ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2025 р. м. Київ Справа № 911/2566/25

Господарський суд Київської області в складі

головуючого судді Христенко О.О.

за участю секретаря Остапчук В.В.

розглянувши справу № 911/2566/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агросс, м. Кам`янське, Дніпропетровська область

до Товариств з обмеженою відповідальністю Компанія Ойл-Трейд, м. Обухів, Київська область

про стягнення 1 435 842,00 грн

представники учасників справи: не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

11.08.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю Агросс (далі-позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом (вх. № 6906) до Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Ойл-Трейд (далі-відповідач) про стягнення 1 435 842,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на виконання умов Договору поставки нафтопродуктів № 0-33 від 24.05.2024 та Додатку № 1 від 24.05.2025 ним в рахунок попередньої оплати перераховано відповідачу 1 314 000,00 грн, однак відповідач в порушення умов договору зобов`язання щодо поставки товару у строки, визначені договором та додатком до нього не виконав, на вимогу позивача суму попередньої оплати або поставки товару не здійснив.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.08.2025 відкрито провадження у справі № 911/2566/25 та призначено її розгляд за привалами загального позовного провадження в підготовчому засіданні на 10.09.2025.

Ухвалою суду від 10.09.2025 підготовче засідання у справі № 911/2566/25 було відкладено на 15.10.2025.

Ухвалою суду від 15.10.2025 закрито підготовче провадження у справі № 911/2566/25 та призначено її до розгляду по суті на 12.11.2025.

Ухвалами суду від 12.11.2025 та 03.12.2025 розгляд справи по суті відкладався на 03.12.2025 та 19.12.2025.

Представник позивача був присутній в засіданнях суду 10.09.2025, 15.10.2025, 12.11.2025, в яких виклав свої вимоги щодо поданого позову. В судові засідання 03.12.2025 та 19.12.2025 представник позивача не з`явився, разом з цим в матеріалах справи наявні заяви (вх. № 16932/25 від 03.12.2025 та вх. № 17843/25 від 19.12.2025), в яких позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд здійснювати розгляд справи за відсутності його повноважного представника.

Представник відповідача в засідання суду жодного разу не з`явився про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не надав.

Згідно з частиною 5 та 7 статті 6 ГПК України, суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Частиною 11 статті 242 ГПК України встановлено, що якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до пункту 17 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи (надалі - ЄСІКС) затверджено рішенням Вищої ради правосуддя № 1845/0/15-21 від 17.08.2021, особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд вручає будь-які документи у справах, у яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення в паперовій формі за окремою заявою.

Пунктом 37 Положення про ЄСІКС унормовано, що підсистема «Електронний суд» забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених.

Ухвали суду від 18.08.2025, 10.09.2025, 15.10.2025, 12.11.2025, 03.12.2025 у справі № 911/2566/25 були внесені до АСДС та автоматично направлені в електронний кабінет відповідача та доставлені до його електронного кабінету, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Абзацом 2 зазначеної норми врегульовано, що якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

В пунктах 41-42 постанови Верховного Суду від 30.08.2022 у справі № 459/3660/21 викладена правова позиція, що довідка про доставку документа в електронному вигляді до Електронного кабінету є достовірним доказом отримання адресатом судового рішення.

Отже, суд відзначає про належне повідомлення відповідача про розгляд справи за його участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області

ВСТАНОВИВ:

24.05.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю Агросс (позивач/покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Компаня Ойл-Трейд (відповідач/постачальник) укладений Договір поставки нафтопродуктів № 0-33, за умовами п. 1.1 якого постачальник зобов`язується передати, а покупець прийняти та оплатити нафтопродукти (товар) на базисі поставки, в кількості, асортименті, за цінами та термінами поставки відповідно до умов договору та додатків до нього, які є його невід`ємною частиною.

Умовами п. 2.1 договору визначено, що кожен додаток є окремою угодою, укладеною в рамках договору.

Відповідно до п.п. 3.3, 3.4, 4.1, 5.1, 5.1.2 договору визначено, що кількість товару, що поставляється за договором, визначається додатком до цього договору.

Зобов`язання постачальника по поставці товару в рамках цього договору виникає тільки після підписання сторонами відповідного додатку до цього договору, в якому сторони фіксують конкретний обсяг партії товару.

Ціна товару, що поставляється обумовлюється для кожної партії товару окремо та відображається у відповідному додатку до цього договору.

Поставка товару в рамках цього договору здійснюється в порядку та терміни, передбачені в додатках до цього договору.

Базис поставки кожної партії товару узгоджується сторонами у відповідних додатках до цього договору.

Пунктом 5.3 договору визначено, що постачальник зобов`язується повідомити покупця про факт поставки товару, шляхом відправлення покупцю за допомогою факсимільного зв`язку, надсилання через електронні засоби зв`язку, повідомлення що містить інформацію про кількість поставленого товару.

Умовами п. 5.7 договору узгоджено, що за результатом поставки товару сторонами підписується акт прийому-передачі товару. Обов`язок по складанню акта прийому-передачі товару покладається на постачальника.

Пунктом 7.2 договору визначено, що розрахунки за товар здійснюється покупцем по передоплаті.

За несвоєчасну поставку товару постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочки, за весь строк порушення зобов`язань (п. 8.5 договору).

24.05.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю Агросс та Товариством з обмеженою відповідальністю Компаня Ойл-Трейд укладений Додаток № 1 до Договору поставки нафтопродуктів № 0-33, яким між сторонами обумовлено, що товар який поставляється - пальне дизельне ДП-Л-Євро5-В0, у кількості 32 525 літри, загальною вартістю 1 314 000,00 грн.

Поставки товару здійснюється транспортом постачальника та за його рахунок.

Строк поставки товару - 01.05.2025.

Позивачем на підставі рахунків на оплату № 106 від 10.07.2024 та № 131 від 01.08.2024 було перераховано на рахунок відповідачу 1 314 000,00 грн, про що свідчать наявні в матеріалах справи платіжні інструкції № 466 від 01.08.2024 на суму 434 000,00 грн та № 294 від 10.07.2024 на суму 880 000,00 грн.

Як зазначає позивач, виходячи з умов додаткової угоди поставка товару мала бути здійснена у строк до 01.05.2025.

Позивач зазначає, що ним належним чином та в повному обсязі виконані взяті на себе зобов`язання за договором щодо перерахування 100 % попередньої оплати в сумі 1 314 000,00 грн.

Натомість відповідач свої зобов`язання щодо поставки товару, у строки визначені у додатку не виконав, поставку товару не здійснив.

Позивач звертався до відповідача з претензією № 98 від 08.05.2025, в якій вимагав від відповідача здійснити поставку товару.

Однак, відповідач відповіді на претензію позивача не надав, поставку товару не здійснив, як і не надав пояснень щодо непоставки обумовленого товару, грошові кошти в сумі 1 314 000,00 грн. не повернув.

За твердженням позивача станом на день підготовки даної позовної заяви поставка товару відповідачем здійснена не була, кошти в сумі 1 314 000,00 грн також лишаються не повернуті відповідачем, що стало підставою для звернення позивача із відповідним позовом до господарського суду за захистом свого порушеного права.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першою статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 693 ЦК України визначено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно з висновками Верховного Суду викладеними у постановах від 15.02.2024 у справі № 910/3611/23, від 09.02.2023 у справі № 910/5041/22, від 07.02.2018 у справі № 910/5444/17, від 19.03.2024 року у справі № 910/3016/23 умовою застосування частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця. Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Отже, у розумінні приписів цієї норми покупцю належить право вимагати, крім іншого, повернення передоплати за непоставлений товар.

Таким чином, у відповідача (постачальника) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини 2 статті 693 ЦК України, частини 2 статті 530 ЦК України.

Доказів повернення відповідачем позивачу сплачених грошових коштів в сумі 1 314 000,00 грн матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем порушено умови договору та додатку № 1 в частині повного та своєчасного виконання свого обов`язку щодо поставки товару позивачу, тому позивач обґрунтовано звернувся до суду з позовом про стягнення попередньої оплати у розмірі 1 314 000,00 гривень.

Приймаючи до уваги, що розмір заявленої до стягнення суми боргу відповідає фактичним обставинам справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 1 314 000,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, враховуючи порушення відповідачем строків поставки товару та не поставку товару, позивач просить суд стягнути з відповідача 85 795,34 грн пені

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Натомість здійснивши розрахунок пені, судом встановлено, що такий проведений позивачем не вірно, а отже за розрахунком суду з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 84 816,00 грн пені, які і підлягають стягненню з відповідача.

Також, позивач звертаючись із позовом просить суд стягнути з відповідача 8 314,00 грн 3 % річних та 27 730,66 грн інфляційних нарахувань, нарахованих на суму попередньої оплати, не повернутої відповідачем.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, при дослідженні наданого позивачем розрахунку встановив, що здійснений позивачем розрахунок інфляційних нарахувань в сумі 27 730,00 грн є арифметично вірним, а отже вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Однак, здійснивши розрахунок 3 % річних, судом встановлено, що такий проведений позивачем не вірно, а отже за розрахунком суду з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3 % річних в сумі 8 208,00 грн, які і підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи докази, які містяться у матеріалах справи, а також норми чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до приписів ст. ст. 123, 129 ГПК України витрати зі сплати судового покладаються на сторін пропорціно задоволенним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Ойл-Трейд (08700, Київська область, м. Обухів, вул. Київська, 132/2, офіс 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агросс (51900, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Медична, 3, кв. 22, ) 1 314 000 (один мільйон триста чотирнадцять тисяч) грн 00 коп заборгованості, 84 816 (вісімдесят чотири тисячі вісімсот шістнадцять) грн 00 коп пені, 27 730 (двадцять сім тисяч сімсот тридцять) грн 00 коп інфляційних нарахувань, 8 208 (вісім тисяч двісті вісім) грн 3 % річних та 17 217 (сімнадцять тисяч двісті сімнадцять) грн 05 коп судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано - 03.02.2026

Суддя О.О. Христенко