ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2025 року м.Дніпро Справа № 904/4709/21 (904/1216/22)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Мороза В.Ф. - доповідач,

суддів: Іванова О.Г., Чередка А.Є.

секретар судового засідання Жолудєв А.В.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес" про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Центрального апеляційного господарського суду від 12.02.2025

у справі № 904/4709/21(904/1216/22)

за позовом ОСОБА_1

до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес"

відповідач-2 ОСОБА_2

відповідач-3 ОСОБА_3

відповідач-4 ОСОБА_4

відповідач-5 "Заала Проджект" ЛТД

про визнання недійсними правочинів, визначення розміру статутного капіталу та частки у статутному капіталі товариства

в межах справи № 904/4709/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес"

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес" (далі - відповідач-1), ОСОБА_2 (далі - відповідач-2), ОСОБА_3 (далі - відповідач-3), ОСОБА_4 (далі - відповідач-4), "Заала Проджект" ЛТД (далі - відповідач-5) з позовною заявою про визнання недійсним правочинів, визначення розміру статутного капіталу та частки у статутному капіталі товариства.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2024 позов задоволено частково. Визнано недійсним акт приймання-передачі частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес" (ідентифікаційний код 24608433) від 08 вересня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за №788, 789, за яким ОСОБА_5 передала ОСОБА_6 частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес" у розмірі 50% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес", що еквівалентно 1 032 695,00 грн. Витребувано на користь ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) у ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес" (ідентифікаційний номер 24608433) у розмірі 50% статутного капіталу, що еквівалентно 1 032 695,00 грн. Визначено розмір статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес" (ідентифікаційний номер 24608433) у загальному розмірі 2 065 390,00 грн та визначити розмір частки учасника товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес", а саме: розмір частки у статутному капіталі ТОВ "ЕКСПРЕС" (ідентифікаційний номер 24608433) ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у розмірі 50% статутного капіталу, що еквівалентно 1032695,00 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес" на користь ОСОБА_1 4 171,68 грн - витрат по сплаті судового збору. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4 171,68 грн - витрат по сплаті судового збору. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 4 171,68 грн - витрат по сплаті судового збору. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 4 171,68 грн - витрат по сплаті судового збору. Стягнуто з "Заала Проджект" ЛТД на користь ОСОБА_1 4 171,68 грн - витрат по сплаті судового збору. В іншій частині у задоволення позову відмовлено.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 12.02.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2024 у справі № 904/4709/21 (904/1216/22) задоволено частково. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2024 у справі №904/4709/21 (904/1216/22) змінено. Позов задоволено частково. Витребувано на користь ОСОБА_8 з незаконного володіння ОСОБА_4 частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес" у розмірі 50% статутного капіталу, що еквівалентно 1 032 695,00 грн. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 15 490,42 грн - витрат по оплаті судового збору. Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладено на Товариство з обмеженою відповідальністю "Експрес".

Товариством з обмеженою відповідальністю "Експрес" подано заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Центрального апеляційного господарського суду від 12.02.2025 у справі № 904/4709/21 (904/1216/22).

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що в оскаржуваній постанові колегія суддів апеляційної інстанції погодилася з висновками суду першої інстанції в частині витребування на користь ОСОБА_7 частки у статутному капіталі ТОВ «ЕКСПРЕС» з мотивуючи своє рішення наступним,

« 31.10.2023 представником ОСОБА_1 ОСОБА_10 було долучено до матеріалів справи копію вироку Жовтневого районного суду від 09.03.2023.

У вказаному вироку було встановлено, що для досягнення злочинного умислу Особа 1, Особа 2, Особа 3 затвердили єдиний, поетапний та конфіденційний злочинний план, який полягав у тому числі у оформленні фіктивних паспортів на ОСОБА_5 та ОСОБА_11 ; відчуження корпоративних прав ТОВ «ЕКСПРЕС» на компанію нерезидента з подальшим фіктивним продажем корпоративних прав ТОВ «ЕКСПРЕС» на підконтрольних осіб.

Так, відповідно до розробленого злочинного плану, Особа 2 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження), як організатор, взяв на себе наступні обов`язки: здійснювати керівництво діяльності злочинної організації за своєю ієрархічною структурою; погодження плану скоєння злочинів та розподілом між її учасниками злочинні функції, спрямовані на досягнення злочинного плану; підшукати осіб, які повністю визнаватимуть його організаційну роль і якості лідера, погодяться залучати інших осіб для заняття злочинною діяльністю, зокрема Особу 8 (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження); керування і координацію дій співучасників злочинів при їх вчиненні та інших осіб, яким не було відомо про злочинні наміри; контроль за оформленням фіктивних паспортів на ОСОБА_5 та ОСОБА_12 ; контроль за відчуженням корпоративних прав ТОВ «ЕКСПРЕС» на компанію нерезидента з подальшим фіктивним продажем корпоративних прав ТОВ «ЕКСПРЕС» на підконтрольних осіб; не повідомляти правоохоронні органи про злочинні дії, які направленні на заволодіння майном ТОВ «ЕКСПРЕС».

На виконання злочинного плану невстановлена підконтрольна Особі 2 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) використовуючи підроблені документи, що посвідчують особу, а саме паспорт від імені ОСОБА_5 разом з ОСОБА_2 складають підроблений акт приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «ЕКСПРЕС» від 08 вересня 2020 року, який начебто посвідчується приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Шонь Ю.М. за яким відбувся перехід прав на 50 % частки у статутному капіталі ТОВ «ЕКСПРЕС», яка належала ОСОБА_5 до громадянина ОСОБА_2 .

Крім того, 27.01.2022 року невстановлена особа підконтрольна Особа 2 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) використовуючи підроблені документи що посвідчують особу, а саме паспорт від імені ОСОБА_11 разом з ОСОБА_2 , який діяв як директор «ЗААЛА ПРОДЖЕКТ ЛТД» складають підроблений акт приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «ЕКСПРЕС» і в цей же день нотаріусом ОСОБА_13 , яка діяла і як реєстратор, проведено державну реєстрацію зміни власників ТОВ «ЕКСПРЕС», за яким відбувся перехід прав на 50 % частки у статутному капіталі ТОВ «ЕКСПРЕС», яка належала ОСОБА_11 до «ЗААЛА ПРОДЖЕКТ ЛТД» в особі ОСОБА_2 .

Таким чином, зі складу учасників ТОВ «ЕКСПРЕС» протиправно, на підставі підроблених документів було виведено ОСОБА_5 (власника 50% частки статутного капіталу) та ОСОБА_11 (власника інших 50% частки у статутному капіталі) та здійснено заволодіння корпоративним правами на загальну суму 2 065 390,00 (два мільйони шістдесят п`ять тисяч триста дев`яносто) грн.

У подальшому 28 січня 2022 року ОСОБА_2 на виконання вказівки Особи 8 (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження) уповноважує Особу 9 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) бути його представником як засновника ТОВ «ЕКСПРЕС» укладати та підписувати від імені ОСОБА_2 правочини щодо розпорядження часткою 50 % у статутному капіталі ТОВ «ЕКСПРЕС».

31 січня 2022 року між Особою 9 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) який діяв від імені ОСОБА_2 та «ЗААЛА ПРОДЖЕКТ ЛТД» в особі директора ОСОБА_2 складено акт приймання - передачі частки у статутному капіталі ТОВ «ЕКСПРЕС» відповідно до якого статутний капітал ТОВ «ЕКСПРЕС» у розмірі 50 % перейшов до «ЗААЛА ПРОДЖЕКТ ЛТД».

У подальшому 01 лютого 2022 року між «ЗААЛА ПРОДЖЕКТ ЛТД» в особі директора ОСОБА_2 та громадян України Особа 10 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) та Особа 11 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) складено акт приймання - передачі частки у статутному капіталі ТОВ «ЕКСПРЕС» відповідно до якого ОСОБА_2 передав 50 % статутного капіталу ТОВ «ЕКСПРЕС» Особі 10 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) та 50 % статутного капіталу ТОВ «ЕКСПРЕС» Особі 11 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження).

У вироку Жовтневого районного суду від 09.03.2023 було встановлено факт злочинних дій осіб по заволодінню корпоративними правами ТОВ «ЕКСПРЕС» на загальну суму 2 065 390,00 грн на підставі підроблених документів.»

Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі № 201/2626/23 від 09.03.2023 у даній справі оцінювався не з точки зори змістовності показань свідків, які могли мати обвинувальний нахил, а саме з точки зору обставин, встановлених судом та засвідчених самим обвинувачуваним ОСОБА2 особою, що була визнана винною у схемі із заволодіння корпоративними правами ТОВ "ЕКСПРЕС" на загальну суму 2 065 390,00 грн. на підставі підроблених документів.

Проте, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02.04.2025 вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.03.2023 щодо ОСОБА_2 скасовано і призначено новий розгляд у суді першої інстанції.

Отже, вирок Жовтневого районного суду від 09.03.2023 у справі № 201/2626/23, який став підставою для ухвалення постанови Центрального апеляційного господарського суду від 12.02.2025 у справі № 904/4709/21 (904/1216/22), скасований ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02.04.2025.

На думку заявника, скасування вироку Жовтневого районного суду від 09.03.2023 у справі № 201/2626/23, який став підставою для ухвалення постанови Центрального апеляційного господарського суду від 12.02.2025 у справі № 904/4709/21 (904/1216/22), є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами в силу п. 3 ч. 2 ст. 320 ГПК України.

Заявник стверджує, що скасування Дніпровським апеляційним судом вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі № 201/2626/23 від 09.03.2023р., на який посилався суд апеляційної інстанції під час винесення постанови від 12.02.2025р. у справі № 904/4709/21 (904/1216/22), є підставою для перегляду оскаржуваного судового рішення (постанови) за нововиявленими обставинами без врахування тих обставин які вважалися встановленими на підставі вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі № 201/2626/23 від 09.03.2023р., зокрема, щодо наявності злочинних дій направлених на протиправне заволодіння часткою у статутному капіталі ТОВ «ЕКСПРЕС».

Процесуальний хід розгляду справи відображений у відповідних ухвалах Центрального апеляційного господарського суду.

Хронологія надходження інших процесуальних документів до суду.

29.10.2025 до Центрального апеляційного господарського суду від позивача надійшли письмові пояснення щодо поданої заяви, в яких заперечив проти її задоволення, наголосив на наявності підстав для залишення постанови суду апеляційної інстанції без змін.

09.12.2025 до Центрального апеляційного господарського суду від позивача надійшла промова у судових дебатах, в якій просить відмовити у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови суду апеляційної інстанції та залишити без змін ухвалене рішення суду.

В судовому засіданні 10.12.2025 брав участь представник ТОВ «Експрес» (відповідача-1, заявника). Водночас, секретар судового засідання намагався вийти на зв`язок з представником позивача в режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів, за допомогою програми EasyCon, представник позивача приєднався до судового засідання, однак було відсутнє відеозображення та звук, тому засідання в режимі відеоконфернеції відбулося за відповідних обставин, про що складено Акт «Щодо відсутності можливості проведення судового засідання в режимі відеоконференції». Інші учасники справи, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, уповноважених представників не направили, про причини неявки суд не проінформували.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відтак, органи судової влади здійснюють правосуддя навіть в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 1 ст. 3 ГПК України).

Отже, при здійсненні правосуддя судом мають враховуватися не тільки процесуальні строки, визначені ГПК України, а й рішення ЄСПЛ, як джерела права, зокрема, в частині необхідності забезпечення судового розгляду впродовж розумного строку.

У рішеннях від 28.10.1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції").

«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G. B. проти Франції»), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, суб`єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.

Точкою відліку часу розгляду справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Згідно ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду прав людини у справі "Каракуця проти України").

Суд також звертає увагу на висновки Європейського суду з прав людини, викладені у рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії", відповідно до якого заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті власних інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04.10.2001 у справі "Тойшлер проти Германії" (Тeuschler v. Germany).

Тобто сторона повинна демонструвати зацікавленість у найшвидшому вирішенні її питання судом, брати участь на всіх етапах розгляду, що безпосередньо стосуються її, для чого має утримуватись від дій, що можуть безпідставно затягувати судовий процес, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.10.2021 у справі № 11-250сап21 акцентувала увагу на тому, що ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Суд нагадує, що він зазвичай визнає порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, які порушують питання, подібні до тих, що порушуються у цій справі. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), «Карнаушенко проти України» (Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).

Як відзначив Верховний Суд у постановах від 12.03.2019 у справі № 910/12842/17, від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18, від 07.07.2022 у справі № 918/539/16 відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Таким чином, згідно усталеної судової практики та позиції ЄСПЛ відкладення розгляду справи можливе з об`єктивних причин, як-то неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні чи недостатність матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з положень ст. 7, 13, 14, 42-46 ГПК України, зокрема, щодо того, що учасники справи мають рівні права, якими вони повинні користуватися добросовісно, та несуть ризик настання тих чи інших наслідків, зумовлених невчиненням ними процесуальних дій, зважаючи на те, що явка сторін обов`язковою не визнавалась, а в матеріалах справи містяться докази їх повідомлення про час та місце проведення судового засідання, зокрема, апеляційним судом здійснено направлення ухвали про прийняття до розгляду заяви ТОВ "Експрес" про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Центрального апеляційного господарського суду від 12.02.2025 засобами поштового зв`язку на юридичну адресу "Заала Проджект" ЛТД, крім того, опубліковано оголошення-повідомлення про здійснення відповідного провадження на офіційному веб-сайті суду, приймаючи до уваги необхідність дотримання розумних строків розгляду справи та те, що в судових засіданнях вже оголошувалася перерва, враховуючи обставини сприяння судом у наданні учасникам судового процесу достатнього часу для належної підготовки своєї позиції та викладення її в поданих процесуальних документах, а також в забезпеченні участі в судових засіданнях, в тому числі в режимі відеоконференції, і цими правами вони розпоряджаються на власний розсуд, констатуючи достатність матеріалів для розгляду справи, колегія суддів не вбачає наявність правових та фактичних підстав для відкладення розгляду справи та продовжує слухання за наявними матеріалами та без участі представників учасників справи, які не з`явилися.

Судом апеляційної інстанції було здійснено всі необхідні дії, що сприяли в реалізації сторонами принципу змагальності та диспозитивності.

Представник заявника (відповідача-1) в судовому засіданні 10.12.2025 підтримав доводи своєї заяви, просив суд її задовольнити, переглянути за нововиявленими обставинами та скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 12.02.2025 та прийняти нове рішення - про відмову в задоволенні позову.

Апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення присутнього представника, дослідивши подану заяву та матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Як встановлено судами у даній справі та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес" (далі - відповідач-1), ОСОБА_2 (далі - відповідач-2), ОСОБА_3 (далі - відповідач-3), ОСОБА_4 (далі - відповідач-4), "Заала Проджект" ЛТД (далі - відповідач-5) з позовною заявою про визнання недійсним правочинів, визначення розміру статутного капіталу та частки у статутному капіталі товариства.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2024 позов задоволено частково. Визнано недійсним акт приймання-передачі частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес" (ідентифікаційний код 24608433) від 08 вересня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за №788, 789, за яким ОСОБА_5 передала ОСОБА_6 частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес" у розмірі 50% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес", що еквівалентно 1 032 695,00 грн. Витребувано на користь ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) у ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес" (ідентифікаційний номер 24608433) у розмірі 50% статутного капіталу, що еквівалентно 1032695,00 грн. Визначено розмір статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес" (ідентифікаційний номер 24608433) у загальному розмірі 2 065 390,00 грн та визначити розмір частки учасника товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес", а саме: розмір частки у статутному капіталі ТОВ "ЕКСПРЕС" (ідентифікаційний номер 24608433) ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у розмірі 50% статутного капіталу, що еквівалентно 1 032 695,00 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес" на користь ОСОБА_1 4 171,68 грн - витрат по сплаті судового збору. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4 171,68 грн - витрат по сплаті судового збору. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 4 171,68 грн - витрат по сплаті судового збору. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 4 171,68 грн - витрат по сплаті судового збору. Стягнуто з "Заала Проджект" ЛТД на користь ОСОБА_1 4 171,68 грн - витрат по сплаті судового збору. В іншій частині у задоволення позову відмовлено.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 12.02.2025, зокрема, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2024 у справі №904/4709/21 (904/1216/22) змінено. Позов задоволено частково. Витребувано на користь ОСОБА_8 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) з незаконного володіння ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес" (ідентифікаційний номер 24608433) у розмірі 50% статутного капіталу, що еквівалентно 1 032 695,00 грн. В решті позовних вимог відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.

Так, рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами (ч. 1 ст. 320 ГПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 320 ГПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Колегія суддів наголошує, що в пункті 33 рішення у справі «Христов проти України» (заява № 24465/04) Європейський Суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania), заява N 28342/95, пункт 61, ECHR 1999-VII, у справі «Желтяков проти України», заява № 4994/04, пункт 42).

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (п. 40) та від 29.10.2015 у справі «Устименко проти України» (п. 46) неодноразово акцентував увагу на тому, що одним із основних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу «res judicata» - принципу остаточності рішення суду, згідно з яким жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного й обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими й непереборними обставинами.

Верховний Суд у постановах від 12.05.2020 у справі № 51-517ск18 та від 21.10.2020 у справі № 726/938/18 виклав правовий висновок про те, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду при прийнятті судового рішення, а також спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Необхідними ознаками нововиявлених обставин є одночасна відповідність таким трьом умовам: 1) їх наявність на час розгляду справи; 2) те, що ці обставини не могли бути відомими заявникові на час розгляду справи; 3) істотність таких обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийнято).

Відповідні правові позиції щодо визначення нововиявлених обставин наведено у постановах Верховного Суду від 14.01.2020 у справі № 909/1056/15, від 13.05.2021 у справі №910/12465/18, від 07.07.2021 у справі № 904/4470/16, від 15.07.2021 у справі № 910/12490/18, від 21.07.2021 у справі № 924/1098/20, від 12.08.2021 у справі № 903/289/18.

Виходячи з системного аналізу п. 1 ч. 2 ст. 320 ГПК України, апеляційний суд наголошує, що перший критерій для віднесення обставин до категорій нововиявлених для суду становить істотність цих обставин для вирішення справи.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (правова позиція Верховного Суду у постановах від 17.09.2019 у справі № 910/17258/17 (п. 3.2) та від 21.10.2020 у справі №726/938/18).

Другий критерій для віднесення обставин до категорії нововиявлених для суду становить доведеність того, що такі обставини не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою.

Апеляційний суд зауважує, що правовою підставою для перегляду постанови Центрального апеляційного господарського суду від 12.02.2025 за нововиявленими обставинами заявник визначив п. 3 ч. 2 ст. 320 ГПК України.

У постанові, зокрема, було зазначено, що «31.10.2023 представником ОСОБА_1 Додух О.О. було долучено до матеріалів справи копію вироку Жовтневого районного суду від 09.03.2023 по справі № 201/2626/23 (пр. № 1-кп/201/546/2023).

У вказаному вироку було встановлено, що для досягнення злочинного умислу Особа 1, Особа 2, Особа 3 затвердили єдиний, поетапний та конфіденційний злочинний план, який полягав у тому числі у оформленні фіктивних паспортів на ОСОБА_5 та ОСОБА_11 ; відчуження корпоративних прав ТОВ «ЕКСПРЕС» на компанію нерезидента з подальшим фіктивним продажем корпоративних прав ТОВ «ЕКСПРЕС» на підконтрольних осіб.

Так, відповідно до розробленого злочинного плану, Особа 2 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження), як організатор, взяв на себе наступні обов`язки: здійснювати керівництво діяльності злочинної організації за своєю ієрархічною структурою; погодження плану скоєння злочинів та розподілом між її учасниками злочинні функції, спрямовані на досягнення злочинного плану; підшукати осіб, які повністю визнаватимуть його організаційну роль і якості лідера, погодяться залучати інших осіб для заняття злочинною діяльністю, зокрема Особу 8 (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження); керування і координацію дій співучасників злочинів при їх вчиненні та інших осіб, яким не було відомо про злочинні наміри; контроль за оформленням фіктивних паспортів на ОСОБА_5 та ОСОБА_11 ; контроль за відчуженням корпоративних прав ТОВ «ЕКСПРЕС» на компанію нерезидента з подальшим фіктивним продажем корпоративних прав ТОВ «ЕКСПРЕС» на підконтрольних осіб; не повідомляти правоохоронні органи про злочинні дії, які направленні на заволодіння майном ТОВ «ЕКСПРЕС».

Так, на виконання злочинного плану невстановлена підконтрольна Особі 2 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) використовуючи підроблені документи, що посвідчують особу, а саме паспорт від імені ОСОБА_5 разом з ОСОБА_2 складають підроблений акт приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «ЕКСПРЕС» від 08 вересня 2020 року, який начебто посвідчується приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Шонь Ю.М. за яким відбувся перехід прав на 50 % частки у статутному капіталі ТОВ «ЕКСПРЕС», яка належала ОСОБА_5 до громадянина ОСОБА_2 .

Крім того, 27.01.2022 року невстановлена особа підконтрольна Особа 2 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) використовуючи підроблені документи що посвідчують особу, а саме паспорт від імені ОСОБА_11 разом з ОСОБА_2 , який діяв як директор «ЗААЛА ПРОДЖЕКТ ЛТД» складають підроблений акт приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «ЕКСПРЕС» і в цей же день нотаріусом ОСОБА_13 , яка діяла і як реєстратор, проведено державну реєстрацію зміни власників ТОВ «ЕКСПРЕС», за яким відбувся перехід прав на 50 % частки у статутному капіталі ТОВ «ЕКСПРЕС», яка належала ОСОБА_11 до «ЗААЛА ПРОДЖЕКТ ЛТД» в особі ОСОБА_2 .

Таким чином, зі складу учасників ТОВ «ЕКСПРЕС» протиправно, на підставі підроблених документів було виведено ОСОБА_5 (власника 50% частки статутного капіталу) та ОСОБА_11 (власника інших 50% частки у статутному капіталі) та здійснено заволодіння корпоративним правами на загальну суму 2 065 390,00 (два мільйони шістдесят п`ять тисяч триста дев`яносто) грн.

У подальшому 28 січня 2022 року ОСОБА_2 на виконання вказівки Особи 8 (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження) уповноважує Особу 9 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) бути його представником як засновника ТОВ «ЕКСПРЕС» укладати та підписувати від імені ОСОБА_2 правочини щодо розпорядження часткою 50 % у статутному капіталі ТОВ «ЕКСПРЕС».

31 січня 2022 року між Особою 9 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) який діяв від імені ОСОБА_2 та «ЗААЛА ПРОДЖЕКТ ЛТД» в особі директора ОСОБА_2 складено акт приймання - передачі частки у статутному капіталі ТОВ «ЕКСПРЕС» відповідно до якого статутний капітал ТОВ «ЕКСПРЕС» у розмірі 50 % перейшов до «ЗААЛА ПРОДЖЕКТ ЛТД».

У подальшому 01 лютого 2022 року між «ЗААЛА ПРОДЖЕКТ ЛТД» в особі директора ОСОБА_2 та громадян України Особа 10 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) та Особа 11 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) складено акт приймання - передачі частки у статутному капіталі ТОВ «ЕКСПРЕС» відповідно до якого ОСОБА_2 передав 50 % статутного капіталу ТОВ «ЕКСПРЕС» Особі 10 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) та 50 % статутного капіталу ТОВ «ЕКСПРЕС» Особі 11 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження).

У вироку Жовтневого районного суду від 09.03.2023 було встановлено факт злочинних дій осіб по заволодінню корпоративними правами ТОВ "ЕКСПРЕС" на загальну суму 2065390,00 грн на підставі підроблених документів».

Водночас, як свідчить зміст поданої заяви та додатків до неї, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02.04.2025 вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.03.2023 щодо ОСОБА_2 скасовано і призначено новий розгляд у суді першої інстанції.

Отже, вирок Жовтневого районного суду від 09.03.2023 у справі № 201/2626/23, який було враховано при ухваленні постанови Центрального апеляційного господарського суду від 12.02.2025 у справі № 904/4709/21 (904/1216/22), був скасований ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02.04.2025.

Тобто підстава, передбачена п. 3 ч. 2 ст. 320 ГПК України, для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами знайшла своє підтвердження.

Водночас, необхідно наголосити, що процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді.

Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13 (пункти 7.4-7.5)).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (див. постанову Верховного Суду від 21.10.2020 у справі № 726/938/18).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що обставини, які підлягають встановленню судом у справі, - це юридичні факти, тобто життєві обставини (дії, події), з якими правом пов`язується виникнення юридичних наслідків, такі, як вчинення чи невчинення певної дії певною особою; настання чи ненастання певних подій; час, місце вчинення дій чи настання подій тощо. Обставини встановлюються судом шляхом оцінки доказів, які були досліджені в судовому засіданні. За наслідками такої оцінки доказів, зокрема щодо їх належності, допустимості, достовірності, достатності суд робить висновок про доведеність чи недоведеність певних обставин. Натомість правова оцінка - це висновок щодо застосування права за певних життєвих обставин. Правова оцінка може полягати, зокрема, у висновках, зроблених у зв`язку з установленими судом життєвими обставинами, про те, чи виникли юридичні наслідки та які саме, чи порушене право особи, чи виконане зобов`язання належним чином відповідно до закону та договору, чи певна поведінка є правомірною або неправомірною, чи додержано стороною вимог закону тощо (див. пункт 7.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 907/29/19, пункт 136 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц).

За висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 22.01.2019 у справі №127/10129/17 (пункт 27) не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Відтак, не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювали суди під час розгляду справи (див. також постанову Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 9901/819/18 (пункт 6.38)).

У даній справі № 904/4709/21 (904/1216/22) судом встановлено, що на теперішній час, власником спірної частки у статутному капіталі ТОВ "Експрес" є ОСОБА_4 , що також підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т. 5 а.с. 153).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що факт належності права власності на спірну частку позивачу та вибуття частки з володіння позивача поза його волею доведений належними та допустимими доказами. Доказів іншого матеріали справи не містять. У зв`язку з чим, суд виснував про обґрунтованість позовних вимог та необхідність витребування спірного майна із володіння ОСОБА_4 на користь позивача.

За результатом розгляду справи в апеляційному порядку, судом встановлено незаконність відчуження із власності ОСОБА_7 частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПРЕС".

До таких висновків суд дійшов за результатом комплексного аналізу усіх доказів, що наявні в матеріалах справи, у їх логічному взаємозв`язку та послідовності, серед яких висновок експерта №861/05/2022, складений 11.05.2022 за результатами проведення почеркознавчої експертизи, висновок експерта №СЕ-19/104-23/12234-ПЧ від 06.04.2023 за результатами судової почеркознавчої експертизи та вирок Жовтневого районного суду від 09.03.2023 у справі №201/2626/23.

Так, згідно з Висновком експерта №861/05/2022, складеним 11.05.2022 за результатами проведення почеркознавчої експертизи за заявою ОСОБА_10 (яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 ), встановлено, що «підпис від імені ОСОБА_5 , зображення якого міститься у графі "Продавець: ОСОБА_5 " у рядку "/ ОСОБА_5 /" у технічній копії Акту приймання-передачі частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПРЕС" (ідентифікаційний код 24608433) від 08 вересня 2020 року, складеного від імені ОСОБА_5 та ОСОБА_14 , посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Шонь Юліаною Михайлівною, зареєстрованого в реєстрі за №№ 788,789, виконаний не ОСОБА_5 , а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_5 »

А відповідно до Висновку експерта №СЕ-19/104-23/12234-ПЧ від 06.04.2023 (т. 4 а.с. 174): «підпис від імені ОСОБА_5 , в наступному документі - Акт приймання-передачі частки в статутному капіталі ТОВ "Експрес" виконаний не Каплун Діаною Вахаєвною, а іншою особою».

Як зазначено у постанові Центрального апеляційного господарського суду від 12.02.2025: «Скаржник ці висновки аргументованими поясненнями не спростовує, натомість вказує на те, що суд під час прийняття оскаржуваного рішення дійшов помилкового висновку про належність та допустимість висновку експерта № 861/05/2022 від 11.05.2022 року складеного експертом Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертно - дослідна служба України» Фраймович Людмилою Володимирівною.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду. Підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб (стаття 1 Закону України «Про судову експертизу» від 25 лютого 1994 року № 4038-ХІІ).

Відповідно до частини третьої статті 98, частини першої статті 101 ГПК України висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Та обставина, що експертизи проведені не за ухвалою суду у справі, що переглядається, не є підставою вважати їх недопустимими доказами, оскільки особи, які проводили цю експертизу є атестованими судовими експертами, обізнані про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок за статтею 384 КК України, самі висновки є в достатній мірі інформативними щодо предмета доказування, а отже є допустимими письмовими доказами у справі, які слід оцінити у сукупності із іншими доказами у справі (постанови Верховного Суду від 11.05.2022 у справі № 450/3032/19, від 07.02.2024 у справі № 201/11458/20).

Чинне процесуальне законодавство не встановлює заборону щодо використання під час розгляду цивільної справи доказів, отриманих у межах інших проваджень. Тобто докази, зібрані у межах кримінального провадження, можуть бути використані як докази у цивільній справі, якщо відповідні дані стосуються предмета доказування. Достовірність і достатність таких доказів суд оцінює з урахуванням обставин конкретної справи (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2022 у справі № 477/2330/18).

В свою чергу, господарські суди при вирішенні господарських спорів мають досліджувати на загальних умовах і висновки судової експертизи, яку було проведено в межах провадження з іншої справи, в тому числі цивільної, кримінальної, адміністративної (див. постанову Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 907/651/17).

Висновок експертизи, призначеної в межах кримінального провадження, оцінюється господарськими судами у сукупності з іншими доказали на загальних підставах відповідно до вимог статті 86 ГПК України, при цьому сторони не позбавлені можливості надати суду докази на його спростування, клопотати перед судом про виклик у судове засідання експерта, який проводив експертизу, тощо (див. постанову Верховного Суду від 11.03.2021 у справі № 923/188/20).

Отриманий відповідно до вимог закону висновок експерта у кримінальній справі, є допустимим і достовірним доказом у цивільній справі, якому суд має надати оцінку та мотивувати, чи визнає доказ, чи відхиляє його (постанова Верховного Суду від 07.02.2024 у справі № 201/11458/20).

Отже, узагальнено висновки Верховного Суду щодо прийняття копії висновку експерта, складеного в рамках кримінального провадження, полягають у такому:

- висновок експерта, складений в рамках кримінального провадження на виконання рішення органу досудового розслідування, є допустимим письмовим доказом у справі, за умови, що експерт є атестованим і попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок;

- копія висновку експерта має бути належним чином засвідчена;

- для прийняття копії висновку експерта не потрібно окремого дозволу слідчого чи вироку суду у кримінальному провадженні;

- цей доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили, адже суд оцінює копію висновку експерта у сукупності з іншими доказами у справі;

- сторони мають право надати суду докази на спростування висновку експерта, клопотати про виклик експерта до суду; про призначення додаткової або повторної експертизи, тощо.

Такі висновки зроблено Верховним Судом у постанові від 05.03.2024 у справі №910/3374/23.

Можливість використання в якості доказів (одного з доказів) при розгляді іншої справи, виконаних у кримінальному провадженні висновків експертиз, підтверджено Верховним Судом при розгляді справ № 678/364/15-ц (постанова від 17.10.2019), №461/3675/17 (постанова від 05.02.2020) та № 9901/740/18 (постанова від 10.03.2020).

Наведене вказує на безпідставність аргументів щодо неможливості використання при розгляді господарської справи висновку експерта №СЕ-19/104-23/12234-ПЧ від 06.04.2023, проведеної у досудовому розслідуванні.

Більше того, у постанові Верховного Суду від 05.02.2020 у справі № 461/3675/17 зазначено, що положенням процесуального закону визначено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 98 ГПК України у висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав.

Суд зазначає, що висновки експертів за результатами проведення почеркознавчих експертиз містять відомості передбачені ст. 98 ГПК України.

Посилання ТОВ «Експрес» на те, що відповідно до реєстру атестованих судових експертів (http://rase.minjust.gov.ua/) експерт Фраймович Людмила Володимирівна не мала право проводити експертизу оскільки свідоцтво останньої термін дії якого був до 29.03.2021 року було анульовано рішенням ЕКК КНДІСЕ № 9 від 31.10.2016 року, колегією суддів відхиляються к безпідставні, адже з того ж таки реєстру вбачається, що експерт Фраймович Людмила Володимирівна отримала свідоцтво № 57-21/Д підтвердження кваліфікації судового експерта на підставі рішення Кваліфікаційної палати Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції Україн?и від 07-04-2021 №5 з терміном дії до 07-04-2024 за напрямками та видами експертної спеціальності: «Почеркознавча та лінгвістична. 1.1 Дослідження почерку і підписів. 1.2 Лінгвістичне дослідження писемного мовлення».

Як вже було зазначено, висновок №861/05/2022 складений 11.05.2022, тобто в період дії свідоцтва, яке надавало право на здійснення відповідного виду експертних досліджень особі, яка мала відповідні повноваження та кваліфікацію».

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про порушення прав позивача, доведеність ним обґрунтованості вимог про витребування на користь Джабраілової (Купрєєвої (Каплун)) Діани Вахаєвни з незаконного володіння ОСОБА_4 частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПРЕС" (ідентифікаційний код 24608433) у розмірі 50% статутного капіталу, що еквівалентно 1032695,00 грн та відповідно наявність підстав для її задоволення, у зв`язку з вибуттям спірного майна з її законного володіння поза її волею, а саме, як встановлено судом: «Відповідач-4 набув права власності на частку у статному капіталі ТОВ "Експрес", яка належала позивачу, на підставі ряду недійсних правочинів, тобто її відчуження на відбулось поза волею власника, при цьому недійсний правочин не породжує правових наслідків, в той час як захищене законом право власника витребувати своє майно від будь-кого, хто володіє ним без правових підстав, є абсолютним».

Як вже було зазначено, до таких висновків апеляційний суд дійшов за результатом комплексного аналізу усіх доказів, що наявні в матеріалах справи, у їх логічному взаємозв`язку та послідовності, серед яких висновок експерта №861/05/2022, складений 11.05.2022 за результатами проведення почеркознавчої експертизи, висновок експерта №СЕ-19/104-23/12234-ПЧ від 06.04.2023 за результатами судової почеркознавчої експертизи та вирок Жовтневого районного суду від 09.03.2023 у справі №201/2626/23.

Крім того, в матеріалах справи (т. 3 а.с. 191, 233) наявні:

- лист приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Шонь Юліани Михайлівни № 06/01-16 від 20.09.2022 в якому зазначено, що до приватного нотаріуса Шонь Ю.М. для вчинення нотаріальних дій громадянка України ОСОБА_5 не зверталася. Бланк НОІ 909223 використаний нею 08.09.2020 за номером нотаріальної дії 1275 для засвідчення справжності підпису громадянина України ОСОБА_15 . На підтвердження чого до листа додано копію (витяг) з Реєстру для реєстрації нотаріальних дій за 2020 рік;

- лист приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Шонь Ю.М. № 10/01-16 від 19.04.2023 в якому зазначається, що приватним нотаріусом Шонь Ю.М. за реєстровими номерами 787 та 788 24.07.2020 вчинено нотаріальні дії - засвідчення вірність двох копій на чотирьох сторінках кожна договору для ОСОБА_16 та за реєстровим номером 789, 24.07.2020 засвідчено справжність підпису ОСОБА_17 . На підтвердження чого до листа додано копію витягу з Реєстру нотаріальних дій за 2020 рік.

Тобто відсутність волевиявлення позивача підтверджується і тим, що акт складений на несправжньому бланку, а реєстрація в реєстрі нотаріальних дій відбулась за цим номером щодо іншої події, до якої не мають відношення сторони у даній справі.

Враховуючи вищевикладене варто зазначити, що судове рішення, яке переглядається за нововиявленими обставинами, хоча й було прийняте з урахуванням вироку Жовтневого районного суду від 09.03.2023 у справі №201/2626/23, який був скасований ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02.04.2025, проте такі обставини не спростовують факти, покладені в основу судового рішення, та не впливають на висновки суду, тобто не могли і не можуть призвести до того, що зміст судового рішення був би іншим, адже незаконність відчуження частки у статному капіталі ТОВ "Експрес", шо належить позивачу, поза волею власника встановлено на підставі оцінки усіх доказів, що містяться у матеріалах справи, яка здійснена відповідно до приписів ст.ст. 74, 79, 86 ГПК України, і вирок Жовтневого районного суду від 09.03.2023 у справі №201/2626/23 не мав вирішального значення, позаяк оцінювався у сукупності та взаємозв`язку із висновком експерта №861/05/2022, складений 11.05.2022 за результатами проведення почеркознавчої експертизи та висновком експерта №СЕ-19/104-23/12234-ПЧ від 06.04.2023 за результатами судової почеркознавчої експертизи, якими однозначно чітко встановлено виконання підпису у Акті приймання-передачі частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПРЕС" (ідентифікаційний код 24608433) від 08 вересня 2020 року, посвідченому приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Шонь Юліаною Михайлівною, зареєстрованому в реєстрі за №№ 788, 789, від імені ОСОБА_5 не нею, а іншою особою з наслідуванням її підпису.

До того ж, як підтверджується окремою думкою судді Дніпровського апеляційного суду у провадженні № 11-кп 803/1176/25 (справа № 201/2626/23) від 02.04.2025, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02 квітня 2025 року касовано вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 березня 2023 року та призначено новий розгляд у суді першої інстанції. Тобто розгляд справи по суті не завершився. При цьому підставою для його скасування стало те, що вирок суду стосується прав, свобод та інтересів ТОВ «Експрес», статусу якого відповідно до приписів ст. 55 КПК України суд першої інстанції оцінки не надав, а тому, на думку колегії суддів, ухвалення судового рішення без згоди останнього було неможливим.

В свою чергу, Верховний Суд у постанові від 20.02.2020 у справі № 815/6834/15 наголосив на важливості дотримання принципу правової визначеності під час розгляду судами заяв про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, зазначивши, що до нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.

Принцип юридичної визначеності передбачає повагу до остаточності судових рішень та полягає у тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України»).

Перегляд судового рішення не повинен бути замаскованою апеляційною процедурою, а саме лише існування двох позицій щодо вирішення спору не є підставою для повторного судового розгляду. Відхилення від цього принципу допускається лише за наявності виняткових обстави. Можливість втручання у рішення, яке набуло ознак остаточного, зумовлена обставинами суттєвого та неспростовного характеру, а застосування такої процедури має відбуватися у спосіб, сумісний із вимогами статті 6 Конвенції (п.п. 51-52 рішення ЄСПЛ у справі «Рябих проти Росії» від 24.06.2003, ухвала Суду щодо прийнятності заяви № 62608/00 «Агротехсервіс проти України», п.п. 42-44 рішення Суду у справі «Желтяков проти України» від 09.06.2011).

Передбачений главою 3 Розділу IV ГПК України перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами є окремою формою судового процесу, що має свої особливості (правова позиція Верховного Суду у постанові від 14.01.2020 у справі № 909/1056/15).

Як вже було зазначено, процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. При цьому не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи.

Як свідчить зміст постанови Центрального апеляційного господарського суду від 12.02.2025 відповідачами фактично не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що вчинений правочин, який є предметом оскарження в даній справі, відповідав внутрішній волі щодо відчуження частки у статутному капіталі ТОВ «ЕКСПРЕС» ОСОБА_18 та вимогам чинного законодавства. Матеріали справи не містять доказів наявності волевиявлення позивача щодо відчуження належної йому частки у статутному капіталі ТОВ «Експрес» на користь будь-кого з відповідачів.

За таких умов, переглянувши постанову Центрального апеляційного господарського суду від 12.02.2025 за нововиявленими обставинами суд не вбачає підстав для прийняття іншого рішення по суті позовних вимог (зміни фактичного результату вирішення справи).

Водночас, згідно з п. 2 ч. 3 ст. 325 ГПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення.

А за приписами п. 2 ч. 4 ст. 325 ГПК України у разі задоволення заяви про перегляд судового рішення з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої статті 320 цього Кодексу, та скасування судового рішення, що переглядається, суд приймає постанову - якщо переглядалася постанова суду.

У зв`язку з усім вищенаведеним, враховуючи доводи заявника та межі перегляду судового рішення апеляційного суду за нововиявленими обставинами, колегія суддів доходить обґрунтованого висновку про необхідність часткового задоволення заяви та зміни постанови Центрального апеляційного господарського суду від 12.02.2025, шляхом виключення з її мотивувальної частини розділу, що стосується посилання на вирок Жовтневого районного суду від 09.03.2023 у справі №201/2626/23. В решті постанову необхідно залишити без змін.

Зважаючи на результат розгляду справи, відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст.129, 236, 269, 275-279, 281, 282, 320-325 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес" про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Центрального апеляційного господарського суду від 12.02.2025 у справі № 904/4709/21(904/1216/22) задовольнити частково.

Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 12.02.2025 у справі №904/4709/21(904/1216/22) змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В решті постанову Центрального апеляційного господарського суду від 12.02.2025 у справі № 904/4709/21(904/1216/22) залишити без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Експрес".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 26.01.2026

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя О.Г. Іванов

Суддя А.Є. Чередко