ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" грудня 2025 р.м. ХарківСправа № 922/3252/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Колесніченко О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Харківської міської ради, м. Харків
до Фізичної особи-підприємця Добровольського Володимира Костянтиновича, м. Харків
про стягнення 3481631,46 грн.
за участю представників учасників справи:

позивача - Жилка С.Е.;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Харківська міська рада, звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Добровольського Володимира Костянтиновича, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі - 3481631,46 грн за використання земельної ділянки загальною площею 2,3974 га по вул. Великій Панасівській, 183 у м. Харкові з кадастровим номером :02:033:0043 за період з 29.05.2018 по 28.02.2022.

Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідачів.

Ухвалою суду від 10.09.2025 позовну заяву Харківської міської ради залишено без руху.

18.09.2025 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 18.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін.

Процесуальний рух справи відображено у відповідних ухвалах суду.

Присутній у судовому засіданні 29.12.2025 представник позивача підтримав позов у повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Відповідач правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив. Про місце, дату та час проведення судових засідань відповідач повідомлявся належним чином.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвали суду направлялись судом рекомендованими листами з повідомленнями про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Втім, судова кореспонденція повернута поштою на адресу суду із позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно п.5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до позицій, висловлених у постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі №921/6/18 та від 21.03.2019 у справі №916/2349/17, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

У разі направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заг18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Суд зауважує, що, виходячи зі змісту диспозитивних положень пунктів 1-5 частини 6 статті 242 ГПК України, днем вручення судового рішення може бути не лише день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення (тобто день фактичного отримання рішення), а й день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (аналогічні висновки викладені у Постанові Верховного Суду від 11.07.2024 у справі № 903/237/23).

У даному випаду судом також враховано, що за приписами ч. 1 ст. 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 3 названого Закону, для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень"). Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі №922/3252/25 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Одним із принципів господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи. Оскільки відповідач своїм процесуальним правом участі у судовому засіданні не скористався, повноважного представника для участі у судовому засіданні не направив, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не надав, заяв та клопотань від нього не надходило, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

Позивач вказує, що Харківською міською радою на підставі ч. 2 ст. 83 Земельного кодексу України проведено комплекс перевірочних заходів з питань використання та охорони земель територіальної громади міста Харкова, додержання вимог земельного законодавства щодо земельної ділянки по вул. Великій Панасівській, 183 у м. Харкові.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 14.07.2025 № 435232676 право власності на об`єкти нерухомості по вул. Великій Панасівській, 183 у м. Харкові зареєстроване на:

- нежитлові приміщення в літ. "Р-3": 1-го поверху №№ 1-1; 1-2; 1-3; 1-4; 1- 5; 1-6; 1-7; 1-8; 1-9; 1 -38а; 1-39 площею 1404,6 кв.м; 2-го поверху №№ 2-1; 2-2; 2- 3; 2-4; 2-5; 2-6а площею 143,8 кв.м; 3-го поверху №№ 3-1; 3-2; 3-3; 3-4; 3-5а; 3-10; 3-116 площею 179,5 кв.м, загальною площею 1727,9 кв.: з 09.03.2017 по 15.03.2017 за Добровольським Володимиром Костянтиновичем на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 23.06.2016 № 905; висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 15.02.2017 № 1014/17; довідки від 15.03.2017 № 1014/17. З 16.03.2017 по теперішній час за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 16.03.2017 № 342.

- нежитлові приміщення в літ. "Р-3": 1-го поверху №№ 1-10; 1-11; 1-12; 1- 13; 1-14; 1-15; 1-16; 1-17; 1-18; 1-19; 1-20; 1-21; 1-22; 1-23; 1-24; 1-25; 1-26; 1-27; 1-28; 1-29; 1-30; 1-31; 1-32; 1-33; 1-34; 1-35; 1-36; 1-37; 1-38; 1-41; 1-42; 1-43; 1-44; 1-45; 1-46; 1-47; 1-48; 1-49; 1-50; 1-51; 1-52; 1-53 площею 4714,7 кв.м; 2-го поверху №№ 2-6; 2-7; 2-8; 2-9; 2-10; 2-11; 2-12; 2-13; 2-14;2-15; 2-16; 2-17 площею 427,0 кв.м; 3-го поверху №№ 3-5; 3-6; 3-7; 3-8; 3-9; 3-11; 3-12; 3-13; 3-14; 3-15; 3-16; 3-17; 3-18; 3-19; 3-20; 3-21 площею 385,5 кв.м, загальною площею 5527,2 кв.м з 09.03.2017 по 03.12.2017 за Добровольським Володимиром Костянтиновичем , на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 23.06.2016 № 905; висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 15.02.2017 № 1014/17; довідки від 15.03.2017 № 1014/17. Об`єкт нерухомого майна закрито 04.12.2017 у зв`язку із поділом.

- нежитлові приміщення 1-го поверху №№ 1-10; 1-11; 1-12; 1-13; 1-14; 1-15; 1-16; 1-17; 1-18; 1-19; 1-20; 1-21; 1-22; 1-23; 1-24; 1-25; 1-26; 1-27; 1-28; 1-29; 1-30; 1-31; 1-32; 1-33; 1-34; 1-35; 1-36; 1-37; 1-43; 1-44; 1-45; 1-52; 1-53 - площею 1 262,6 кв.м; 2-го поверху №№ 2-6; 2-7; 2-8; 2-9; 2-10; 2-11; 2-12; 2-13; 2-14; 2-15; 1-16; 2-17 - площею 427,0 кв.м; 3-го поверху №№ 3-5; 3-6; 3-7; 3-8; 3-9; 3-11; 3- 12; 3-13; 3-14; 3-15; 3-16; 3-17; 3-18; 3-19; 3-20; 3-21 - площею 385,5 кв.м в літ. "Р-3" загальною площею 2075,1 кв.м з 04.12.2017 за Добровольським Володимиром Костянтиновичем на підставі висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 01.12.2017 № 2/17; технічного паспорту від 01.12.2017 № б/н.

- нежитлові приміщення 1-го поверху №№ 1-38; 1-41; 1-42; 1-46; 1-47; 1- 48; 1-49; 1-50; 1-51 в літ. "Р-3" загальною площею 3452,1 кв.м з 04.12.2017 по теперішній час за Добровольським Володимиром Костянтиновичем на підставі висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 012.12.2017 №2/17.

- нежитлові приміщення 1-го поверху №№ 1-32, 1-35, 1-36, 1-52, антресоль № 1-53 в літ. "Р-3" загальною площею 811,5 кв.м: з 16.02.2021 по 18.03.2021 за Добровольським Володимиром Костянтиновичем на підставі висновку від 03.02.2021 № 2021/17; технічного паспорту від 02.02.2021 № б/н. З 19.03.2021 по теперішній час за ТОВ "ПРОФПАНЕЛЬ" на підставі акта приймання-передачі нерухомого майна від 19.03.2021 № 780, 781.

- нежитлові приміщення 1-го поверху №№ 1-10-:1-31, 1-33, 1-34, 1-37, 1 -43-:-1-45, 2-го поверху №№ 2-6-:-2-17, 3-го поверху № 3-5-:-3-9, 3-11-:-3-21 в літ. "Р-3" загальною площею 1263,6 кв.м з 16.02.2021 по теперішній час за Добровольським Володимиром Костянтиновичем на підставі технічного паспорту від 02.02.2021 № б/н; висновку від 03.02.2021 № 2021/17.

- нежитлову будівлю літ. "П-2" загальною площею 1904,1 кв.м: з 24.05.2017 по 06.12.2021 за Добровольським Володимиром Костянтиновичем на підставі договору купівлі-продажу нежитлових будівель від 24.05.2017 № 961. З 07.12.2021 по теперішній час за ТОВ "ДЖОСАН" на підставі акта приймання-передачі нерухомого майна від 07.12.2021 № 4922, 4923.

- нежитлову будівлю літ. "Л-1" загальною площею 18,1 кв.м з 24.05.2017 по теперішній час за Добровольським Володимиром Костянтиновичем на підставі договору купівлі-продажу нежитлових будівель від 24.05.2017 № 961.

- нежитлову будівлю літ. "К-1" загальною площею 623,6 кв.м з 31.03.2017 по теперішній час за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 31.03.2017 № 429.

Вищевказані нежитлові будівлі розташовані на земельній ділянці комунальної власності з кадастровим номером :02:033:0043, право користування якою відповідачами у спірний період не було оформлено.

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 03.12.2020 № НВ-020 площа земельної ділянки з кадастровим номером :02:033:0043 складає 2,3974 га, дата державної реєстрації земельної ділянки - 29.05.2018. Вищевказана земельна ділянка належить до земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Вид використання земельної ділянки: для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 14.07.2025 № 435232481 право власності на вищезазначену земельну ділянку зареєстровано з 06.12.2021 за Харківською міською радою.

Позивач вказує, що 14.07.2025 головним спеціалістом Інспекції з контролю за використанням та охороною земель комунальної власності Департаменту земельних відносин Харківської міської ради Денисюк О.В. у порядку ч 2. ст. 83 Земельного кодексу України проведено комплекс перевірочних заходів по вул. Великій Панасівській, 183 у м. Харкові.

За результатами проведеного обстеження встановлено, що на земельній ділянці з кадастровим номером :02:033:0043 площею 2,3974 га по вул. Великій Панасівській, 183 у м. Харкові, розташовані нежитлові будівлі:

-літ. "К-1" право власності на яку, на даний час, зареєстроване за ОСОБА_2 ;

- літ. "Л-1" право власності на яку, на даний час, зареєстроване за Добровольським Володимиром Костянтиновичем ;

- літ. "П-2" право власності на яку, на даний час, зареєстроване за ТОВ «ДЖОСАН»;

- літ. "Р-3" право власності на нежитлові приміщення якої, на даний час, зареєстроване за Добровольським Володимиром Костянтиновичем , ОСОБА_3 та ТОВ "ПРОФПАНЕЛЬ".

Отже, Добровольський В.К. з 29.05.2018, ТОВ "ПРОФПАНЕЛЬ" з 19.03.2021 та ТОВ "ДЖОСАН" з 07.12.2021 по теперішній час використовують земельну ділянку з кадастровим номером :02:033:0043 площею 2,3974 га без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :02:033:0043 загальною площею 2,3974 га по вул. Великій Панасівській, 183 у м. Харкові у період 2018-2019 років становила 20 272 654 грн.

Рішенням 25 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 27.02.2019 № 1474/19 затверджено Технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2018.

Вказана Технічна документація з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2018 застосовується з 01.01.2020.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :02:033:0043 загальною площею 2,3974 га по вул. Великій Панасівській, 183 у м. Харкові у період 2020-2021 років становила 42 866 959 грн.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :02:033:0043 загальною площею 2,3974 га по вул. Великій Панасівській, 183 у м. Харкові у 2022 році становила 47 153 655 грн.

Розмір орендної плати, за використання всієї земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером :02:033:0043 загальною площею 2,3974 га по вул. Великій Панасівській, 183 у м. Харкові:

- у 2018 році складав 67575,51 грн в місяць, а за період з 29.05.2018 по 31.12.2018 - 479568,14 грн;

- у 2019 році складав 67575,51 грн в місяць, а за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 810906,16 грн;

- у 2020 році складав 142889,86 грн в місяць, а за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 (крім березня 2020 року) - 1571788,46 грн.;

- у 2021 році складав 142889,86 грн в місяць, а за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 - 1714678,36 грн.;

- у 2022 році складав 141460,96 грн в місяць, а за період з 01.01.2022 по 28.02.2022 - 282921,92 грн.

Загальна площа нерухомого майна розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером :02:033:0043 по вул. Великій Панасівській, 183 у м. Харкові складає 9800,9 кв.м.

Сума коштів у розмірі орендної плати, яку повинен був сплатити ФО-П Добровольський В.К. відповідно до частки належного йому майна, розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером :02:033:0043 за період:

- з 29.05.2018 по 31.12.2018 становить: 7449,4 кв.м (площа нерухомого майна ФО-П Добровольського В.К.) / 9800,9 кв.м. (загальна площа нерухомого майна) * 479568,14 грн (розмір плати за використання всієї земельної ділянки за вказаний період) = 364506,82 грн;

- з 01.01.2019 по 31.12.2019 становить: 7449,4 кв.м (площа нерухомого майна ФО-П Добровольського В.К.) / 9 800,9 кв.м. (загальна площа нерухомого майна) * 810 906,16 грн (розмір плати за використання всієї земельної ділянки за вказаний період) = 616347,92 грн;

- з 01.01.2020 по 31.12.2020 становить: 7449,4 кв.м (площа нерухомого майна ФО-П Добровольського В.К.) / 9 800,9 кв.м. (загальна площа нерухомого майна) * 1571788,46 грн (розмір плати за використання всієї земельної ділянки за вказаний період) = 1194674,06 грн;

- з 01.01.2021 по 18.03.2021 становить: 7449,4 кв.м (площа нерухомого майна ФО-П Добровольського В.К.) / 9800,9 кв.м. (загальна площа нерухомого майна) * 368748,03 грн (розмір плати за використання всієї земельної ділянки за вказаний період) = 280275,44 грн;

- з 19.03.2021 по 06.12.2021 становить: 6637,9 кв.м (площа нерухомого майна ФО-П Добровольського В.К.) / 9800,9 кв.м. (загальна площа нерухомого майна) * 1230696,54 грн (розмір плати за використання всієї земельної ділянки за вказаний період) = 833519,43 грн;

- з 07.12.2021 по 31.12.2021 становить: 4733,8 кв.м (площа нерухомого майна ФО-П Добровольського В.К.) / 9800,9 кв.м. (загальна площа нерухомого майна) * 115233,76 грн (розмір плати за використання всієї земельної ділянки за вказаний період) = 55657,5 грн.

- з 01.01.2022 по 28.02.2022 становить: 4733,8 кв.м (площа нерухомого майна ФО-П Добровольського В.К.) / 9800,9 кв.м. (загальна площа нерухомого майна) * 282921,92 грн (розмір плати за використання всієї земельної ділянки за вказаний період) = 136650,29 грн.

Оскільки, відповідно до листа Головного управління Державної податкової служби у Харківській області № 11617/5/20-40-24-05-06 від 28.05.2025 ФОП Добровольський В.К. у 2021-2025 роках плату за землю не нараховував і не сплачував, у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберіг за рахунок Харківської міської ради, як власника земельної ділянки за вказаною адресою майно - грошові кошти у розмірі орендної плати у сумі 3481631,46 грн.

Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Згідно з ч. 1 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно зі ст.ст. 125, 126 ЗК України та ст. 182 ЦК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу (ЗК) України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Податковим кодексом (ПК) України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (ст.14.1.36, 14.1.125, 288.5 ПК України).

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Отже, норма статті 1212 Цивільного кодексу України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

При цьому, відсутність неправомірних дій відповідача означає відсутність цивільного правопорушення (протиправних дій) і, як наслідок, виключає деліктні зобов`язання.

Як свідчать матеріали справи, фактичний вступ відповідачем у володіння і користування спірною земельною ділянкою стався в результаті дій, котрі є правомірними, адже ніяким чином не суперечать чинному законодавству.

Фактичне володіння і користування земельною ділянкою відповідачем без укладення договору оренди також не вважається правопорушенням.

Відсутність деліктних зобов`язань у спірних правовідносинах виключає можливість захисту прав позивача як постраждалої сторони шляхом стягнення збитків у тому числі упущеної вигоди, адже необхідною умовою стягнення збитків є саме делікт - правопорушення.

Зокрема, ст.ст. 22, 1166 Цивільного кодексу України унормовано, що необхідною умовою відповідальності у вигляді стягнення шкоди є саме неправомірні рішення, дії чи бездіяльність. Аналогічно ст.ст. 216, 224, 225 Господарського кодексу України визначено, що необхідною умовою відшкодування збитків є господарське правопорушення.

Також, у даному випадку неможливо застосувати норми законодавства, що регулюють відшкодування збитків саме у вигляді упущеної вигоди, оскільки згідно ч. 2 ст. 22 ЦК України, упущеною вигодою вважаються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене, а друга сторона додержувалася правил здійснення господарської діяльності. Тобто, до упущеної вигоди як різновиду збитків в повній мірі застосовуються вимоги наведених вище норм права.

Таким чином, спірні правовідносини, які виникли між сторонам повинні кваліфікуватися як бездоговірні та безделіктні.

Отже, з огляду на викладене, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини повинні регулюватися ст.ст. 1212-1214 ЦК України, зі змісту яких вбачається, що вони підлягають застосування, у тому числі, у відносинах, які не містять ознак делікту.

Зокрема, частиною 2 статті 1212 ЦК України визначено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб або наслідком події. Тобто, дана норма поширює свою дію і на випадки набуття (збереження) майна в результаті правомірних дій.

З аналізу змісту норм ст. 1212-1214 ЦК України випливає, що зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (кондикційне зобов`язання) виникає за одночасної наявності трьох умов: 1) відбувається набуття чи збереження майна; 2) правові підстави для набуття чи збереження майна відсутні; 3) набуття чи збереження здійснюється за рахунок іншої особи.

Отже, відповідач зберіг майно (грошові кошти) у розмірі орендної плати, яка нараховується за володіння і користування спірною земельною ділянкою комунальної власності.

Збереження такого майна почалося безвідносно до волі сторін в результаті правомірних дій відповідача з моменту набуття права власності на нежитлові будівлі.

При цьому, відсутність договорів оренди землі має фактичним наслідком набуття відповідачем володіння і користування частиною земельної ділянки без відповідної грошової компенсації, внаслідок чого відбулося збереження відповідачем належних до сплати за таке володіння і користування коштів у розмірі орендної плати.

Правові підстави для набуття чи збереження майна у даному випадку відсутні, оскільки реалізація речового права на земельну ділянку, згідно ст. 206 ЗК України, п.14.1.136 ч. 14.1 ст. 14 ПК України, здійснюється за плату, що має вноситися на користь позивача на підставі договору оренди земельної ділянки. Правові підстави для одержання відповідачем права володіння і користування земельною ділянкою безоплатно - відсутні, так само, як і підстави для не нарахування, несплати орендної плати за землю.

Власником земельної ділянки є територіальна громада міста Харкова в особі позивача, відповідно до ст. 83 ЗК України, за якою всі землі в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці є комунальною власністю, за винятком земельних ділянок, які перебувають у державній або приватній власності. Таким чином, збереження відповідачем коштів у розмірі орендної плати за користування частиною земельної ділянки призвело до збільшення цих коштів у відповідача за рахунок їх несплати позивачеві.

Отже, незалежно від наявності вини в поведінці відповідача, сам факт несплати відповідачем за користування земельною ділянкою протягом певного часу, яка знаходилися у власності позивача, свідчить про втрату позивачем майна, яке у спірних правовідносинах підпадає під категорію "виправдане очікування", що є загальновизнаною, у тому числі у практиці ЄСПЛ.

Що стосується здійсненого позивачем розрахунку розміру позовних вимог, то враховуючи положення статті 791 ЗК України та статей 20, 23 Закону України "Про оцінку земель", суд доходить висновку, що визначення правильності суми безпідставно збережених відповідачем коштів на основі належного і допустимого доказу - витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки про нормативну грошову оцінку земельної ділянки є правомірним (постанова Верховного суду від 02.06.2020 року у справі №922/2417/19).

Згідно частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ч.1, ч.2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, підсумовуючи викладене, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, перевіривши розрахунки позивача суми безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки комунальної форми власності на території м. Харкова з порушенням вимог законодавства за період з 29.05.2018 по 28.02.2022, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується ст. 129 ГПК України, у зв`язку з чим судовий збір у розмірі 52224,47 грн покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73-80, 86, 91, 120, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Добровольського Володимира Костянтиновича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Харківської міської ради (м-н Конституції, буд. 7, м. Харків, 61003, , платіжні реквізити: отримувач - ГУК Харків обл/МТГ Харків, код отримувача (ЄДРПОУ) - 37874947, рахунок (IBAN) - UA0020649, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету - 24062200) безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 3481631,46 грн за використання земельної ділянки загальною площею 2,3974 га по вул. Великій Панасівській, буд. 183 у м. Харкові з кадастровим номером :02:033:0043 за період з 29.05.2018 по 28.02.2022.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Добровольського Володимира Костянтиновича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Харківської міської ради (м-н Конституції, буд. 7, м. Харків, 61003, , платіжні реквізити: р/р UА0032986, Банк: ДКСУ м. Київ, МФО 820172 Отримувач - Харківська міська рада, код отримувача (ЄДРПОУ) - 04059243, витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у сумі 52224,47 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно зі ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повне рішення складено "06" січня 2026 р.

СуддяЛ.В. Шарко