ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2025 р. Справа№ 910/12271/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Хрипуна О.О.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання Цікра А.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 31.03.2025

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Приватного підприємства "ЕММА" та Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури на рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2024 (повний текст складено 23.02.2024)

у справі №910/12271/23 (суддя Демидов В.О.)

за позовом Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури

до Приватного підприємства "ЕММА"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву

про стягнення 317 855,94 грн, розірвання договору та виселення,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Національна академія образотворчого мистецтва і архітектури (далі позивач) звернулася до суду з позовом до Приватного підприємства "ЕММА" (далі відповідач) про стягнення 317 855,94 грн, розірвання договору та виселення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11 жовтня 2006 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (далі - Орендодавець) та Приватним підприємством «ЕММА» (далі - відповідач/Орендар), укладено Договір оренди №3601 нерухомого майна, що належить до державної власності (далі - Договір оренди №3601).

Згідно Договору №3601/07 від 28.03.2012 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна №3601 від 11.10.2006р., відповідачу передано в оренду майно загальною площе 271,12 м2, розміщене за адресою: м. Київ, вул. Смирнова-Ласточкіна, 20, корпус 2, поверх 1, що перебуває на балансі Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури (Позивач); цільове призначення - для розміщення офісу (67,00 м2) та видавництва вітчизняних книжок (204,12 м2), згідно п.1.1. Договору оренди №3601.

За користування Майном, Договором оренди №3601, в редакції Договору №3601/13 від 31.05.2017 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна від 11.10.2006 №3601, передбачена сплата орендної плати у розмірі визначеному п. 3.1. і п.3.2 розділу 3 даного договору.

Як вказує позивач, відповідно до розрахунку останнього, станом на 31.05.2023 заборгованість відповідача по орендній платі перед позивачем складає 88509,64 грн.

01.02.2012 між позивачем та відповідачем було укладено договір б/н про відшкодування витрат Балансоутримувача по наданню комунальних послуг та компенсації витрат за користування земельною ділянкою до договору оренди РВ ФДМУ по м. Києву №3601 від 11.10.2006. В подальшому, між позивачем та відповідачем укладено договір №2 від 01.01.2015 про відшкодування витрат про надання комунальних послуг та компенсації витрат за користування земельною ділянкою.

Позивач зазначає, що станом на 30.06.2023 борг відповідача з компенсації фактичних витрат, пов`язаних з відшкодуванням комунальних послуг та сплати земельного податку, складає 317 855,94 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача 317 855,94 грн, розірвати Договір оренди №3601 нерухомого майна, що належить до державної власності від 11 жовтня 2006 року, який укладено між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву () та Приватним підприємством «ЕММА» (), (в редакції Договору від 31.05.2017 №3610/13), та зобов`язати Приватне підприємство «Емма» в примусовому порядку звільнити (виселити) та повернути державі в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву об`єкт оренди - державне нерухоме майно: частину нежилого приміщення загальною площею 271,12 кв.м, корпус 2 на 1-му поверсі, яке розміщене за адресою: Вознесенський узвіз, 20, корпус 2, поверх 1, м. Київ, шляхом передачі по акту приймання-передачі балансоутримувачу даного державного майна - Національній академії образотворчого мистецтва і архітектури.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.02.2024 по справі №910/12271/23 позов задоволено частково.

Стягнуто з Приватного підприємства «ЕММА» (04053, місто Київ, вул. Смірнова-Ласточкіна (Вознесенський узвіз), будинок 20, корпус 2, ) на користь Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури (04053, місто Київ, вулиця Вознесенський узвіз, будинок 20, ) заборгованість у розмірі 277 837 (двісті сімдесят сім тисяч вісімсот тридцять сім) грн 07 коп. та судовий збір у розмірі 4 167 (чотири тисячі сто шістдесят сім) грн 56 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позов частково, місцевий господарський суд виходив з наявності підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з компенсації фактичних витрат, пов`язаних з відшкодуванням комунальних послуг та сплати земельного податку за договором №2 від 01.01.2015 про відшкодування витрат про надання комунальних послуг та компенсації витрат за користування земельною ділянкою (земельного податку) у розмірі 277 837,07 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову про розірвання договору оренди та зобов`язання орендаря повернути орендоване майно, місцевий господарський суд дійшов висновку, що відповідно до умов договору оренди №3601 від 11.10.2006, а саме пункту 10.8 договору, сторони погодили, що цей договір буде достроково розірваний на вимогу орендодавця, якщо орендар: не виконав зобов`язання згідно п. 5.5 цього договору; користується майном не відповідно до умов договору; навмисно або з необережності погіршує стан майна та іншого обладнання; систематично/ більше трьох раз порушує терміни здійснення будь-яких платежів, у т.ч. пені за цим договором та не надав платіжні доручення до регіонального відділення; не робить згідно з умовами договору ремонт орендованого майна; без письмового дозволу орендодавця передає орендоване нерухоме майно/ його частину у суборенду, укладає договори про сумісну діяльність, де внеском сторони є право на оренду орендованого за цим договором майна, а також у випадку порушення п. 5.15 цього договору; перешкоджає співробітникам орендодавця та балансоутримувача здійснювати перевірку стану орендованого майна; не переглядає орендну плату, в разі внесення змін до Методики, яка передбачає збільшення орендної плати.

Оскільки чинне законодавство не надає балансоутримувачу права виступати орендодавцем щодо орендованого нерухомого майна та мати права орендодавця, відповідно, балансоутримувач не вправі заявляти вимогу про розірвання договору оренди та зобов`язання орендаря повернути орендоване майно, як і повідомляти відповідачеві про відсутність наміру продовжити договір. Отже, балансоутримувач не має права замість власника (орендодавця) вимагати виселення орендаря.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині стягнення заборгованості у розмірі 277 837, 07 грн та судового збору у розмірі 4 167, 56 грн та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 277 837, 07 грн та судового збору у розмірі 4 167, 56 грн.

В обґрунтування своєї скарги, апелянт зазначає, що позивачем штучно створюються борги за ненадані комунальні послуги, послуги з опалення не надаються з грудня 2019 року. Загальна сума заборгованості у розмірі 317 855,94 грн документально не підтверджена. Протягом 2021-2022 років балансоутримувач систематично не надавав розрахунки по комунальним послугам, акти наданих послуг. Рахунки, надані 26.09.2022 були перевірені видавництвом та виявлено недостовірні нарахування, в тому числі за послуги, які не надавалися, відсутність усіх необхідних для нарахування супутніх документів, про що відповідачем було складено заперечення від 30.09.2022 на лист від 26.09.2022 №515-15.

Вказує про відсутність у нього заборгованості, що підтверджується наданими суду доказами.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині відмови у задоволенні частини позовних немайнових вимог та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в немайновій частині.

В обґрунтування своєї скарги, апелянт зазначає, що позивач як балансоутримувач має право заявляти позовні вимоги про виселення орендаря, орендоване майно, передане орендодавцю в оренду не є комунальним, а є нерухомим майном державної форми власності, яке належить до сфери управління центрального органу влади Міністерства культури та інформаційної політики України на праві оперативного управління, та закріплене за позивачем на праві господарського відання, тому вважає, що позивач є не просто балансоутримувачем, а і має право власності, з обмеженим правом розпорядження майном.

Зазначає, що 12.07.2023 розпочато процес ліквідації Регіонального відділення ФДМУ по місту Києву третьої особи у справі та орендодавця за договором оренди №3601 від 11.10.2006. На момент подання позовної заяви та ухвалення оскаржуваного рішення у третьої особи відсутні будь-які повноваження представляти інтереси держави в розпорядженні орендованим державним майном.

Вважає, що відповідно до п.4 ст.10.8 договору оренди №3601 від 11.10.2006 є підстави для розірвання договору, оскільки відповідач порушив вимоги п.5.5 договору в частині зобов`язання застрахувати орендоване майно на весь термін дії договору, а з 2015 року копії страхових полісів орендодавцю не надавав.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Гончаров С.А., Хрипун О.О.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/12271/23 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді: Скрипки І.М., суддів: Хрипуна О.О., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "ЕММА" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2024 у справі №910/12271/23, справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

Згідно протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) від 20.03.2024 апеляційну скаргу позивача передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Гончаров С.А., Хрипун О.О.

Згідно протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) справу №910/12271/23 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді: Скрипки І.М., суддів: Хрипуна О.О., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду поновлено Національній академії образотворчого мистецтва і архітектури пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2024 у справі №910/12271/23, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури на рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2024 у справі №910/12271/23, об`єднано в одне провадження апеляційну скаргу Приватного підприємства "ЕММА" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2024 у справі №910/12271/23 з апеляційною скаргою Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури на рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2024 у справі №910/12271/23, справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

Під час апеляційного перегляду справи представниками сторін подано відзиви на апеляційні скарги один одного, в яких представники позивача та відповідача підтримали свої апеляційні скарги та заперечували проти апеляційних скарг один одного.

З метою повного, всебічного та об`єктивного дослідження фактичних обставин справи, враховуючи неодноразове оголошення повітряних тривог у місті Києві в день призначення справи до розгляду та з інших об`єктивних обставин, розгляд справи відкладався, останній раз був призначений на 31.03.2025.

Явка представників сторін

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача підтримав свою апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, у задоволенні апеляційної скарги відповідача просив відмовити.

Представники відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції заперечували доводи апеляційної скарги позивача, просили її відхилити, в той же час підтримали свою апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Представник третьої особи в судовому засіданні апеляційної інстанції заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача, щодо апеляційної скарги відповідача вирішення її розгляду залишив на розсуд суду.

В судовому засіданні 31.03.2025 відповідно до ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається з матеріалів справи, 11.10.2006 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву (далі - третя особа, орендодавець) та Приватним підприємством «ЕММА» (далі - орендар, відповідач) було укладено договір оренди № 3601 нерухомого майна, що належить до державної власності (далі - договір оренди).

Відповідно до п. 1.1. договору в редакції договору №3601/07 від 28.03.2012, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - частину нежилого приміщення (далі - майно) загальною площею 271,12 кв. м, розміщене за адресою: м. Київ, вул. Смирнова-Ласточкіна, 20, корпус 2, поверх 1, що перебуває на балансі Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури (далі - балансоутримувач, позивач), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку станом на 31.08.2009 становить 2 147 560,50 грн без ПДВ. Майно передається в оренду з метою розміщення офісу (67,0 кв.м.) та видавництва вітчизняних книг (204,12 кв.м.).

Згідно з актами приймання-передачі від 11.10.2006 та від 28.03.2012 третя особа передала, а відповідач прийняв вказані вище приміщення в оренду.

Згідно з п. 10.1. договір оренди укладено строком на 11 місяців, що діє з 11.10.2006 до 11.09.2007 включно. У разі відсутності заяви однієї сторони про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, з урахуванням змін законодавства на дату продовження цього договору (п. 10.5. договору оренди).

У подальшому договір оренди був неодноразово пролонгований згідно зі ст. 764 ЦК України та п. 10.5. договору оренди.

Крім того, сторонами були укладені додаткові угоди до договору оренди, якими змінювалися та викладалися в новій редакції окремі пункти договору, вартість об`єкта оренди, розмір орендної плати та строк дії договору.

Так, відповідно до п. 10.1 договору в редакції договору №3601/13 від 31.05.2017, цей договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 11.03.2017 по 11.02.2020.

Згідно п.3.1 договору в редакції договору №3601/13 від 31.05.2017, орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне нерухоме майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.95 №786 (зі змінами) та змінено за домовленістю сторін, відповідно до п. 1 ст. 21 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» і становить за базовий місяць - лютий 2017 року - 19 892,28 грн. Орендна плата за перший місяць оренди - березень 2017 року - визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за березень 2017 року.

Відповідно до п. 3.3 договору перерахування здійснюються орендарем самостійно до 10 числа місяця, наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції таким чином: 50% орендної плати перераховується орендарем до державного бюджету; 50% орендної плати перераховується орендарем на розрахунковий рахунок балансоутримувача.

Орендар зобов`язаний протягом місяця після укладення цього договору застрахувати орендоване майно на весь термін дії договору оренди не менше ніж на його вартість, визначену експертним шляхом, на користь Балансоутримувача, який бере на себе ризик пошкодження або випадкової загибелі об`єкта оренди. Завірену печаткою копію страхового полісу і копію платіжного доручення страхового внеску подає орендодавцю в 5-денний термін з моменту отримання страхового полісу (п. 5.5 договору).

За умовами п. 5.8 договору оренди орендар зобов`язаний укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Пунктом 10.8 договору сторони погодили, що цей договір буде достроково розірваний на вимогу орендодавця, якщо орендар: не виконав зобов`язання згідно п. 5.5 цього договору; користується майном не відповідно до умов договору; навмисно або з необережності погіршує стан майна та іншого обладнання; систематично/ більше трьох раз порушує терміни здійснення будь-яких платежів, у т.ч. пені за цим договором та не надав платіжні доручення до регіонального відділення; не робить згідно з умовами договору ремонт орендованого майна; без письмового дозволу орендодавця передає орендоване нерухоме майно/ його частину у суборенду, укладає договори про сумісну діяльність, де внеском сторони є право на оренду орендованого за цим договором майна, а також у випадку порушення п. 5.15 цього договору; перешкоджає співробітникам орендодавця та балансоутримувача здійснювати перевірку стану орендованого майна; не переглядає орендну плату, в разі внесення змін до Методики, яка передбачає збільшення орендної плати.

В подальшому, термін дії договору оренди було продовжено на наступний термін до 11.01.2021 згідно зі ст. 764 ЦК України та п. 10.5. договору оренди.

Відповідно до п. 6 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про соціальну підтримку застрахованих осіб та суб`єктів господарювання на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2» від 04.12.2020 № 1071-IX строк дії договору оренди було продовжено на період дії карантину та обмежувальних заходів, а також протягом одного місяця з дня його закінчення.

У подальшому строк дії договору оренди було продовжено на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану, відповідно до п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» від 27.05.2022 № 634.

З матеріалів справи також вбачається, що на адресу Регіонального відділення надходив лист Балансоутримувача від 11.02.2020 № 109-09 (вх. № 1332 від 12.02.2020) та лист Міністерства культури, молоді та спорту України від 19.02.2020 № 39-06/1910 (вх. № 1628 від 24.02.2020) щодо заперечення у продовженні договору оренди. Зазначені листи надійшли після 11.02.2020, тобто з пропущенням строку звернення, передбаченого ч. 3 ст. 17 Закону про оренду. Таким чином, дію договору було продовжено на наступний термін, а саме до 11.01.2021 відповідно до ст. 764 ЦКУ та 10.5. договору оренди.

Крім того, з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву зверталось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства «Емма», третя особа: Національна академія образотворчого мистецтва і архітектури, про розірвання договору нерухомого майна, що належить до державної власності № 3601 від 11.10.2006 та виселення відповідача з займаних нежитлових приміщень, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Смирнова-Ласточкіна, 20, корп. 2, площею 271,12 м2, яке перебуває на балансі Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 у справі № 910/19813/20, яке набрало законної сили, у задоволенні позову відмовлено.

Вказаним рішенням суду встановлено, що «…на момент звернення позивача в суд з указаним позовом у відповідача існувала заборгованість по орендній платі за спірним договором за період червня, липня та жовтня 2020 року, а також вбачається, що протягом січня 2018 - вересня 2020 років відповідачем здійснювалися платежі з орендної плати з порушенням встановлених договором строків. Таким чином, на момент звернення в суд були підстави для розірвання спірного договору оренди. При цьому, наявними у матеріалах справи платіжним дорученням №589 від 16.12.2020, дублікатом квитанції №0.0..1 від 05.01.2021, квитанцією №0.0..1 від 10.01.2021 стверджується факт погашення відповідачем заборгованості з орендної плати та нарахованої пені за спірним договором оренди після звернення позивача в суд з указаним позовом. Крім того, Національна академія образотворчого мистецтва і архітектури направила позивачу листа № 53-15 від 02.02.2021, вказавши, що у відповідача станом на 02.02.2021 відсутня заборгованість з орендної плати за спірним договором, а також те, що вона не заперечує щодо продовження договору оренди. Сторонами у справі не заявлено відмову від продовження запропонованого балансоутримувачем строку дії договору оренди. За таких обставин, договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №3601 від 11.10.2006 вважається продовженим. Враховуючи, що спірний договір оренди продовжений, то у позові про його розірвання слід відмовити. Враховуючи, що договір нерухомого майна, що належить до державної власності № 3601 від 11.10.2006 станом на час розгляду справи судом є чинним, тому користування вказаним приміщенням за договором відповідачем є правомірним. За таких обставин, вимога позивача про виселення відповідача із займаних нежитлових приміщень також задоволенню не підлягає…».

В матеріалах справи міститься лист РВ Фонду державного майна України від 29.07.2022 №30-06/2731, надісланий на адресу Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури та ПП «ЕММА», про порядок продовження дії договору та нарахування орендної плати, відповідно до якого, враховуючи п. 6 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про соціальну підтримку застрахованих осіб та суб`єктів господарювання на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2» від 04.12.2020 № 1071-IX та відповідно до п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 №634 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану», враховуючи відсутність заперечень з боку балансоутримувача, Регіональне відділення повідомляє про продовження дії договору оренди від 11.10.2006 №3601 на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану.

Отже, договір оренди був продовжений на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану, тож станом на час розгляду справи є чинним.

Наказом Регіонального відділення № 1975 від 30.08.2021 на підставі пп. 1 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 611 «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину» від 15.07.2020 та абз. 5 п. 2 додатку 1 до Постанови орендаря було звільнено від сплати орендної плати за державне майно на період дії карантину.

Відповідно до пп.2 п. 1 Постанови № 634 на період воєнного стану, але у будь-якому разі не довше ніж до 30 вересня 2022, за договорами оренди державного майна, чинними станом на 24 лютого 2022 або укладеними після цієї дати за результатами аукціонів, що відбулися 24 лютого 2022 або раніше, звільняються від орендної плати орендарі, які використовують майно, розміщене на територіях Київської, Чернігівської, Сумської, Харківської, Запорізької, Миколаївської областей і м. Києва (крім адміністративно-територіальних одиниць на визначених територіях).

Однак після 30.09.2022 за договорами оренди державного майна орендарям на територіях, зокрема м. Києва, на період дії воєнного стану і протягом трьох місяців після його припинення чи скасування, орендна плата нараховується у розмірі 50% розміру орендної плати встановленої договором оренди (з урахуванням її індексації) згідно з пп. 4 п. 1 Постанови № 643.

Крім того, 01.01.2015 між Національною академією образотворчого мистецтва і архітектури (балансоутримувач, позивач) та ПП «ЕММА» (відповідач, орендар) був укладений Договір №2 про відшкодування витрат про надання комунальних послуг та компенсації витрат за користування земельною ділянкою (земельного податку) (далі - договір компенсації № 2), відповідно до п. 1.1. якого балансоутримувач забезпечує обслуговування та утримання державного майна, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Смирнова-Ласточкіна, 20, корп. 2, пов. 1 (далі - майно) і прилеглої території, а орендар відшкодовує витрати балансоутримувача, пов`язані з наданням комунальних послуг та відшкодування послуг за користування земельною ділянкою (земельного податку) пропорційно до займаної ним площі.

За умовами п. 2.2.3 договору компенсації №2 орендар зобов`язується не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним місяцем, перерахувати на рахунок балансоутримувача витрати, пов`язані з відшкодуванням комунальних послуг та відшкодуванням послуг за користування земельною ділянкою (земельного податку) відповідно до розрахунків балансоутримувача, здійснюваних відповідно до вимог Податкового кодексу України та на підставі Витягу з технічної документації №Ю-31782/2005 про нормативну грошову оцінку частини земельної ділянки (кадастровий № 91:162:002).

Цей договір укладений строком на 1 рік і діє з 01.01.2015 по 31.12.2015 включно. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається таким, що продовжує діяти на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, з урахуванням змін у законодавстві на дату продовження дії цього договору (п. 5.1, 5.4 договору компенсації № 2).

Звертаючись з даним позовом до суду, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, позивач посилався на те, що станом на 11.12.2023 борг відповідача з компенсації фактичних витрат, пов`язаних з відшкодуванням комунальних послуг та сплати земельного податку, складає 277 837,07 грн, які він просить стягнути з відповідача.

Також, посилаючись на те, що відповідач не дотримується правил експлуатації інженерних мереж і пожежної безпеки, не забезпечує вільний доступ уповноваженим працівникам позивача до орендованих приміщень, провів перепланування і перебудову приміщення, використовує майно не за цільовим призначенням, без отримання письмової згоди орендодавця передав в суборенду частку орендованих площ та використовує прибудинкову територію для розміщення господарських споруд, не застрахував орендоване майно, позивач просить розірвати договір оренди №3601 нерухомого майна, що належить до державної власності від 11 жовтня 2006 року, та зобов`язати ПП «Емма» в примусовому порядку звільнити (виселити) та повернути державі в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву об`єкт оренди шляхом передачі по акту приймання-передачі балансоутримувачу даного державного майна - Національній академії образотворчого мистецтва і архітектури.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач посилався на те, що сума заборгованості документально не підтверджена, протягом 2021-2022 років балансоутримувач систематично не надавав розрахунки за комунальними послугами, акти наданих послуг. Рахунки, надані 26.09.2022 були перевірені видавництвом та виявлено недостовірні нарахування, в тому числі за послуги, які не надавалися, відсутність усіх необхідних для нарахування супутніх документів, про що відповідачем було складено заперечення від 30.09.2022 на лист від 26.09.2022 №515-15.

Третя особа Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву (орендодавець) у поясненнях від 20.10.2023 №30-10/6893 зазначала, що станом на час розгляду справи договір оренди є чинним та просила відмовити у задоволенні позовних вимог Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури в повному обсязі.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного сторонами в своїх апеляційних скаргах

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі «Трофимчук проти України» no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла наступних висновків.

Відмовляючи у задоволенні позову про розірвання договору оренди та зобов`язання орендаря повернути орендоване майно, місцевий господарський суд дійшов висновку, що відповідно до умов договору оренди №3601 від 11.10.2006, а саме пункту 10.8 договору, сторони погодили, що цей договір буде достроково розірваний на вимогу орендодавця, якщо орендар: не виконав зобов`язання згідно п. 5.5 цього договору; користується майном не відповідно до умов договору; навмисно або з необережності погіршує стан майна та іншого обладнання; систематично/ більше трьох раз порушує терміни здійснення будь-яких платежів, у т.ч. пені за цим договором та не надав платіжні доручення до регіонального відділення; не робить згідно з умовами договору ремонт орендованого майна; без письмового дозволу орендодавця передає орендоване нерухоме майно/ його частину у суборенду, укладає договори про сумісну діяльність, де внеском сторони є право на оренду орендованого за цим договором майна, а також у випадку порушення п. 5.15 цього договору; перешкоджає співробітникам орендодавця та балансоутримувача здійснювати перевірку стану орендованого майна; не переглядає орендну плату, в разі внесення змін до Методики, яка передбачає збільшення орендної плати.

Оскільки чинне законодавство не надає балансоутримувачу права виступати орендодавцем щодо орендованого нерухомого майна та мати права орендодавця, відповідно, балансоутримувач не вправі заявляти вимогу про розірвання договору оренди та зобов`язання орендаря повернути орендоване майно, як і повідомляти відповідачеві про відсутність наміру продовжити договір. Отже, балансоутримувач не має права замість власника (орендодавця) вимагати виселення орендаря.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого господарського суду в даній частині, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є юридичною особою публічного права, бюджетною установою, що провадить свою діяльність на засадах неприбутковості (Статут НАОМА, Розділ 5, Пункт 5.1. https://drive.google.com/file/d/1cSLwOl91- j2HxgYeI6CfrDAVhRUDwRKS/view є в публічному доступі на веб-сайті НАОМА naoma.edu.ua), а майно, яке має останній, закріплене за ним на праві господарського відання.

Згідно Статуту Позивача, Розділ 9. Майно та кошти НАОМА, згідно п. 9.1.Майно НАОМА є державною власністю та закріплене за нею на праві господарського відання. Майно НАОМА з метою забезпечення діяльності, передбаченої Статутом, закріплюється на праві господарського відання або передається у власність (п. 9.11. Статуту).

Майно, яке стосується договору оренди №3601 від 11.10.2006р. не передане у власність Позивачу, а закріплено за ним на праві господарського відання.

Згідно діючого (на час дії Воєнного стану та чотири місяці після його закінчення) договору оренди № 3601 від 11.10.2006 року, Орендодавцем приміщення є Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву (третя особа), Орендарем відповідач, а позивач є балансоутримувачем даного майна.

Акт прийому-передачі зазначеного майна від 11.10.2006 року підписаний між відповідачем /орендарем та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (третя особа)/орендодавцем.

Безпосередньо правовий режим майна суб`єктів господарювання, у тому числі права господарського відання, регулювалось на момент звернення з позовом приписами статей 133, 134 та 136 ГК України.

Виходячи з аналізу вказаних норм, право господарського відання не є тотожним праву власності, оскільки відрізняється від нього обмеженням правомочності щодо розпорядження майном, а тому такі права різняться між собою об`ємом встановлених законом прав.

У даному випадку майно належить на праві власності державі, а позивачу воно передане лише у господарське відання, а тому право на управління цим майном належить державі, а не позивачу як юридичній особі публічного права.

Право управління це комплекс прав власника відносно належного йому майна, яке не передавалося позивачу разом з передачею у господарське відання майна.

Позивач, обґрунтовуючи наявне у нього право на звернення до суду з позовом про розірвання договору оренди та примусового виселення, посилався на положення статті 136 ГК України, в той час як таке посилання не надає йому відповідного права вимоги щодо розірвання договору оренди та примусового виселення, оскільки, така вимога позивача є лише складовою частиною загального способу захисту.

З урахуванням факту відсутності у Позивача права власності на майно та перебування його лише у господарському віданні, позивач не є стороною договору оренди №3601 нерухомого майна, що належить до державної власності від 11.10.2006, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про відсутність у позивача права на звернення до суду з позовом про розірвання договору оренди та примусового виселення, а тому обґрунтовано відмовив в позові в цій частині.

Задовольняючи позов частково, місцевий господарський суд виходив з наявності підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з компенсації фактичних витрат, пов`язаних з відшкодуванням комунальних послуг та сплати земельного податку за договором №2 від 01.01.2015 про відшкодування витрат про надання комунальних послуг та компенсації витрат за користування земельною ділянкою (земельного податку) у розмірі 277 837,07 грн.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого господарського суду, виходячи з наступного.

При зверненні з позовом до суду, позивачем було заявлено до стягнення заборгованість станом на 30.06.2023 (за період з 01.01.2021) в загальному розмірі 317 855,94 грн за даними бухгалтерського обліку, що складається з:

Відшкодування земельного податку за період з 01.01.2021 по 30.06.2023 в сумі 165 799,68грн

Відшкодування електроенергії за період з 01.01.2021 по 30.06.2023 в сумі 75 191,55грн

Водопостачання та водовідведення за період з 01.01.2021 по 30.06.2023 в сумі 4 175,28грн

Газопостачання та розподіл природного газу за період з 01.01.2021 по 31.12.2022 в сумі 14 666,77грн

Донарахування відшкодування вартості послуг газопостачання за період з січня 2020 по грудень 2021 в сумі 25 309,70 грн

Вивезення твердих побутових відходів за період з 01.01.2021 по 30.06.2023 в сумі 10 127,04 грн

Утримання адміністративної будівлі (у співвідношенні до орендованої площі) за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 в сумі 22 585, 92 грн.

До матеріалів позовної заяви в обґрунтування розміру заявлених позовних вимог позивачем було долучено Розрахунок відповідно до умов договору №2 від 01.01.2015 «Про відшкодування витрат по наданню комунальних послуг та компенсації витрат за користування земельною ділянкою (земельного податку)» та за договором оренди №3601 від 11.10.2006, підписаний головним бухгалтером, головним інженером та виконавцем позивача.

Період, за який проведено вказаний розрахунок, позивачем визначено як 01.01.2021 -30.06.2023.

Також позивачем долучено до позовної заяви лист №515-15 від 26.09.2022 про передачу відповідачу лише 26.09.2022 переліку документів, що стосуються період з 01 січня по 31 грудня 2022, копії зазначених у листі документів (актів за 2022 рік, розрахунок вартості за 2022 рік) до позовної заяви позивачем не подані.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив про відсутність у видавництва ПП «ЕММА» заборгованості з орендної плати та наявність станом на 30.09.2022 переплати по орендній платі до НАОМА в сумі 190 618,79 грн та до РВ ФДМУ в сумі 170 202,52 грн. після 30.09.2022 за договорами оренди державного майна орендарям на територіях, зокрема м. Києва, на період воєнного стану і протягом чотирьох місяців після його припинення чи скасування, орендна плата нараховується в розмірі 50% розміру орендної плати. Вказував, що позивачем штучно створюються борги за ненадані комунальні послуги, послуги з опалення не надаються з грудня 2019 року. Загальна сума заборгованості у розмірі 317 855,94 грн документально не підтверджена. Протягом 2021-2022 років балансоутримувач систематично не надавав розрахунки по комунальним послугам, акти наданих послуг. Рахунки, надані 26.09.2022 були перевірені видавництвом та виявлено недостовірні нарахування, в тому числі за послуги, які не надавалися, відсутність усіх необхідних для нарахування супутніх документів, про що відповідачем було складено заперечення від 30.09.2022 на лист від 26.09.2022 №515-15.

РВ ФДМУ подав до суду пояснення по справі, в яких, враховуючи відсутність заперечень з боку балансоутримувача за 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди (лист РВ від 29.07.2022 №30-06/2731), зазначив, що договір оренди був продовжений на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану, та просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

12.12.2023р. позивачем подано до суду додаток до відповіді на відзив на позовну заяву, в якому фактично зменшено позовні вимоги до 277 837,07 грн за даними бухгалтерського обліку, що складається з:

Відшкодування земельного податку за період з 01.01.2021 по 30.06.2023 в сумі 165 799,68грн

Відшкодування електроенергії за період з 01.01.2021 по 30.06.2023 в сумі 37054,93грн

Водопостачання та водовідведення за період з 01.01.2021 по 30.06.2023 в сумі 3 719,53грн

Газопостачання та розподіл природного газу за період з 01.01.2021 по 31.12.2022 в сумі 14 666,77грн

Донарахування відшкодування вартості послуг газопостачання за період з січня 2020 по грудень 2021 в сумі 25 309,70 грн

Вивезення твердих побутових відходів за період з 01.01.2021 по 30.06.2023 в сумі 8700,54 грн

Утримання адміністративної будівлі (у співвідношенні до орендованої площі) за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 в сумі 22 585, 92 грн.

Як зазначає відповідач, що не спростовано позивачем, останній лише зменшив суму, яку просить стягнути, за рахунок платежів здійснених у 2023 році, без врахування платежів (платіжні квитанції), здійснені у 2022році (є в матеріалах справи суду першої інстанції) та Актів взаєморозрахунків від 28.01.2021 року та від 20.10.2023р. наданих Видавництвом/Відповідачем (є в матеріалах справи суду першої інстанції).

24.10.2023р. цінним листом з описом, Укрпоштою за накладною 273, (докази надсилання є в матеріалах справи №910/12271/23) Балансоутримувачу/Позивачу було направлено Клопотання про залучення доповнення до відзиву на позовну заяву по справі №910/12271/23 на 18 аркушах разом з Актами звірки взаєморозрахунків по відшкодуванню електроенергії, вивозу сміття, водопостачанню та водовідведенню, а також, по орендній платі.

Балансоутримувач/Позивач отримав документи 03.11.2023р. (згідно даних ТТН Укрпошти, додається трекінг відправлень Укрпошта за № 273).

Видавництво/Відповідач надав можливість Балансоутримувачу/Позивачу протягом 10 (десяти) днів з дня отримання Актів звірки взаєморозрахунків узгодити їх або надати заперечення.

Заперечень і будь яких інших відповідей, пропозицій Видавництво/Відповідач протягом 10 (десяти) календарних днів від дати отримання (дата отримання 03.11.2023р.) не отримав, тому відповідач вважає Акти звірки взаєморозрахунків між ПП «ЕММА» та НАОМА від 20.10.2023р. по відшкодуванню електроенергії, по вивозу сміття, по водопостачанню та водовідведенню, по орендній платі такими, що погоджені Балансоутримувачем/Позивачем.

04.12.2023р. Видавництвом/Відповідачем було повністю погашено заборгованість згідно Актів взаєморозрахунків від 20.10.2023р. та надано сторонам й суду відповідні платіжні квитанції, які ні судом, ні Балансоутримувачем/Позивачем не враховано.

Відповідач звертає увагу на те, що Акт звірки взаєморозрахунків від 28.01.2021 року між Балансоутримувачем/Позивачем та Видавництвом /Відповідачем (наявний в матеріалах справи суду першої інстанції) підтверджує відсутність заборгованості у Видавництва/Відповідача перед Балансоутримувачем/Позивачем будь-якої заборгованості (оренда, комунальні послуги) включно по грудень 2020 року, що не спростовано позивачем.

Судом встановлено, а з рішення суду у справі №910/19813/20 вбачається, що станом на 02.02.2021 відсутня заборгованість з орендної плати за спірним договором.

В подальшому, усі платежі, здійснені після 28.01.2021 року стосуються періоду (січень 2021 - червень 2023року), заявленого Балансоутримувачем/Позивачем в позові у даній справі.

Так, позивач підтверджував, що включно по грудень 2020 року у Видавництва/Відповідача немає жодної заборгованості (оренда, комунальні послуги), а через два роки нараховує комунальні послуги за попередні періоди, в т.ч. за 2020р. (газопостачання).

За умовами договору №2 від 01.01.2015 «Про відшкодування витрат по наданню комунальних послуг та компенсації витрат за користування земельною ділянкою (земельного податку)», відповідач згідно п.2.2.3 зобов`язаний не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним місяцем, відшкодовувати балансоутримувачу витрати, пов`язані з відшкодуванням комунальних послуг та відшкодуванням послуг за користування земельною ділянкою (земельного податку) відповідно до розрахунків балансоутримувача, здійснюваних відповідно до вимог Податкового кодексу України та на підставі Витягу з технічної документації №Ю-31782/2005 про нормативну грошову оцінку частини земельної ділянки (кадастровий № 91:162:002).

Матеріали справи не містять належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження наявності у відповідача заборгованості в сумі 277 837,07 грн (за даними бухгалтерського обліку), що складається з: відшкодування земельного податку за період з 01.01.2021 по 30.06.2023 в сумі 165 799,68грн, відшкодування електроенергії за період з 01.01.2021 по 30.06.2023 в сумі 37054,93грн, водопостачання та водовідведення за період з 01.01.2021 по 30.06.2023 в сумі 3 719,53грн, газопостачання та розподіл природного газу за період з 01.01.2021 по 31.12.2022 в сумі 14 666,77грн, донарахування відшкодування вартості послуг газопостачання за період з січня 2020 по грудень 2021 в сумі 25 309,70 грн, вивезення твердих побутових відходів за період з 01.01.2021 по 30.06.2023 в сумі 8700,54 грн, утримання адміністративної будівлі (у співвідношенні до орендованої площі) за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 в сумі 22 585, 92 грн.

Відповідач посилається на те, що площа земельної ділянки передбачена п.п. 2.2.3. Договору №2 про відшкодування комунальних послуг від 01.03.2007 року і становить 112,4 кв.м., а у діючому договорі площа не зазначається, але доданий розрахунок площі земельної ділянки вже 309,08 м2 (за даними 2013р.), який немає відношення до періоду заявленого боргу, за 2021-2023рр. При цьому розрахунок земельного податку не додано Балансоутримувачем/ Позивачем, а також відсутній Витяг з технічної документації №Ю-31782/2005 про нормативну грошову оцінку частини земельної ділянки (кадастровий № 91:162:002).

Вказує, що ним надані платіжні квитанції за 2022 рік по земельному податку в сумі 30 612,82грн. (наявні платіжні квитанції у матеріалах справи суду першої інстанції), які не врахована позивачем по земельному податку за період з січня 2021 року по червень 2023 року в сумі 165 799,68грн.

Оскільки Згідно Акту звірки взаєморозрахунків між ПП «ЕММА» та НАОМА від 28.01.2021р. відсутня заборгованість по земельному податку, дані квитанції мають відношення саме до періоду, який фігурує у позовних вимогах Балансоутримувача/ Позивача.

Щодо заявлено у позові суми заборгованості по електроенергії за період з січня 2021 року по червень 2023 року в розмірі 75191,55грн., вказує, що сплачена видавництвом/Відповідачем сума за електроенергію за період з січня 2021 року по червень 2023 року складає 73900,62грн. (частково враховано, платіжні квитанції за 2022 рік не враховані).

Щодо заборгованості по фактичному використанню послуги з вивозу сміття за період з січня 2021 року по червень 2023 року) відповідач доводить відсутність такої заборгованості з наданням розрахунків, листів про нарахування 1-го контейнеру (2021р), платіжні квитанції) в загальній сумі 5 238,00грн.

Вказує, що заявлена у позові Балансоутримувача/Позивача сума боргу по відшкодуванню послуги з вивозу сміття за період з січня 2021 року по червень 2023 року: 10 127,04грн. Сплачена Видавництвом/Відповідачем сума по фактичному використанню послуги з вивозу сміття за період з січня 2021 року по червень 2023 року становить 5 238,00грн. (наявні платіжні квитанції у матеріалах справи суду першої інстанції).

Спірним є саме 2021р, у якому Балансоутримувач/Позивач нараховував орендарю понаднормово 4-и контейнери на місяць замість 1-го фактично використаного Видавництвом/Відповідачем, ігноруючи листи останнього (від 26.01.2021р. вх. № 24- 15). Різниця в сумі між фактично сплаченою сумою Видавництвом/Відповідачем та нарахованою Балансоутримувачем/Позивачем за вказаний період утворилась штучно через ігнорування останнім листа з проханням нараховувати Видавництву/Відповідачу фактичну кількість використання сміттєвих контейнерів, а саме 1-го/місяць, замість 4-х/місяць.

Відповідач доводить відсутність заборгованості по відшкодуванню фактичного використання водопостачання та водовідведення за період з січня 2021 року по червень 2023 року (надані розрахунки, платіжні квитанції) в загальній сумі 1 932,90грн.

Вказує, що заявлена у позові Балансоутримувача/Позивача сума боргу по відшкодуванню використання водопостачання та водовідведення за період з січня 2021 року по червень 2023 року становить 4 175,28грн. Сплачена Видавництвом/Відповідачем сума по фактичному використанню послуги водопостачання та водовідведення за період з січня 2021 року по червень 2023 року: 1 932,90грн. (наявні платіжні квитанції у матеріалах справи суду першої інстанції).

Звертає увагу суду, що Балансоутримувачем/Позивачем не надано Видавництву/Відповідачу розрахунків, згідно яких вираховувався об`єм використання води на 1 людину, які до 2021 року надавались. В рахунку лише вказано, що згідно норми на 1 людину, без розрахунку загального об`єму використання води на рік, без врахування штатних працівників та студентів НАОМА.

У 2020 році, використання води становило 0,65 м3 на 1 людину, у 2021 році 1м3 на 1 людину, вважає незаконним нарахування відповідачу з 2022 року без надання розрахунку 15м3 на 1 людину, при тому, що фактично використана послуга за період з січня 2021 року по червень 2023 року Видавництвом/Відповідачем сплачена повністю.

Щодо відсутності факту надання послуги по теплопостачанню (газопостачання) Видавництву/Відповідачу з грудня 2019 року, останній посилається на лист від 17.12.2019р. №385-15 про відсутність опалення з 13.12.2019р. (наявний в матеріалах справи суду першої інстанції) та Акт претензію ПП «ЕММА» до НАОМА щодо ненадання комунальних послуг орендарю (відсутність опалення) від 30.01.2023р. №45-15. (наявний в матеріалах справи суду першої інстанції).

Позивачем не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження надання відповідачу у спірний період послуг з теплопостачання (газопостачання) та обґрунтувань донарахування вартості послуг газопостачання за період з січня2020 по грудень 2021, в спростування викладеного у зверненнях відповідача з цього приводу.

Аналогічно це стосується і доводів відповідача щодо відсутності підстав для сплати за утримання адміністративної будівлі за період січня 2022 року по грудень 2022 року, а саме, що щомісячні нарахування по утриманню адміністративної будівлі, в які входить відшкодування послуг дератизації, дезінсекції, відшкодування на охорону адміністративної будівлі, на прибирання прибудинкової території, місць загального користування, оплата праці працівників котельні, нарахування на оплату праці працівників, обслуговування систем пожежної сигналізації та автоматики, технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем не передбачені жодним договором, а також відсутність документального підтвердження надання орендарю Видавництву/Відповідачу даних послуг, які останній ніколи не отримував.

Як вбачається з матеріалів справи, за доводами та розрахунками відповідача у нього відсутня заборгованість у зазначений позивачем період, в той же час позивачем не надано суду акти наданих послуг за спірний період з відповідними розрахунками відшкодувань, як не надано і доказів їх надсилання та отримання відповідачем у спірному періоді, не надано доказів понесення витрат та їх оплати, після чого у відповідача виник би обов`язок з їх компенсації пропорційно займаній площі, що позбавляє суд можливості перевірити правильність нарахованих позивачем сум та обґрунтованість їх нарахування позивачем.

Місцевий господарський суд не звернув уваги на вказані обставини справи, а тому дійшов помилкового висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з компенсації фактичних витрат, пов`язаних з відшкодуванням комунальних послуг та сплати земельного податку за договором №2 від 01.01.2015 про відшкодування витрат про надання комунальних послуг та компенсації витрат за користування земельною ділянкою (земельного податку) у розмірі 277 837,07 грн.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

При цьому, колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.1950) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Доводи позивача про ухвалення господарським судом рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, а наявні в матеріалах справи докази свідчать про обґрунтованість викладених в оскаржуваному рішенні висновків суду про відмову в позові про розірвання спірного договору та виселення.

В той же час доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційна скарга позивача підлагає залишенню без задоволення, а апеляційна скарга відповідача на рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2024 у справі №910/12271/23 підлягає задоволенню, оскаржуване рішення підлягає скасуванню в задоволеній частині, з прийняттям нового рішення в цій частині про відмову в позові щодо стягнення з Приватного підприємства "ЕММА" 277 837,07 грн. заборгованості та 4 167,56 грн. судового збору.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги позивача у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на позивача, судові витрати за розгляд апеляційної скарги відповідача у зв`язку з її задоволенням, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури на рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2024 у справі №910/12271/23 залишити без задоволення.

2.Апеляційну скаргу Приватного підприємства "ЕММА" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2024 у справі №910/12271/23 задовольнити.

3.Рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2024 у справі №910/12271/23 скасувати в задоволеній частині.

4.Прийняти нове рішення про відмову в позові щодо стягнення з Приватного підприємства "ЕММА" 277 837,07 грн. заборгованості та 4 167,56 грн. судового збору.

5. Стягнути з Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури (04053, м. Київ, узвіз Вознесенський, 20, ) на користь Приватного підприємства "ЕММА" (04053, м. Київ, узвіз Вознесенський, 20, корп. 2, ) 4542,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

6.Доручити Господарському суду м.Києва видати наказ.

7. Матеріали справи №910/12271/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови підписано 05.02.2026 після виходу членів колегії з відпусток та лікарняного.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді О.О. Хрипун

А.О. Мальченко