номер провадження справи 26/141/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

25.12.2025 Справа № 908/3135/25

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Юлдашева Олексія Олексійовича, розглянувши матеріали справи

Боржник - фізична особа ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

про неплатоспроможність

Представники сторін не з`явились

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 06.11.2025р. відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ); введено процедуру реструктуризації боргів боржника; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; призначено керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Литвиненка Сергія Сергійовича (свідоцтво № 2055 від 14.01.2022; адреса: 04053, м. Київ, а/с 74); призначено попереднє судове засідання на 25.12.2025.

На офіційному веб-порталі судової влади України здійснено публікацію оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність за №

77700 від 18.11.2025р.

До Господарського суду Запорізької області 18.12.2025р. надійшла заява Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС з грошовими вимогами до боржника на суму 3 197 183,39 грн.

Згідно з статтею 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 19.12.2025р. призначено розгляд заяви Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС у попередньому засіданні 25.12.2025.

Сторони явку представників в судове засідання не забезпечили, хоча були належно повідомлені про дату, час і місце цього засідання. Причин неявки представників не повідомили.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, господарський суд зазначає про таке.

26.11.2025 через систему «Електронний суд» до Господарського суду Запорізької області надійшло клопотання керуючого реструктуризацією Литвиненка С.С. про продовження строку на перевірку декларацій Боржника та проведення інвентаризації майна Боржника.

Клопотання обґрунтоване тим, що з метою виявлення майна ОСОБА_1 та членів його сім`ї, аналізу фінансово матеріального стану Боржника та для повної перевірки відомостей зазначених у деклараціях про майновий стан і проведення інвентаризації майна Боржника та членів його сім`ї арбітражним керуючим надіслано запити до органів державної влади для отримання відповідної інформації.

Також враховуючи, що Боржником у деклараціях вказано інформацію по рахункам, які відкриті в АТ «Універсал Банк», АТ КБ «Приват Банк» та АТ «Сенс Банк» керуючим реструктуризацією надіслано запити до вказаних банків для отримання банківських виписок та інформацію щодо залишку коштів Боржника та членів його сім`ї.

Проте станом на 26.11.2025р. відповіді від Банків, а також від органів державної влади, зокрема від ГУ ДПС у м. Києві, від ГУ Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, від ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області, від Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку не надходили, у зв`язку з чим не вбачається за можливе здійснити повну перевірку відомостей відображених в деклараціях Боржника, а також провести інвентаризацію майна Боржника у строки встановлені Кодексом України з процедур банкрутства.

Відповідно до частин 2, 3, 6 ст.119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого судом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Зміст вищенаведених норм ГПК України свідчить про те, що права сторони на вчинення процесуальних дій (в даному випадку подання клопотання) обумовлені наявністю певних обмежень та умов, визначених Господарським процесуальним кодексом України.

Разом з тим, в аспекті зазначеного суд вважає за доцільне звернутись до практики ЄСПЛ, який у своїх рішеннях вказує на те, що при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (рішення у справі Walchli v. France, заява № 35787/03, п. 29, 26.07.2007; ТОВ Фріда проти України, заява №24003/07, п. 33, 08.12.2016). Зважаючи на викладене, вирішуючи питання про поновлення або продовження процесуальних строків, суд має враховувати зміст заяви (клопотання) учасника та вчинених ним дій.

Наведена норма процесуального права пов`язує можливість поновлення процесуального строку з обов`язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску відповідного строку. Якщо поновлення процесуального строку здійснюється за заявою сторони, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності з поданням доказів цього.

Закон встановлює рівні можливості для сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки. Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми процесуальними правами, в тому числі подавати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються.

Пропуск процесуального строку це юридичний факт, який настає внаслідок бездіяльності уповноваженої особи в момент настання (або закінчення) цього строку з поважних причин чи з причин, що не можуть бути визнані такими, і такий, що породжує відповідні правові наслідки.

Суд зауважує, що за змістом процесуального закону, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже в кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

При цьому, відповідно до приписів ГПК України, учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належних їм процесуальних прав, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання відповідних заяв.

Беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини при застосуванні положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує кожному право на звернення до суду, слід наголосити на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992).

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу положень статті 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів, є, зокрема, забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Рівні можливості щодо здійснення своїх процесуальних прав і обов`язків є ключовим елементом змагальності сторін як одного із принципів господарського судочинства.

Таким чином, виходячи з того, що обставини, які викладені заявником у клопотанні про продовження строку заслуговують на увагу, господарський суд задовольняє відповідне клопотання та продовжує встановлений судом в ухвалі суду від 06.11.2025 строк для перевірки декларацій Боржника та проведення інвентаризації майна Боржника у строк до 25.02.2026 включно.

Заява Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС з грошовими вимогами до боржника на суму 3 197 183,39 грн буде розглянута у наступному судовому засіданні.

Керуючись ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 12, 119, 216, 233-235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання від 26.11.2025 арбітражного керуючого Литвиненка С.С. задовольнити.

Продовжити керуючому реструктуризацією арбітражному керуючому Литвиненку Сергію Сергійовичу процесуальний строк для перевірки декларацій Боржника та проведення інвентаризації майна Боржника до 25.02.2026 включно.

Судове засідання відкласти на 05 березня 2026 року об 11 год 00 хв. у приміщенні Господарського суду Запорізької області за адресою: 69001, м. Запоріжжя, вул. Гетьманська, 4.

Копії цієї ухвали надіслати заявнику, боржнику та арбітражному керуючому Литвиненку С.С.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 235 ГПК України.

Ухвала суду не підлягає оскарженню.

Ухвалу складено та підписано-21.01.26.

Суддя О.О. Юлдашев