ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" грудня 2025 р. м. Київ Справа № 911/2821/25

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КБ БілдінгГруп»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельний комбінат «Прогрес»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Бориспільської міської ради

про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками

Суддя Карпечкін Т.П.

За участю представників сторін:

від позивача: Борисова Д. Д.;

від відповідача: Слюсаренко Д.А.;

від третьої особи: не з`явився.

Обставини справи:

У провадженні Господарського суду Київської області перебуває справа № 911/2821/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КБ Білдінг Груп» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельний комбінат «Прогрес», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Бориспільської міської ради про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.10.2025 відкрито провадження у справі № 911/2821/25 за правилами загального позовного провадження. Сторони належним чином повідомлені про дане судове провадження.

Також відповідною ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Бориспільську міську раду.

В ході підготовчого провадження у справі № 911/2821/25 судові засідання відкладались з метою з`ясування усіх обставин, передбачених ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

В підготовчому засіданні 26.11.2025 суд, розглянувши клопотання позивача про зупинення провадження у справі, дослідивши подані сторонами заперечення та заслухавши думку представника позивача, залишив подане позивачем клопотання про зупинення провадження у справі без задоволення.

За наслідками підготовчого провадження у справі позивач позовні вимоги підтримав, відповідач проти позову заперечував. Також сторони зазначили про те, що ними повідомлено про всі обставини справи, які їм відомі, та надані суду всі наявні у них докази.

На виконання вимог ч. 1 ст. 177 Господарського процесуального кодексу України та ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України судом під час підготовчого провадження у справі № 911/2821/25 вирішено питання та вчинено усі дії, необхідні для підготовки справи до розгляду по суті.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Враховуючи те, що судом під час підготовчого судового засідання вирішено питання, зазначені в ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України та вчинено усі необхідні дії, передбачені ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного, своєчасного та безперешкодного розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті на 22.12.2025.

У судовому засіданні 22.12.2025 оголошувалась перева у розгляді справи на 29.12.2025 у зв`язку з обставинами, які підпадають під випадки, наведені у ст. 216 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 29.12.2025 позивач позовні вимоги підтримав, відповідач проти позову заперечував, третя особа у судове засідання не з`явилась.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 29.12.2025 судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, Товариством з обмеженою відповідальністю «КБ Білдінг Груп» подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельний комбінат «Прогрес», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Бориспільської міської ради про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками, шляхом зобов`язання ТОВ «БК «Прогрес» утриматися від ініціювання та вчинення будь-яких дій, спрямованих на реєстрацію та переоформлення права оренди на спірні ділянки.

Зокрема, позивач у позові просить зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельний комбінат «Прогрес» усунути перешкоди у користуванні Товариством з обмеженою відповідальністю «КБ Білдінг Груп» земельними ділянками площею 3,2209 га (кадастровий номер :06:005:0004), площею 0,71 га (кадастровий номер :06:002:0006), площею 4,9004 га (кадастровий номер :06:002:0004), площею 0,049 га (кадастровий номер :06:002:0005) для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості по вул. Запорізька, 14 у м. Бориспіль, шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельний комбінат «Прогрес» утриматися від ініціювання та вчинення будь-яких дій, спрямованих на реєстрацію та переоформлення права оренди на зазначені земельні ділянки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у травні 2025 року ТОВ «КБ Білдінг Груп» (позивач) та його учасники стали жертвами дій з ознаками рейдерської атаки, вчиненої за ймовірною попередньою змовою службових осіб проросійської компанії ТОВ «Будівельний комбінат «Прогрес» (відповідач) та одного з чиновників Офісу протидії рейдерства Міністерства юстиції України. За результатами ймовірної рейдерської атаки Майновий комплекс площею 9 876,3 кв.м за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Запорізька, 14, було незаконно переоформлено на ТОВ «Будівельний комбінат «Прогрес».

Товариство з обмеженою відповідальністю «КБ Білдінг Груп» зазначає, що починаючи з 2020 року і до 27.05.2025 було і фактично є єдиним законним власником нерухомого майна, а саме Майнового комплексу загальною площею 9876,3 кв.м за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Запорізька, 14, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 05.

Окрім наведеного, Товариство з обмеженою відповідальністю «КБ Білдінг Груп» з 2021 року також орендує на підставі Договору оренди землі від 27.09.2021, укладеного з Бориспільською міською радою (третя особа) в якості Орендодавця, земельні ділянки площею 3,2209 га (кадастровий номер :06:005:0004), площею 0,71 га (кадастровий номер :06:002:0006), площею 4,9004 га (кадастровий номер :06:002:0004), площею 0,049 га (кадастровий номер :06:002:0005) у місті Бориспіль Київської області, за адресою: вул. Запорізька, 14, на підставі рішень Бориспільської міської ради VIII cкликання Київської області (на яких, розташований Майновий комплекс):

- № 889-12-VIII від 17.08.2021 «Про надання Товариству з обмеженою відповідальністю «КБ Білдінг Груп» у користування на умовах оренди строком на 10 (десять) років земельних ділянок площею 3,2209 га (кадастровий номер :06:005:0004), площею 0,71га (кадастровий номер :06:002:0006), площею 4,9004 га (кадастровий номер :06:002:0004), площею 0,049 га (кадастровий номер :06:002:0005) для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості по вул. Запорізька,14 у м. Бориспіль»;

- № 1068-13-VIII від 14.09.2021 «Про внесення змін до рішення міської ради від 17.08.2021 № 889-12-VIII Про надання Товариству з обмеженою відповідальністю «КБ Білдінг Груп» у користування на умовах оренди строком на 10 (десять) років земельних ділянок площею 3,2209 га (кадастровий номер :06:005:0004), площею 0,71 га (кадастровий номер :06:002:0006), площею 4,9004 га (кадастровий номер :06:002:0004), площею 0,049 га (кадастровий номер :06:002:0005) для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості по вул. Запорізька,14 у м. Бориспіль».

У травні 2025 року внаслідок незаконних дій, ймовірно, вчинених у змові між службовими особами Товариства з обмеженою відповідальністю «БК «Прогрес» разом із посадовою особою Центральної колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, Майновий комплекс був незаконно перереєстрований на ТОВ «БК «Прогрес» на підставі незаконного та свавільного Наказу Міністерства юстиції №1446/5 від 27.05.2025 «Про задоволення скарги».

Підставою для прийняття зазначеного Наказу стали недостовірні інформація та документи, надані ТОВ «БК» Прогрес», відповідний Наказ прийнято з численним порушеннями, як наслідок, позивача протиправно позбавлено права власності на Майновий комплекс оціночною вартістю більше 26,9 мільйонів гривень.

За зазначеним фактом ініціюється ряд кримінальних проваджень (зокрема, кримінальне провадження № 0000208 за ч. 2 ст. 358 Кримінального кодексу України, Бориспільське районне управління поліції, за заявою директора ТОВ «КБ Білдінг Груп» Сергія Нагая), а також ряд судових проваджень, зокрема:

- у провадженні Господарського суду м. Києва перебуває господарська справа № 910/8089/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КБ Білдінг Груп» до Міністерства юстиції України про визнання незаконним та скасування наказу Міністерства юстиції України № 1446/5 від 27.05.2025 «Про задоволення скарги», на підставі якого ТОВ «БК «Прогрес» 27.05.2025 зареєструвало за собою право власності на Майновий комплекс;

- у провадженні Господарського суду Київської області перебуває господарська справа № 911/2000/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КБ Білдінг Груп» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельний комбінат «Прогрес», в якому Товариство з обмеженою відповідальністю «КБ Білдінг Груп» просить суд: визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «КБ Білдінг Груп» право власності на Майновий комплекс з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна № 05, розташований за адресою: Київська обл., м. Бориспіль, вул. Запорізька, 14; витребувати з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельний комбінат «Прогрес» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КБ Білдінг Груп» Майновий комплекс з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна № 05, розташованого за адресою: Київська обл., м. Бориспіль, вул. Запорізька, 14; скасувати реєстраційні дії, на підставі яких Майновий комплекс з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна №05, розташованого за адресою: Київська обл., м. Бориспіль, вул. Запорізька, 14, перейшов у власність Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельний комбінат «Прогрес», за такими реквізитами: індексний номер рішення: 79116808; дата: 27.05.2025 10:27:03; Департамент державної реєстрації Міністерства юстиції України; реєстратор Чекригін Олександр Валерійович.

Позивач зазначає, що не зважаючи на спірність права власності на Майновий комплекс та законності способу його набуття, до вирішення відповідних спорів, які перебувають на судовому розгляді, відповідач вдається до дій, метою яких є завершення та остаточне «захоплення» Майнового комплексу, а саме, ТОВ «БК «Прогрес» вживає заходи щодо переоформлення на себе орендованих позивачем земельних ділянок, на яких розташований Майновий комплекс, а саме: площею 3,2209 га (кадастровий номер :06:005:0004); площею 0,71 га (кадастровий номер :06:002:0006); площею 4,9004 га (кадастровий номер :06:002:0004); площею 0,049 га (кадастровий номер :06:002:0005).

Відповідно до відповіді міської ради м. Бориспіль на запит про публічну інформацію № 11.2-12-16-3969/2025 від 28.07.2025, позивачу стало відомо, що ТОВ «БК «Прогрес» звернулось до міської ради м. Бориспіль з метою переоформлення права оренди на вказані земельні ділянки, що знаходяться в користуванні у ТОВ «КБ Білдінг Груп».

Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними та передчасними, оскільки підстава набуття відповідачем майна є протиправною та незаконною.

У разі задоволення органом місцевого самоврядування заяви відповідача та переоформлення договору оренди землі на відповідача, позивач буде позбавлений права користування земельними ділянками, що значно вплине на можливість здійснення позивачем господарської діяльності у майбутньому. Це створить ситуацію, за якої позивач буде позбавлений можливості користуватись земельними ділянками та, навіть у разі повернення Майнового комплексу позивачу за рішенням суду, він фактично не матиме законного доступу до землі, на якій розташоване це майно.

З метою захисту порушених прав на оренду земельних ділянок, позивач звернувся до суду з позовними вимогами до відповідача про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками шляхом зобов`язання ТОВ «БК «Прогрес» утриматися від ініціювання та вчинення будь-яких дій, спрямованих на реєстрацію та переоформлення права оренди на спірні ділянки.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності. Тому, у разі існування спору про право власності, відповідні відомості державного реєстру не можуть вважатись безумовною підставою наявності права власності. При дослідженні судом обставин існування у особи права власності необхідним є встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності.

Відповідно, застосування принципу «земля слідує за об`єктом нерухомості», закріплений у ст. 120 Земельного кодексу України, можливе виключно за умови безспірності права власності на відповідний об`єкт нерухомого майна (Майновий комплекс) та набуття цього права відповідачем на законних підставах.

Як стверджує позивач, перешкоди у користуванні земельними ділянками, що створюються відповідачем, полягають у вчиненні ним неправомірних дій, спрямованих на заволодіння правами оренди на спірні земельні ділянки, що перебувають у законному користуванні позивача. Такі дії виражаються у:

- незаконному набутті права власності на Майновий комплекс позивача, розташований на відповідних земельних ділянках, у результаті свавільних та неправомірних реєстраційних дій, які оскаржуються у судовому порядку.

- поданні відповідачем до Бориспільської міської ради заяв про переоформлення права оренди земельних ділянок, які вже перебувають у законному користуванні позивача на підставі чинного договору оренди, укладеного з Бориспільською міською радою.

- створенні реальної та безпосередньої загрози позбавлення позивача права оренди земельних ділянок, що унеможливить здійснення ним господарської діяльності та призведе до фактичної втрати контролю над земельними ресурсами, необхідними для функціонування підприємства.

- недобросовісному використанні відповідачем положень статті 120 Земельного кодексу України, який посилається на формальне набуття ним права власності на нерухомість як підставу для переоформлення прав на землю, попри очевидну незаконність такого набуття та оскарження його у судовому порядку.

У зв`язку з чим, позивач в обґрунтування позовних вимог стверджує, що наведені дії відповідача створюють для позивача реальні перешкоди у користуванні земельними ділянками у вигляді:

- загрози втрати прав на землю внаслідок можливого переоформлення договору оренди на іншу особу;

- невизначеності правового статусу орендних відносин, що блокує нормальне здійснення господарської діяльності;

- необхідності витрачати додаткові ресурси на захист своїх прав у судових та адміністративних органах;

- ризику виникнення ситуації, за якої навіть у разі повернення позивачу права власності на Майновий комплекс рішенням суду, він залишиться фактично позбавленим права законного користування земельними ділянками, на яких розташоване його майно.

Таким чином, позивач стверджує, що зобов`язання відповідача утриматися від подальшого ініціювання та вчинення дій щодо переоформлення договору оренди земельних ділянок на своє ім`я є належним способом захисту прав позивача від існуючих і потенційних перешкод, що відповідає вимогам статей 391, 396 Цивільного кодексу України та статей 27, 152, 155 Земельного кодексу України.

Щодо права позивача (Орендаря) як титульного володільця на речово-правовий захист та ефективності обраного способу захисту, який полягає у зобов`язанні відповідача усунути перешкоди у користуванні земельними ділянками, позивач зазначає, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право на усунення перешкод у користуванні нею.

Також позивач посилається на правову характеристику негаторному позову, надану у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц, згідно з якою негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.

У зв`язку з чим, позивач зазначає, що за негаторним позовом він може вимагати як усунення існуючих перешкод, так і зобов`язання відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до таких перешкод.

За усталеними правовими висновками Верховного Суду підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику (титульному володільцю) в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову.

Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном (такий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 924/1220/17, від 18.12.2019 у справі № 522/1029/18).

Верховний Суд у Постанові від 17.04.2024 у справі №916/2381/22 вказав, що умовами для задоволення негаторного позову є сукупність таких обставин: майно знаходиться у власника або титульного володільця (в тому числі орендаря); інша особа заважає користуванню, розпорядженню цим майном; для створення таких перешкод немає правомірних підстав (припису закону, договору між власником та іншою особою тощо); у позові має бути чітко та конкретно визначено дії, які повинен здійснити відповідач для усунення порушень права власника (володільця).

Позивач зазначає, що звернення відповідача до міськради з ініціативою переоформлення оренди - це саме перешкоди у користуванні орендованими ділянками позивачем, які можуть бути усунені шляхом заборони таких дій (обов`язок утриматися).

Земельні ділянки і досі перебувають у користуванні позивача, відповідач вчиняє дії, спрямовані на створення перешкод у користуванні цими ділянками, а для таких дій немає жодних правових підстав, адже наразі оспорюється законність набуття відповідачем права власності на Майновий комплекс.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18).

Відповідач в ході розгляду спору подав відзив, у якому позовні вимоги заперечував, зазначив, що він з 2016 року був та залишається власником об`єктом нерухомого майна: комплексу загальною площею 9 876,3 кв.м за адресою: Київська обл., м. Бориспіль, вулиця Запорізька, 14, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 05 (Майновий комплекс).

Відповідач заперечує право позивача, як орендаря, на звернення до суду за захистом своїх прав. Зокрема, зазначає, що Главою 15 Земельного кодексу України не передбачено наділення орендаря правом на звернення до суду з вимогами про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, оскільки всі питання щодо користуванні земельною ділянкою вирішуються між орендодавцем та орендарем відповідно до чинного законодавства та умов договору оренди. Стверджує, що у позивача взагалі відсутнє будь-яке порушене право, адже він не є ані власником земельної ділянки, а не законним орендарем земельної ділянки (в силу положень ст. 120 Земельного кодексу України).

Також, як зауважує відповідач, він не є особою, яка з огляду на зміст орендних відносин, має повноваження реально вплинути на обсяг прав позивача щодо орендованих земельних ділянок.

Бориспільська міська рада надала пояснення з приводу заявленого позову, у яких зазначила, що між Бориспільською міською радою та ТОВ «КБ Білдінг груп» 27.09.2021 був укладений договір оренди землі на земельні ділянки площею 3,2209 га (кадастровий номер :06:005:0004), площею 0,71 га (кадастровий номер :06:002:0006), площею 4,9004 га (кадастровий номер :06:002:0004), площею 0,049 га (кадастровий номер :06:002:0005) у місті Бориспіль Київської області, за адресою: вул. Запорізька, 14 під існуючим майном.

Договір укладено строком на 10 років. Наразі договір оренди землі від 27.09.2021 є діючим.

25.07.2025 ТОВ «БК «Прогрес» звернулось до Бориспільської міської ради з заявою про переоформлення права оренди на вказані вище земельні ділянки, що знаходяться в користуванні у ТОВ «КБ Білдінг Груп» у зв`язку із переходом до ТОВ «БК «Прогрес» права власності на майно розташоване на орендованій земельній ділянці.

У відповідності до регламенту Бориспільської міської ради, заяву було винесено на розгляд постійної комісії міської ради з питань землекористування, промисловості, будівництва, архітектури та інвестиційної діяльності.

05.09.2025 до електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» Бориспільська міська рада отримала ухвалу Господарського суду Київської області про забезпечення позову, якою заборонено Бориспільській міській раді (як балансоутримувачу та розпоряднику земель комунальної власності) вчиняти будь-які дії, спрямовані на розпорядження, зміну цільового призначення, поділ чи об`єднання, виділ частки, передання у власність чи надання в оренду, у тому числі включення до переліку земельних ділянок, право оренди на які підлягає продажу на земельних торгах (аукціоні), а також на передачу (перехід) до відповідача або інших осіб права користування вищевказаними земельними ділянками: кадастровий номер :06:005:0004; кадастровий номер :06:002:0006; кадастровий номер :06:002:0004; кадастровий номер :06:002:0005.

Таким чином, на час відкриття провадження уданій справі, договір оренди землі, укладений між Бориспільською міською радою та ТОВ «КБ Білдінг групп» діючий. Заяву ТОВ «БК «Прогрес» не задовлено, та її розгляд на сесії Бориспільської міської ради відкладений до скасування ухвали Господарського суду Київської області про забезпечення позову у справі № 911/2821/25.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на наступні норми чинного законодавства.

Згідно зі ст. 152 Земельного кодексу України, яка визначає способи захисту прав на земельні ділянки,

1. Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

2. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

3. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Стаття 155 Земельного кодексу України визначає відповідальність органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за видання актів, які порушують права власників земельних ділянок

1. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

2. Збитки, завдані власникам земельних ділянок внаслідок видання зазначених актів, підлягають відшкодуванню в повному обсязі органом, який видав акт.

Згідно зі 391 Цивільного кодексу України васник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 396 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Стаття 27 Закону України «Про оренду землі» визначає захист прав орендаря та орендодавця на орендовану земельну ділянку та передбачає:

Орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці будь-якими особами.

Розмір відшкодування орендодавцем збитків, завданих орендарю, повинен бути зменшений, якщо орендар навмисно або через необережність спричинив збільшення розмірів збитків унаслідок невиконання чи неналежного виконання умов договору орендодавцем або не вжив заходів щодо їх зменшення.

Вирішуючи кожний конкретний спір на підставі всіх установлених обставин, суд повинен установити, на захист якого права подано відповідний позов, чи порушене, не визнане або оспорене таке право відповідачем (відповідачами), а також з`ясувати, чи призведе задоволення заявлених вимог до реального та ефективного поновлення порушеного права, та залежно від з`ясованого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Під ефективним поновленням слід розуміти реальний позитивний вплив судового рішення про задоволення позову на виявлену під час судового розгляду обставину порушення / невизнання / оспорення або запобігання виникненню спору щодо права, на захист якого був поданий позов.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (п. 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на порушника.

Цивільні права або інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права чи інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Велика Палата неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа та характеру його порушення, невизнання або оспорення.

Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. напр. постанови ВП ВС від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц, від 06.04.2021 у справі № 925/642/19).

Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою.

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача. Тож під час розгляду справи суд має з`ясувати:

- чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором;

- чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача;

- чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права / інтересу у спірних правовідносинах.

Проте, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, але є ефективним та не суперечить закону (а закон або договір зі свого боку не визначають іншого ефективного способу захисту), то порушені право чи інтерес позивача підлягають захисту обраним ним способом.

Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (див. постанови ВП ВС від 29.09.2020 у справі № 378/596/16-ц, від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20).

Вирішуючи спір по суті, суд повинен встановити наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити, чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі, належним позивачем.

У зв`язку з чим, у даному спорі суд зазначає про наявністьу позивача суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов.

Суд не погоджується з відповідною позицією відповідач про відсутність у позивача, як орендаря, на звернення до суду за захистом своїх прав, оскільки права орендаря захищаються нарівні з правами власника.

Зокрема, ч.ч. 2, 3 ст. 152 Земельного кодексу України передбачено, що власник або землекористувач має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.

Також, відповідно до статті 27 Закону України «Про оренду землі» орендарю забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності.

Встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суд з?ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Порушенням вважається такий стан суб?єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб?єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, або порушення права пов?язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

У зв`язку з чим, судом встановлено, що фактично між сторонами існує спір про право на Майновий комплекс і право на землю є похідним від відповідного майнового права. Тобто, питання порушення права позивача на користування земельною ділянкою має не абсолютний, а тимчасовий характер і в даноу випадку обумовлено результатами розгляду відповідного спору про право на майно.

З іншої сторони, наведене у позові порушення права опосередковане і залежить від дій органу місцевого самоврядування за результатами розгляду звернення відповідача.

При цьому, саме по собі звернення відповідача, яке має бути розглянуте органом місцевого самоврядування, як орендодавцем, у відповідності до норм чинного законодавства, ще не свідчить про позбавлення позивача права. Слід розрізняти порушення прав, в тому числі в майбутньому, тобто події, яка достовірно та неминуче настане у разі здійснення відповідачем певних дій, та існування ризиків чи ймовірності настання в майбутньому події, що не свідчить про існування факту порушення.

В даному випадку дії відповідача тільки створюють ймовірні загрози та невизначеності, які мають тимчасовий характер. Відповідно, обраний у позові спосіб захисту підрозуміває тимчасовий захист та обумовлений остаточним вирішенням спору про право, тому притаманний заходу забезпечення позову, а не способу захисту права.

Посилання позивача на доктрину заборони суперечливої поведінки (venire contra factum proprium) та недобросовісність дій відповідача стосується спору про право на Майновий комплекс, який не є предметом розгляду у даній справі.

Клопотання позивача про зупинення розгляду справи до вирішення спору про право власності на Майновий комплекс було відхилено судом з тих підстав, що відповідні обставини безпосередньо не впливають на результат вирішення спору. Тобто, навіть у разі вирішення спору про право на Майновий комплекс на користь позивача, дії, які вчиняє відповідач, з достовірністю та неминучістю не призводять до події, яка порушує чи може порушити права позивача.

В той же час, право позивача на оренду земельних ділянок може бути порушено внаслідок наведених у позові дій відповідача лише після прийняття відповідного рішення органом місцевого самоврядування, орендодавцем і саме з такого моменту буде мати місце факт порушення права і таке порушення передбачає відповідний спосіб захисту шляхом оскарження законності рішення органу місцевого самоврядування, орендодавця.

За наведених обставин, наразі відсутній факт безумовного порушення права позивача і відповідне право підлягає захисту в інший, визначений законом спосіб, який передбачає врахування всіх обставин та призведе до дійсного та ефективного (остаточного) відновлення права.

Таким чином, позов є передчасним і обраний спосіб захисту є неналежним та неефективним. Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин.

Щодо інших аргументів сторін суд зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Згідно з ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними у розумінні ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як визначено ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем не обґрунтовані та безпідставні, тому задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Як визначено ч. ч. 9, 10 ст. 145 Господарського процесуального кодексу України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

В такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Таким чином, вжиті ухвалою Господарського суду Київської області від 05.09.2025 заходи забезпечення позову у справі № 911/2821/25 підлягають скасуванню у зв`язку з ухваленням рішення щодо повної відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 79, 129, 145, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Київської області від 05.09.2025 у справі № 911/2821/25.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено у порядку і строки, встановлені ст.ст. 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 27.03.2026.

Суддя Т.П. Карпечкін