ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів

17.11.2025Справа № 910/15519/24
За заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про неплатоспроможність

Суддя Яковенко А.В.

Помічник (за дорученням судді) Муханьков Ю.В.

Представники учасників: згідно з протоколом судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) звернувся до суду із заявою про відкриття провадження у справі про свою неплатоспроможність в порядку Книги п`ятої Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до статті 113 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2025 заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність залишено без руху. Встановлено строк п`ять днів з дня вручення цієї ухвали ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на усунення недоліків заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Встановлено ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) спосіб усунення недоліків заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність шляхом надання:- декларацій про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність за 2021-2024 роки, заповнених за формою, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 21.08.2019 №2627/5;- плану реструктуризації боргів боржника, який відповідає вимогам чинного законодавства;- документів, що підтверджують наявність (відсутність) у ОСОБА_1 статусу фізичної особи - підприємця.

27.01.2025 до Господарського суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про усунення недоліків, встановлених ухвалою Господарського суду від 20.01.2025 залучено до матеріалів справи належні докази.

Ухвалою Господарського суд міста Києва від 18.02.2025 прийнято заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність до розгляду. Підготовче засідання призначено на 21.04.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.04.2025 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ). Введено процедуру реструктуризації боргів боржника. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Оприлюднено на офіційному веб-порталі судової влади України повідомлення № 76039 від 14.05.2025 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ). Призначено керуючим реструктуризацією боргів фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) арбітражного керуючого Лозовського Володимира Миколайовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 2057 від 0601.2012). Заборонено фізичній особі ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) відчужувати майно. Визначено дату проведення попереднього судового засідання на 30.06.2025.

29.05.2025 до суду надійшло повідомлення по справі від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України.

02.06.2025 до Господарського суду міста Києва надійшло повідомлення по справі від Головного управління ДПС у м. Києві.

13.06.2025 до суду надійшла заява ОСОБА_2 із грошовими вимогами до боржника на суму 701 616,60 грн.

16.06.2025 до Господарського суду міста Києва надійшло повідомлення керуючого реструктуризацією про результати розгляду заявлених ОСОБА_2 грошових вимог до боржника.

24.06.2025 до суду надійшов звіт керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Лозовського В.М. про результати розгляду вимог кредиторів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.06.2025 прийнято заяву ОСОБА_2 про визнання кредитором боржника на суму 701 616,60 грн., розгляд якої відбудеться у попередньому засіданні 30.06.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.06.2025 визнано кредитором у справі № 910/15519/24 по відношенню до фізичної особи ОСОБА_1 : ОСОБА_2 з грошовими вимогами на суму 707 672,60 грн., з яких 6 056,00 грн. - витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів, 701 616,60 грн. - вимоги другої черги. Встановлено дату проведення зборів кредиторів: 10.07.2025. Визначено дату проведення судового засідання, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі на 22.09.2025.

02.07.2025 до суду надійшло клопотання керуючого реструктуризацією про долучення документів до матеріалів справи.

27.08.2025 до Господарського суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_2 про відмову від схвалення звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларацій боржника про майновий стан, а також про відмову від схвалення плану реструктуризації боргів ОСОБА_1 .

01.09.2025 до суду надійшли письмові пояснення боржника по справі.

08.09.2025 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Лозовського В.М. про долучення документів до матеріалів справи.

22.09.2025 до суду надійшла заява боржника про визнання його банкрутом, введення процедури погашення боргів боржника та призначення керуючим реалізацією майна ОСОБА_1 арбітражного керуючого Лозовського В.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.09.2025 відкладено розгляд справи у судовому засіданні, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі, заяви ОСОБА_1 про визнання боржника банкрутом та введення процедури погашення боргів боржника на 17.11.2025.

14.11.2025 до суду надійшли додаткові пояснення ОСОБА_2 щодо заяви боржника про визнання його банкрутом, введення процедури погашення боргів ОСОБА_1 .

14.11.2025 до Господарського суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи.

17.11.2025 до суду надійшло клопотання ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи.

У судове засідання, призначене на 17.11.2025, з`явилися представник боржника та керуючий реструктуризацією.

Щодо клопотання ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи суд зазначає наступне.

Так, ОСОБА_3 у поданому клопотанні вказано, що у провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебуває справа № 760/30370/18 за позовом ОСОБА_3 до боржника про стягнення боргу за договором позики. Представником ОСОБА_3 подано до Солом`янського районного суду міста Києва заяву від 11.11.2025 про передачу вказаної справи за підсудністю до Господарського суду міста Києва для розгляду в межах справи № 910/15519/24 про неплатоспроможність ОСОБА_1 . У зв`язку з тим, що Солом`янським районним судом міста Києва станом на 14.11.2025 не прийнято рішення про передачу справи № 760/30370/18 за підсудністю до Господарського суду міста Києва, ОСОБА_3 просить суд відкласти розгляд справи.

Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що сторони у справі про банкрутство (неплатоспроможність) - конкурсні кредитори (голова комітету кредиторів), забезпечені кредитори, боржник (банкрут); учасники у справі про банкрутство (неплатоспроможність) - сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, Фонд державного майна України, Національний банк України, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника.

Згідно з ч. 1 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право: 1) ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; 2) подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; 3) подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; 4) ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; 5) оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; 6) користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Суд звертає увагу ОСОБА_3 , що станом на 14.11.2025 вона не є учасником справи про неплатоспроможність ОСОБА_1 . Наявність судового провадження про стягнення заборгованості з боржника на користь ОСОБА_3 /наявність судового рішення про стягнення заборгованості з боржника не наділяє заявника правомочностями учасника справи про неплатоспроможність, оскільки статус учасника справи (у даному випадку кредитора) заявник може набути виключно після постановлення судом ухвали про визнання кредиторських вимог ОСОБА_3 до боржника за результатами розгляду заяви, поданої в порядку ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, яка заявником у даній справі не подавалася.

З огляду на викладене, ОСОБА_3 не наділена правами учасника справи про неплатоспроможність у тому числі на подання до суду заяв/клопотань (у даному випадку про відкладення розгляду справи).

Дослідивши клопотання представника ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи, судом встановлено наступне.

Так, у клопотанні вказано, що представник кредитора адвокат Кушнір Р.Ю. не зможе взяти участь у розгляді справи 17.11.2025 через зайнятість в іншому судовому процесі, а саме: в Подільському районному суді міста Києва у справі № 758/10208/25 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу, яка призначена до розгляду на 17.11.2025 о 10:45 год. З огляду на викладене, представник ОСОБА_2 просить суд відкласти розгляд справи (заяви ОСОБА_1 про визнання боржника банкрутом та введення процедури погашення боргів боржника) на іншу дату.

Частиною 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За положеннями статті 129 Конституції України та статті 2 Господарського процесуального кодексу України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує сторін добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

Наведена правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.07.2020 у справі № 924/369/19.

Суд зазначає, що ухвалою від 22.09.2025 було запропоновано ОСОБА_2 надати суду письмові пояснення щодо клопотання ОСОБА_1 про визнання боржника банкрутом та введення процедури погашення боргів боржника, які були подані кредитором до суду 14.11.2025. При цьому, явка ОСОБА_2 або його представника у судове засідання судом обов`язковою не визнавалася. Будь-яких обгрунтованих підстав для відкладення розгляду справи у клопотанні від 14.11.2025 не наведено.

За таких обставин, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами у судовому засіданні без участі кредитора ОСОБА_2 /його представника, які не з`явилися у судове засідання, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши наявні у справі матеріали, судом встановлено наступне.

Керуючим реструктуризацією арбітражним керуючим Лозовським В.М. скликано збори кредиторів на 10.07.2025 о 15:00 год. у режимі відеоконференції, які не відбулися у зв`язку з неявкою кредитора (його представника).

30.07.2025 керуючим реструктуризацією повторно скликано збори кредиторів на 06.08.2025 о 15:00 год. у режимі відеоконференції, які не відбулися у зв`язку з неявкою кредитора (його представника).

19.08.2025 керуючим реструктуризацією на адреси учасників справи направлено запити про опитування задля проведення зборів кредиторів у порядку, визначеному п. 1-6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства. До порядку денного зборів кредиторів були включені питання розгляду звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларації про майновий стан ОСОБА_1 , а також розгляд плану реструктуризації боргів боржника. Як вбачається із відповідей кредитора на вказані питання, ОСОБА_2 проголосував проти схвалення звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларацій боржника про майновий стан, а також проти схвалення плану реструктуризації боргів ОСОБА_1 .

05.09.2025 керуючим реструктуризацією на адреси учасників справи направлено запити про опитування задля проведення зборів кредиторів у порядку, визначеному п. 1-6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства. На розгляд зборів кредиторів було надано оновлену редакцію плану реструктуризації боргів ОСОБА_1 , розроблену 29.08.2025 боржником спільно з керуючим реструктуризацією, яка враховувала заперечення кредитора, а саме: в частині збільшення суми погашення та відповідно зменшення суми прощення залишку заборгованості.

Згідно з повідомленням кредитора ОСОБА_2 у черговий раз проголосував проти схвалення звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларацій боржника про майновий стан, а також проти схвалення плану реструктуризації боргів ОСОБА_1 в оновленій редакції від 29.08.2025.

Провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 було відкрито ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.04.2025. Процедура реструктуризації боргів боржника у справі № 910/15519/24 триває більше 6 місяців. При цьому, станом на 17.11.2025 у матеріалах справи відсутнє рішення зборів кредиторів про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або про звернення до господарського суду із клопотанням про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника чи про закриття провадження у справі.

Якщо протягом трьох місяців з дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і введення процедури реструктуризації боргів боржника до господарського суду не поданий погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника, господарський суд має право прийняти рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника відповідно до цього Кодексу або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність (частина одинадцята статті 126 КУзПБ).

Частиною першою статті 130 КУзПБ передбачено, що господарський суд ухвалює постанову про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника у разі, якщо протягом 120 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зборами кредиторів не прийнято рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів боржника.

Через визначені законодавцем в статтях 126 та 130 цього Кодексу відмінності між порядками переходу судом у справі про неплатоспроможність від процедури реструктуризації боргів боржника до процедури погашення боргів боржника, та до закриття провадження у справі про неплатоспроможність, суд звертається до визначених законодавцем особливостей процедури реструктуризації боргів боржника та способів її завершення, а також до підстав для закриття у справі про неплатоспроможність у цій процедурі (без застосування до фізичної особи боржника процедури погашення боргів).

Щодо судової процедури реструктуризації боргів боржника, то вона вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи та має строковий характер (частина п`ята статті 119 КУзПБ), а особливістю цієї процедури є план реструктуризації боргів боржника, метою розроблення якого є відновлення платоспроможності боржника (частина перша статті 124 КУзПБ).

Загальні вимоги щодо плану реструктуризації боргів боржника встановлено у статті 124 КУзПБ, а тому виконання встановлених законом вимог щодо цього плану є необхідним при розробленні проекту плану реструктуризації, адже це дасть можливість зборам кредиторів оцінити перспективу відновлення платоспроможності боржника та дасть можливість прийняти рішення про його схвалення та подання на затвердження господарському суду або відхилення і прийняття рішення про перехід до процедури погашення боргів.

За змістом наведених положень КУзПБ та згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду, зокрема викладеною в постанові від 26.05.2022 у справі № 903/806/20, процедура реструктуризації боргів боржника є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його можливостей і намірів щодо розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб, а також може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.

Саме на цьому акцентував Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20, вказавши, що з огляду на мету та цілі КУзПБ інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника.

За такого підходу у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію, зокрема у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише сумлінний боржник, інше б суперечило принципу добросовісності, який ґрунтується на приписах статей 3 та 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до яких дії учасників правовідносин мають бути добросовісними (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а також завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частини друга, третя статті 13 ЦК України).

У цьому висновку суд звертається до висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах, що наведена в постанові від 15.02.2024 у справі 904/7413/21.

До боржника - фізичної особи КУзПБ установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.

Задля отримання бажаного результату - відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів КУзПБ покладає на боржника обов`язки, зокрема:

- подати проект плану реструктуризації боргів та співпрацювати з керуючим реструктуризацією і зборами кредиторів при погодженні його змісту (частина четверта статті 116, частина сьома статті 126 КУзПБ);

- повністю погасити окремі види заборгованості до затвердження судом плану реструктуризації боргів боржника (стаття 125 КУзПБ);

- погашати вимоги кредиторів згідно з умовами плану реструктуризації боргів у разі його затвердження (частина перша статті 128 КУзПБ).

КУзПБ містить низку процесуальних запобіжників задля уникнення недобросовісного використання боржником судових процедур неплатоспроможності, зокрема передбачає:

- відмову у затвердженні плану реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність, якщо порушено порядок розроблення та погодження цього плану; умови реструктуризації боргів суперечать законодавству; боржник не погасив борги, що підлягають обов`язковій сплаті згідно з частиною третьою статті 125 КУзПБ або боржник вчиняє дії, спрямовані на перешкоджання проведенню стосовно нього процедур, передбачених цим Кодексом (пункти 1, 2, 5, 6 частини восьмої статті 126 КУзПБ);

- дискрецію господарського суду у вирішенні питання щодо можливості подальшого руху справи про неплатоспроможність, якщо протягом трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів боржника мета цієї процедури не досягнута (частина одинадцята статті 126 КУзПБ).

У постанові від 25.08.2021 у справі № 925/473/20 Верховний Суд сформулював правову позицію, що також підтримана судовою палатою для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20, за змістом якої суд може прийняти рішення про перехід до процедури погашення боргів боржника, лише за умови добросовісного виконання боржником своїх обов`язків та якщо протягом 120 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зборами кредиторів не прийнято рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника (частина перша статті 130 КУзПБ).

У розвиток цієї правової позиції Верховний Суд у постанові від 26.05.2022 у справі № 903/806/20 наголосив, що добросовісність боржника - фізичної особи є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав, якими КУзПБ зумовлює вирішення судом питання щодо подальшого руху справи, зокрема закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи у випадках, передбачених статтями 123, 126, 128 КУзПБ.

Тому обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом як підстави для ухвалення рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника.

Такими обставинами можуть бути, серед іншого, ненадання боржником обґрунтованих пояснень стосовно обставин неплатоспроможності (руху активів, витрачання отриманих від кредиторів коштів тощо); зазначення у декларації працездатного боржника відомостей про доходи, що значно менші за відповідний середній показник у регіоні та за відповідною спеціальністю; посилання у декларації про майновий стан на ненадання інформації членом сім`ї боржника за умови, що така інформація є необхідною для з`ясування суттєвих для справи обставин, або у інший спосіб ухилення боржника від конструктивної співпраці з кредиторами, керуючим реструктуризацією чи від належного користування процесуальними правами, економічна необґрунтованість та/або очевидна невиконуваність плану реструктуризації, яка може призвести до явного порушення прав кредиторів щодо отримання боргу в розумні строки.

Також Верховний Суд у зазначеній постанові зауважив, що приписи частини одинадцятої статті 126 та частини першої статті 130 КУзПБ у їх системному зв`язку є послідовністю процесуальних засобів, де дискреція господарського суду у вирішенні питання про перехід до наступної судової процедури чи закриття провадження у справі є основним процесуальним інструментом, що застосовується крізь призму судового контролю та відповідно до мети провадження про неплатоспроможність фізичної особи; а частина перша статті 130 КУзПБ формалізує початок судової процедури погашення боргів боржника та є спеціальною процесуальною гарантією для добросовісного боржника у разі зволікання зборів кредиторів із прийняттям рішення щодо плану реструктуризації його боргів.

Проаналізувавши процесуальну поведінку боржника та єдиного кредитора ОСОБА_2 , який є єдиним кредитором, грошові вимоги до боржника якого визнані господарським судом у даній справі, протягом усієї процедури реструктуризації боргів, судом встановлено наступне.

План реструктуризації боргів ОСОБА_1 у першій редакції передбачав погашення вимог кредитора ОСОБА_2 у розмірі 70 080,00 грн. протягом 5 років із щомісячною оплатою на користь кредитора коштів у розмірі 1 168,00 грн. та списання решти заборгованості в розмірі 631 536,60 грн.

За результатами розгляду звіту керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Лозовського В.М. про результати перевірки декларацій боржника про майновий стан, а також плану реструктуризації боргів боржника на вказаних умовах ОСОБА_2 проголосував проти схвалення звіту керуючого реструктуризацією та проти схвалення плану реструктуризації боргів ОСОБА_1 , обгрунтувавши такі рішення наступним.

Так, на переконання кредитора, ОСОБА_1 є недобросовісним боржником, який в добровільному порядку не погасив жодної суми. Звертаючись із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, боржником сплачено авансування винагороди арбітражного керуючого на депозитний рахунок суду в розмірі 45 420,00 грн. При цьому, у виконавчому провадженні з примусового стягнення заборгованості на користь ОСОБА_2 у період протягом 2020 - 2025 років було стягнуто 72 103,68 грн. на користь кредитора, 7 210,40 грн. основної винагороди приватного виконавця та 1 959,51 грн. витрат виконавчого провадження, що підтверджується листом приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Артемчука Т.В. № 2490 від 12.06.2025. У 2020 році у зв`язку з відкриттям вказаного виконавчого провадження з метою ухилення від сплати заборгованості на користь ОСОБА_2 боржник відчужив корпоративні права на користь третіх осіб (100 % частка у статутному капіталі ТОВ «Алекс Дженерал Сервіс», якою володів боржник як кінцевий бенефіціарний власник Компанії з обмеженою відповідальністю «Аббейбарн Лімітед»; 100 % частка у статутному капіталі ТОВ «Алекс Дженерал», якою володів боржник як кінцевий бенефіціарний власник Компанії з обмеженою відповідальністю «Аббейбарн Лімітед»). Кредитором зазначено, що наразі ТОВ «Алекс Дженерал Сервіс» та ТОВ «Алекс Дженерал» за ланцюгом правочинів фіктивно володіє одноособово ОСОБА_6 . - представник (адвокат) Кііза Др Дессі Алекса у судових справах № 760/30370/18 та № 760/14532/22. При цьому, директором ТОВ «Алекс Дженерал Сервіс» та ТОВ «Алекс Дженерал» є ОСОБА_1 , що, на переконання кредитора, підтверджує фіктивний характер переходу права власності на корпоративні права (100 % частки) вказаних юридичних осіб. ОСОБА_2 також вказано, що боржником продемонстровано формальний підхід до складення плану реструктуризації заборгованості без визначення дієвого механізму погашення кредиторської заборгованості перед єдиним кредитором ОСОБА_2 . Вказані обставини, на думку кредитора, не демонструють ефективне прагнення боржника до досягнення компромісу з кредитором щодо умов реструктуризації заборгованості та в межах об`єктивних можливостей вживати заходів до задоволення вимог кредитора.

Боржником разом із керуючим реструктуризацією розроблено план реструктуризації боргів ОСОБА_1 у редакції від 29.08.2025 з урахуванням заперечень кредитора щодо попереднього плану реструктуризації. Так, оновлена редакція плану реструктуризації передбачає погашення вимог кредитора ОСОБА_2 у розмірі 278 389,89 грн. протягом 5 років та списання решти заборгованості в розмірі 423 226,71 грн. Визначено розмір сум, які будуть щомісячно сплачуватися на користь кредитора, а саме: по 3 083,76 грн. (4 місяці протягом 2025 року), по 3 220,53 грн. (12 місяців протягом 2026 року), по 4 034,95 грн. (12 місяців протягом 2027 року), по 4 791,21 грн. (12 місяців протягом 2028 року), по 5 688,24 грн. (12 місяців протягом 2029 року), по 6 654,46 грн. (8 місяців протягом 2030).

За результатами розгляду звіту керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Лозовського В.М. про результати перевірки декларацій боржника про майновий стан, а також плану реструктуризації боргів боржника в оновленій редакції на вказаних умовах ОСОБА_2 проголосував проти схвалення звіту керуючого реструктуризацією та проти схвалення плану реструктуризації боргів ОСОБА_1 в оновленій редакції, обгрунтувавши такі рішення наступним.

Щодо недобросовісності боржника кредитором наведено аналогічні доводи - непогашення боржником у добровільному порядку заборгованості перед ОСОБА_2 , відчуження корпоративних прав у 2020 році. Щодо нових умов реструктуризації заборгованості, запропонованих ОСОБА_1 , кредитором зазначено, що при можливості сплатити протягом 5 років грошові кошти в розмірі 278 389,89 грн., як було заявлено в останньому плані реструктуризації, у попередньо погодженому боржником плані реструктуризації було запропоновано до погашення лише 70 080,00 грн. протягом п`яти років, що є меншим приблизно в чотири рази. Вказані обставини, на думку кредитора, не демонструють ефективне прагнення боржника до досягнення компромісу з кредитором щодо умов реструктуризації заборгованості та в межах об`єктивних можливостей вживати заходів до задоволення вимог кредитора.

Здійснюючи функцію судового контролю у даній справі, з огляду на встановлені обставини, задля забезпечення захисту інтересів усіх учасників провадження у справі про неплатоспроможність, досліджуючи поданий боржником план реструктуризації та обставини несхвалення його зборами кредиторів, суд дійшов наступних висновків, а саме:

1. Позиція кредитора щодо несхвалення звіту керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Лозовського В.М. про результати перевірки декларацій ОСОБА_1 про майновий стан, яким підтверджується відсутність у боржника будь-якого майна та активів, не обгрунтована та не підтверджена відповідними доказами. Твердження про відчуження боржником у 2020 році корпоративних прав (дві частки у розмірі 100 % статутних капіталів ТОВ «Алекс Дженерал Сервіс» та ТОВ «Алекс Дженерал») та фактичне, на думку кредитора, подальше володіння боржником вказаними корпоративними правами у період з 2021 року і по теперішній час жодним чином не спростовують висновку керуючого реструктуризацією, викладеного у звіті про результати перевірки декларацій боржника про майновий стан за 2021 - 2024 роки, про відповідність зазначеної боржником інформації у деклараціях його дійсному майновому стану, а також в цілому про відсутність у боржника будь-яких активів та майна.

2. Позиція кредитора щодо недобросовісності ОСОБА_1 , яка полягає у непогашенні боржником в добровільному порядку заборгованості перед кредитором, спростовується наведеними самим же кредитором обставинами у поданих запереченнях. Як вбачається з матеріалів справи, у виконавчому провадженні з примусового стягнення заборгованості на користь ОСОБА_2 з боржника було стягнуто заборгованість в розмірі 72 103,68 грн., основну винагороду приватного виконавця у розмірі 7 210,40 грн. та витрати виконавчого провадження у розмірі 1 959,51 грн. З 25.06.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Артемчуком Т.В. звернуто стягнення на заробітну плату боржника.

3. Позиція кредитора щодо фіктивності правочинів, за якими ОСОБА_1 було відчужено у 2020 році корпоративні права ТОВ «Алекс Дженерал Сервіс» та ТОВ «Алекс Дженерал», судом оцінюється критично. Так, статтею 204 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті власних інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04.10.2001 у справі "Тойшлер проти Германії" (Тeuschler v. Germany)).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України", заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Застосовуючи згідно статті 3 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, cуд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Частиною 1 статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що господарський суд у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, поданою в порядку, визначеному статтею 7 цього Кодексу, може визнати недійсними правочини або спростувати майнові дії, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, якщо вони порушили права боржника або кредиторів, з таких підстав: боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив іншій особі або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна; боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Конструкція вказаної норми свідчить про те, що правом на звернення до господарського суду із заявою про визнання недійсним правочину або спростування майнових дій, вчинених боржником, поданою у порядку, визначеному статтею 7 Кодексу України з процедур банкрутства, наділений не тільки арбітражний керуючий, а і кредитор.

З огляду на викладене, ОСОБА_2 , будучи кредитором ОСОБА_1 , не позбавлений права самостійно звернутися до суду із відповідними заявами про визнання недійсними правочинів, які, на думку кредитора, є фіктивними та були укладені боржником задля уникнення відповідальності перед ОСОБА_2 .

Однак, станом на 17.11.2025 такі заяви кредитором до суду не подавалися.

4. Боржником розроблено дві редакції плану реструктуризації боргів ОСОБА_1 . Редакція плану реструктуризації від 29.08.2025 розроблена з урахуванням заперечень кредитора, а саме: збільшено розмір погашення кредиторської заборгованості з 70 080,00 грн. до 278 389,89 грн. протягом 5 років та відповідно зменшено суму частки, яка підлягає списанню (прощенню) - з 631 536,60 грн. до 423 226,71 грн. При цьому, пропонуючи вказані умови реструктуризації боргу, боржник виходить з того, що щомісячний дохід боржника складає 9 307,76 грн., а розмір суми, яка щомісячно залишатиметься боржнику на задоволення побутових потреб, визначено в розмірі одного прожиткового мінімуму на боржника та особу, що перебуває на його утриманні (3 028,00 грн. на боржника та 3 196,00 грн. на неповнолітню доньку боржника щомісяця). Вказані обставини, на переконання суду, свідчать про об`єктивну неможливість боржника збільшити суму погашення кредиторської заборгованості. Також, судом враховано, що у боржника відсутнє будь-яке майно та активи, положення про реалізацію яких могли би бути включені до плану реструктуризації задля збільшення суми погашення кредиторської заборгованості/зменшення строку її погашення. Відтак, ОСОБА_2 не погоджується із запропонованими умовами реструктуризації боргу згідно з погодженим боржником планом реструктуризації боргів, положення якого відповідають приписам статті 124 Кодексу України з процедур банкрутства.

Щодо заявленої кредитором вимоги у додаткових поясненнях від 14.11.2025 про встановлення умов реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_1 із розміром погашення не менше 2/3 частин від грошових вимог у розмірі 701 616,60 грн. протягом п`яти років із списанням залишку заборгованості суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 7 ст. 124 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд зобов`язаний затвердити план реструктуризації боргів боржника, якщо такий план схвалений кредиторами та боржником. Господарський суд має право за вмотивованим клопотанням боржника чи кредитора змінити план погашення боргів у частині збільшення чи зменшення строку його виконання або розміру суми, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів, чи суми, яка щомісяця залишається боржнику на задоволення побутових потреб (не менше розміру, встановленого статтею 124 цього Кодексу).

По-перше, вказаною нормою передбачено не обов`язок, а право суду змінити план погашення боргів.

По-друге, відповідне клопотання боржника чи кредитора має бути вмотивованим. У даному випадку суд зазначає, що вказана вимога ОСОБА_2 жодним чином не обгрунтована, оскільки кредитором не доведено існування у боржника доходів у більшому, аніж зазначеному боржником розмірі, або ж існування майна, за рахунок реалізації якого можливо би було змінити план погашення боргів у частині збільшення розміру суми, яка буде виділятися для погашення вимог кредитора. Матеріали справи станом на 17.11.2025 не містять доказів існування у боржника будь-якого майна та активів, про що було зазначено боржником у поданих деклараціях про майновий стан та підтверджено керуючим реструктуризацією арбітражним керуючим Лозовським В.М. у відповідному звіті про результати перевірки декларацій боржника за 2021 - 2024 роки.

По-третє, суд звертає увагу ОСОБА_2 , що суд не може зменшити розмір суми, яка щомісяця залишається боржнику на задоволення побутових потреб, адже розмір таких сум (на боржника та його неповнолітню доньку) у плані реструктуризації боргів ОСОБА_1 в редакції від 29.08.2025 визначено у мінімальному розмірі, встановленому ст. 124 Кодексу України з процедур банкрутства.

З огляду на викладене, у суду відсутні правові підстави для встановлення умов реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_1 із розміром погашення не менше 2/3 частин від грошових вимог у розмірі 701 616,60 грн. протягом п`яти років із списанням залишку заборгованості.

Згідно із пунктом 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно статті 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши наявні у справі матеріали, суд дійшов висновку, що триваюча процедура реструктуризації боргів ОСОБА_1 (більше 6 місяців) не дає змоги досягти її мети шляхом реструктуризації кредиторської заборгованості боржника. За встановлених обставин, кредитор відмовив у схваленні плану реструктуризації боргів боржника в оновленій редакції (від 29.08.2025), яка відповідає приписам ст. 124 Кодексу України з процедур банкрутства, розроблена з урахуванням заперечень кредитора щодо раніше поданого плану реструктуризації боргів боржника, а також передбачає реальні та виконувані умови реструктуризації заборгованості (5 років погашення боргу з урахуванням віку боржника - 69 років станом на момент розгляду справи, залишок коштів боржнику та неповнолітній доньці боржника - у мінімальному розмірі, визначеному ст. 124 Кодексу України з процедур банкрутства, різниця між доходами боржника та мінімальним залишком боржнику та члену сім`ї - на погашення вимог кредитора, за умови відсутності у боржника будь-якого майна та активів, що підтверджено звітом керуючого реструктуризацією та не спростовано ОСОБА_2 ). Вказані обставини, на переконання суду, свідчать про добросовісність боржника та небажання кредитора шукати компромісу з ОСОБА_1 задля досягнення мети процедури реструктуризації боргів боржника. Протилежного матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд ухвалює постанову про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника у разі, якщо протягом 120 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зборами кредиторів не прийнято рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів боржника.

З огляду на встановлені судом обставини, суд з урахуванням приписів ч. 1 ст. 130 Кодексу України з процедур банкрутства дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання ОСОБА_1 банкрутом та введення процедури погашення боргів боржника.

Щодо кандидатури арбітражного керуючого для призначення керуючим реалізацією майна ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 3 частини 8 статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що до компетенції зборів кредиторів належить у тому числі прийняття рішення про звернення у випадках, передбачених цим Кодексом, до господарського суду з клопотанням про призначення керуючого реструктуризацією або керуючого реалізацією.

Станом на 17.11.2025 зборами кредиторів не приймалося рішення про погодження кандидатури арбітражного керуючого для призначення керуючим реалізацією майна боржника.

При цьому, у заяві ОСОБА_1 від 21.09.2025 зазначено про прохання призначити керуючим реалізацією майна боржника арбітражного керуючого Лозовського В.М. (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 2057 від 06.01.2012), який наразі виконує повноваження керуючого реструктуризацією боргів боржника.

Будь-яких інших заяв арбітражних керуючих про участь у справі та/або заперечень щодо вказаної кандидатури арбітражного керуючого для призначення керуючим реалізацією майна боржника матеріали справи не містять.

Відповідно до частини 2 статті 10 Кодексу України з процедур банкрутства одна й та сама особа може здійснювати повноваження арбітражного керуючого на всіх стадіях провадження у справі про банкрутство відповідно до вимог цього Кодексу.

Частиною 3 статті 28 Кодексу України з процедур банкрута визначено, що розпорядником майна, керуючим реструктуризацією, керуючим санацією, ліквідатором, керуючим реалізацією не можуть бути призначені арбітражні керуючі, а призначені арбітражні керуючі підлягають відстороненню:

1) які є заінтересованими особами у цій справі;

2) які здійснювали раніше управління цим боржником - юридичною особою, крім випадків, коли з дня відсторонення від управління зазначеним боржником минуло не менше трьох років;

3) яким відмовлено в допуску до державної таємниці, якщо такий допуск є необхідним для виконання обов`язків, визначених цим Кодексом;

4) які мають реальний чи потенційний конфлікт інтересів;

5) виключено;

6) які є близькими особами боржника - фізичної особи;

7) щодо яких відкрито провадження у справі про неплатоспроможність або з дня закриття провадження у справі про неплатоспроможність минуло менше трьох років;

8) за наявності підстав, визначених статтею 26 цього Кодексу.

Будь-яких скарг учасників справи щодо виконаної арбітражним керуючим Лозовським В.М. роботи у процедурі реструктуризації боргів ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Враховуючи, що кандидатура арбітражного керуючого Лозовського В.М. відповідає встановленим Кодексом України з процедур банкрутства вимогам, з огляду на те, що матеріали справи не містять заяв інших арбітражних керуючих про участь у справі, суд дійшов висновку про можливість призначення керуючим реалізацією майна боржника у справі № 910/15519/24 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) арбітражного керуючого Лозовського Володимира Миколайовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 2057 від 0601.2012).

Керуючись ст.ст. 1, 2, 113, 114, 123, 130 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 12, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Припинити процедуру реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

2. Припинити повноваження керуючого реструктуризацією боргів фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) арбітражного керуючого Лозовського Володимира Миколайовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 2057 від 0601.2012).

3. Визнати банкрутом фізичну особу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

4. Ввести процедуру погашення боргів фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

5. Призначити керуючим реалізацією майна боржника фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) арбітражного керуючого Лозовського Володимира Миколайовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 2057 від 0601.2012).

6. Оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України повідомлення про визнання фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) банкрутом і введення процедури погашення боргів у встановленому законодавством порядку.

7. Встановити строк до 17.12.2025 (включно) керуючому реалізацією майна банкрута для проведення інвентаризації майна боржника та визначення його вартості у відповідності до положень Кодексу України з процедур банкрутства.

8. Зобов`язати керуючого реалізацією: 1) здійснити процедуру погашення боргів боржника в порядку, встановленому Кодексом України з процедур банкрутства; 2) надати суду документально підтверджений звіт про виконану роботу з інформацією про фінансове становище і майно боржника при проведенні процедури погашення боргів боржника станом на день подання звіту.

9. Копію постанови направити боржнику, кредиторам, керуючому реалізацією, контролюючому органу, визначеному Податковим кодексом України, органам, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння податків і зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, місцевому суду загальної юрисдикції, органу державної виконавчої служби, приватним виконавцям, у яких перебувають виконавчі провадження (згідно реєстру боржників), державному органу з питань банкрутства.

Постанова набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено Кодексом України з процедур банкрутства та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 25.02.2026

Суддя А.В. Яковенко