаржниками підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, не знайшли свого підтвердження після відкриття касаційного провадження, а обґрунтування інших підстав касаційного оскарження ними у поданих касаційних скаргах не викладене, Верховний Суд вбачає за необхідне закрити касаційне провадження за касаційними скаргами Сторожинецької міської ради та Підприємства «Оріон» Громадської організації «Буковинський центр інформаційно-правового захисту інвалідів» на постанову Західного апеляційного господарського суду від 17.09.2025 та рішення Господарського суду Чернівецької області від 07.04.2025, ухвалені у цій справі.

Керуючись статтями 234, 235, 296 ГПК України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційними скаргами Сторожинецької міської ради Чернівецького району та Підприємства «Оріон» Громадської організації «Буковинський центр інформаційно-правового захисту інвалідів» на постанову Західного апеляційного господарського суду від 17.09.2025 та рішення Господарського суду Чернівецької області від 07.04.2025 у справі № 926/2977/24 закрити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. В. Случ

Судді Н. О. Волковицька

С. К. Могил