ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/987/25

Господарський суд Житомирської області

Суддя Нестерчук С. С.

з участю секретаря судового засідання: Толстокарової І. С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Романівської селищної ради Житомирської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фан-Агро"

про розірвання договору оренди земельної ділянки, стягнення 55 544,48 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Нечипорук М. О. (у порядку самопредставництва)

від відповідача: не з`явився

І. СУТЬ СПОРУ

Спір виник у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань зі сплати орендної плати за договором оренди землі.

У межах цього спору суд з`ясовує питання чи допущено відповідачем порушення умов договору оренди землі щодо сплати орендної плати, наявність заборгованості та її розмір, а також чи наявні підстави для стягнення 3 % річних та інфляційних втрат і розірвання спірного договору.

1. Стислий виклад позиції позивача

01.08.2025 року Романівська селищна рада Житомирської області (далі - позивач, Селищна рада) звернулась до Господарського суду Житомирської області (далі - Суд) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фан-Агро" (далі - відповідач, Товариство), в якому просить:

1) розірвати договір оренди земельної ділянки від 21.07.2021 з кадастровим номером :05:000:0362, укладений між Селищною радою та Товариством;

2) стягнути з Товариства на користь Селищної ради заборгованість з орендної плати в розмірі 50 359,96 грн, 3% річних - 1135,90 грн та інфляційні втрати - 4048,62 грн (з урахуванням заяви про зміну предмету позову вх.№ 01-44/3137/25 від 06.10.2025).

Позовні вимоги обґрунтовані з посиланням на порушення Товариством умов договору оренди землі від 21.07.2021 щодо своєчасної сплати орендної плати.

Правові підстави: ст. 526, 612, 625 Цивільного кодексу України, пункт д частини 1 ст. 141 Земельного кодексу України та ч. 1 ст. 32 Закону України Про оренду землі.

2. Стислий виклад заперечень відповідача

Товариство у відзиві на позовну заяву (вх. №13267/25 від 20.10.2025) просить відмовити в задоволенні позовних вимог з огляду на таке:

1) на момент звернення позивача з позовом до суду строк сплати орендної плати за 2025 рік не настав;

2) відповідач своєчасно сплачував орендну плату за 2022-2024 роки, що підтверджується платіжними дорученнями;

3) затримка сплати орендної плати за 2025 рік пов`язана з обставинами, які не залежали від волі відповідача та не можуть бути усунуті без участі позивача, оскільки земельна ділянка з кадастровим номером 182148300:05:000:0362 припинила існування у 2024 році внаслідок її поділу та подальшого об`єднання, у зв`язку з цим виникла необхідність укладення з позивачем додаткової угоди щодо уточнення об`єкта оренди земельної ділянки з кадастровим номером 182148300:05:000:0421.

А відтак відповідач вважає, що відсутні підстави для розірвання Договору оренди на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України, а також враховуючи відсутність заборгованості зі сплати орендної плати, похідні вимоги щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат не підлягають до задоволення.

Позивач у відповіді на відзив (вх. № 13534 від 23.10.2025), заперечуючи проти доводів відповідача, зазначив, що між сторонами у 2021 році було укладено 108 договорів оренди земельних ділянок, загальна річна сума орендної плати за якими становить 166 401,40 грн. Водночас, згідно з наданими відповідачем платіжними дорученнями, ТОВ «Фан-Агро» у 2022 році сплатило лише 95 743,46 грн. Крім того, позивач звертає увагу, що подані відповідачем платіжні доручення не містять відомостей, які б дозволяли однозначно ідентифікувати сплату коштів саме на виконання зобов`язань за договором, що є предметом розгляду у даній справі, зокрема у них не зазначено номер договору, дату його укладення або конкретний об`єкт оренди. За таких обставин позивач вважає, що зазначені платіжні документи не можуть бути визнані належними доказами виконання зобов`язань за спірним договором.

Також позивач зазначає, що зміна кадастрового номера земельної ділянки має виключно технічний характер, не впливає на правовий статус земельної ділянки, її цільове призначення, площу чи місце розташування та не є підставою ні для розірвання договору оренди землі, ні для затримки сплати орендної плати за період з 16.08.2024 по 15.08.2025. Окрім того, позивач наголошує, що представником відповідача не надано доказів звернення ТОВ «Фан-Агро» до Романівської селищної ради з метою укладення додаткової угоди до договору оренди землі від 21.07.2021 щодо внесення змін у частині зміни кадастрового номера земельної ділянки.

ІІ. Процесуальні дії у справі. Заяви, клопотання

Ухвалою Суду від 05.08.2025 залишено позовну заяву без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків та встановлено спосіб їх усунення.

14.08.2025 позивач у строк, встановлений судом, на виконання вимог ухвали подав заяву про усунення недоліків.

Ухвалою від 15.08.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та вирішив здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи, підготовче засідання призначено на 10.09.2025. Цією ж ухвалою, Суд зобов`язав позивача надати в строк до 10.09.2025 обґрунтований розрахунок суми основного боргу з орендної плати із зазначенням періодів її нарахування.

08.09.2025 через підсистему Електронний суд позивач на виконання вимог ухвали від 15.08.2025 подав заяву (вх.№11163), до якої долучив обґрунтований розрахунок суми основного боргу з орендної плати.

У підготовчому засіданні 10.09.2025 Суд відповідно до ч. 5 ст. 161 ГПК України зобов`язав позивача надати додаткові пояснення та керуючись п. 3 ч. 2 ст. 183 ГПК України вирішив відкласти підготовче засідання на 07.10.2025.

06.10.2025 через підсистему Електронний суд позивач подав:

- клопотання про долучення доказів (вх.№12680);

- заяву про зміну предмету позову (вх.№01-44/3137/25), відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача 55 544,48 грн, з яких: основний борг - 50 359,96 грн, інфляційні втрати - 4 048,62 грн, 3% річних - 1 135,90 грн.

У підготовчому засіданні 07.10.2025 Суд протокольною ухвалою прийняв до розгляду заяву позивача про зменшення позовних вимог (вх.№01-44/3137/25), а також долучив докази та відклав підготовче засідання на 21.10.2025.

18.10.2025 через підсистему Електронний суд представник відповідача подав:

- клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання відзиву (вх.№01-44/3301/25 від 20.10.2025);

- відзив на позовну заяву (вх.№13267/25 від 20.10.2025).

У підготовчому засіданні 21.10.2025 Суд протокольною ухвалою поновив відповідачу процесуальний строк на подання відзиву, прийняв до розгляду відзив та надав можливість позивачу реалізувати право на подання відповіді на відзив. Крім того, Суд за власною ініціативою продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів, підготовче засідання відклав на 04.11.2025.

Через підсистему Електронний суд позивач подав:

- 23.10.2025 відповідь на відзив (вх.№13534), яку прийнято до розгляду;

- 04.11.2025 заяву (вх.№14084/25) про відкладення підготовчого засідання у зв`язку з перебуванням представника Селищної ради на лікарняному.

У підготовче засідання 04.11.2025 представники сторін не з`явилися. Відповідач причин неявки не повідомив та клопотань не подавав, хоча був належним чином повідомлений про дату і час засідання. Суд визнав причини неявки представника позивача поважними та, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 183 ГПК України, відклав підготовче засідання на 11.11.2025.

Ухвалою від 11.11.2025 Суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 24.11.2025.

У судове засідання 24.11.2025 р. не прибув представник відповідача та не повідомив про причини неявки. Жодних заяв чи клопотань на адресу суду не направив.

Відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи шляхом направлення ухвали суду до електронного кабінету відповідно до ч. 3 ст. 120 та п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України.

За таких обставин Суд відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України ухвалив здійснювати розгляд справи за відсутності відповідача.

Суд заслухав вступне слово представника позивача та дослідив наявні в матеріалах справи докази, вирішив закінчити з`ясування обставин та перевірки їх доказами. З метою належної підготовки учасників справи до судових дебатів вирішив оголосити перерву у судовому засіданні до 17.12.2025.

16.12.2025 через підсистему Електронний суд представник відповідача подав заяву про відкладення розгляду справи (вх.№ 16190/24 від 17.12.2025) у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні.

У судовому засіданні 17.12.2025 Суд визнав поважними причини неявки представника відповідача та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 202 ГПК України вирішив відкласти судове засідання на 29.12.2025.

28.12.2025 через підсистему Електронний суд представник відповідача подав заяву про розгляд справи без його участі (вх.№16563 від 29.12.2025).

У судовому засіданні 29.12.2025 представник позивача виступила у судових дебатах із заключним словом. Після судових дебатів Суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та проголосив скорочене рішення (вступну та резолютивну частини).

ІІІ. Фактичні обставини справи

21 липня 2021 року між Романівською селищною радою (орендодавець) та ТОВ Фан-Агро (орендар) укладено Договір оренди землі (далі - Договір).

Предметом цього договору визначено, що орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 49,9345 га, кадастровий номер :05:000:0362, яка знаходиться на території Романівської селищної ради (п.1 Договору).

Умовами Договору визначено таке:

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 15.07.2021 року становить 104 916,57 грн (п.5 Договору).

Договір укладено на 7 років. Після закінчення строку договору оренди має переважне право поновлення його на новий строк (п.8 Договору).

Орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: у грошовій формі, в розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 12 589,99 грн за рік оренди (п.9 Договору).

Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації визначених законодавством, затверджених Кабінетом міністрів України формами, що заповнюється під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії. Орендна плата вноситься у розмірі річної орендної плати до 15.08 поточного року (п. 10, 11 Договору).

Дія договору припиняється шляхом його розірвання, зокрема за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків передбачених договором (п.38 Договору).

Цей договір підписано та скріплено печатками сторін.

Згідно з Актом приймання-передачі земельної ділянки від 21.07.2021, орендодавець на підставі рішення Романівської селищної ради передав орендарю земельну ділянку площею 49,9345 га (кадастровий номер :05:000:0362) з нерозподілених земельних часток (паїв) для товарного сільськогосподарського виробництва строком на сім років.

Право оренди на земельну ділянку, кадастровий номер :05:000:0362, зареєстровано 16.08.2021 за ТОВ Фан-Агро на підставі рішення Романівської селищної ради Житомирського району Житомирської області № 500-11/21 від 14.07.2021 та договору оренди землі від 21.07.2021, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки 446277312 від 03.10.2025).

10.04.2024 Селищна рада звернулася до Головного управління ДПС у Житомирській області з листом № 983/04-32 щодо надання інформації про наявність податкового боргу ТОВ «Фан-Агро» у розрізі 108 укладених договорів оренди земельних ділянок за період 2021 2025 роки.

Відповідно до інформації наданої Головним управлінням ДПС у Житомирській області від 25.04.2025 року №3951/5/06-30-13-01, ТОВ «Фан-Агро» порушив податкове законодавство щодо подання декларацій з плати за землю (орендної плати) за 2023-2025 роки, зазначено про наявність податкової заборгованості в місцевий бюджет Романівської селищної ради по сплаті орендної плати за землю станом на 25.04.2025 року в сумі 186 127,12 грн.

19.09.2024 Селищна рада направила лист Товариству № 2217/04-32 на адресу, вказану в ЄДР, про наявність станом на 01.09.2024 податкового боргу у розмірі 144 290,47 грн. Вказаний лист повернувся Селищній раді з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою.

04.10.2024 Селищна рада повторно направила лист № 2365/04-32 на адресу проживання керівника Товариства. Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення вказаний лист отримано особисто 10.10.2024.

Згідно з довідкою фінансового відділу Селищної ради № 89 від 23.07.2025, станом на 01.07.2025 Товариство має заборгованість з оплати за оренду землі в розмірі 430 934,42 грн.

Відповідно до розрахунку орендної плати за спірним договором, станом на 15.08.2025 сума заборгованості становить 50 359,96 грн, яку нараховано за період 2021 2024 років користування земельною ділянкою, виходячи з розміру орендної плати 12 589,99 грн на рік.

Відповідач на спростування позовних вимог надав платіжні доручення на загальну суму 189 221,50 грн, а саме:

- № 140 від 12.01.2022 у сумі 2 493,31 грн;

- № 177 від 29.06.2022 у сумі 13 490,15 грн;

- № 179 від 24.10.2022 у сумі 79 760,00 грн;

- № 3 від 15.12.2023 у сумі 93 478,04 грн.

За порушення строків сплати орендної сплати позивачем здійснено розрахунок 3% річних в розмірі 1135,90 грн та інфляційні втрати в розмірі 4048,62 грн за період з 16.08.2022 по 15.08.2025.

ІV. МОТИВИ СУДУ

1. Норми права, які застосував суд

На підставі встановлених обставин Суд переходить до правової оцінки спірних правовідносин та заявлених позовних вимог.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки.

Правилами частини першої статті 2 Закону України "Про оренду землі" визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

За приписами ст. 1 Закону України "Про оренду землі", яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 Земельного кодексу України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

У статті 21 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку (пункт «в» ч. 1 ст. 96 ЗК України, ст. 25 Закону України "Про оренду землі").

Пунктом "д" частини 1 статті 141 Земельного кодексу України визначено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Частиною 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Приписами ч. 1 ст. 34 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Суд зазначає, що спеціальними у врегулюванні розірвання договору оренди землі є приписи статті 32 Закону України "Про оренду землі", а також пункту "д" частини першої статті 141 Земельного кодексу України. Подібні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2024 у справі № 918/391/23 та постановах Верховного Суду від 01.04.2025 у справі № 917/49/24, від 04.02.2025 у справі № 916/3679/23.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 236 ГПК України).

Суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20.11.2024 у справі № 918/391/23 деталізувала та диференціювала питання систематичної несплати орендної плати як підстави припинення договору оренди землі шляхом його розірвання.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2024 у справі № 918/391/23, зокрема зазначено, що пункт "д" частини першої статті 141 ЗК України як спеціальна норма права передбачає самостійну і достатню підставу для розірвання договору оренди землі у разі систематичної повної несплати орендної плати. У цьому випадку немає потреби оцінювати істотність порушення та застосовувати загальне правило, передбачене в частині 2 статті 651 ЦК України, оскільки законодавство передбачає додаткову (до загальних) підставу розірвання договору оренди землі.

До того ж у наведеній постанові Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що поняття "несплата", вжите у пункті "д" частини 1 статті 141 ЗК України, потрібно розуміти саме як повна несплата орендної плати, у строки, визначені договором, що відповідатиме дотриманню принципу збереження договору та забезпечення справедливого балансу інтересів сторін договору оренди землі.

За загальними умовами виконання зобов`язання, що містяться у статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідальність за порушення грошового зобов`язання передбачена статтею 625 ЦК України.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові 07.04.2020 у справі №910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови).

2. Оцінка суду

Вирішуючи питання про наявність правових підстав для задоволення позову, господарський суд виходить з таких міркувань.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. За правилами статей 13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, і несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює надані сторонами докази відповідно до статей 76-79, 86 ГПК України на підставі свого внутрішнього переконання, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, система доказування у господарському процесі засновується на розподілі тягаря доказування між сторонами у справі. Посилаючись на ту чи іншу обставину або спростовуючи їх у суді, сторона повинна доводити такі обставини належними та допустимими доказами.

Важливою складовою принципу змагальності є дотримання сторонами стандартів доказування спеціальних правил, за якими суд визначає, наскільки переконливими є доводи кожної сторони та чи виконано нею тягар доказування.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

У зв`язку з наведеним обов`язок доведення обставин порушення зобов`язання зі сплати орендної плати покладається на позивача. Зокрема, позивач повинен довести факт укладення та чинності договору оренди, розмір та період виникнення заборгованості, а також ненадходження коштів до бюджету громади.

Натомість відповідач зобов`язаний довести належне та своєчасне виконання грошового зобов`язання, тобто фактичну сплату орендної плати в розмірі та строки, передбачені договором. Якщо відповідач заперечує розмір заборгованості чи посилається на інші обставини, він повинен надати докази на підтвердження таких доводів.

З метою вирішення спору по суті суд надає оцінку доводам сторін і доказам у справі щодо дотримання відповідачем умов договору оренди землі в частині сплати орендної плати.

Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив, що відповідач, будучи орендарем земельної ділянки за чинним договором оренди землі від 21.07.2021, не виконав обов`язок зі своєчасної та повної сплати орендної плати у строк, визначений договором (15.08.2022, 15.08.2023, 15.08.2024, 15.08.2025).

Невиконання цього обов`язку свідчить про порушення умов договору оренди землі.

Так з платіжних інструкцій, наданих відповідачем, убачається, що протягом 2022 2024 років ним було перераховано на рахунок Селищної ради 189 221,50 грн. Проте призначення платежу в цих документах зазначено загально, без вказівки номера договору чи кадастрового номера земельної ділянки, що унеможливлює однозначне визначення, на виконання якого саме з 108 договорів оренди сплачено відповідні кошти.

Суд зазначає, що відповідно до Закону України «Про платіжні послуги» платник є особою, яка ініціює платіжну операцію шляхом подання платіжної інструкції, що визначає всі її обов`язкові реквізити, у тому числі реквізит «Призначення платежу». Згідно з пунктами 37, 41 Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, яка затверджена постановою НБУ №163 від 29.07.2022, платник заповнює реквізит "Призначення платежу" платіжної інструкції так, щоб надавати отримувачу коштів повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється платіжна операція. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Відповідно до статті 49 Закону України «Про платіжні послуги», платіжна операція вважається завершеною в момент зарахування суми платіжної операції на рахунок отримувача.

З огляду на зазначене, право визначати призначення платежу належить виключно платнику. Після списання коштів з рахунку платника та їх зарахування отримувачу платіжна операція є завершеною. Питання уточнення призначення платежу вирішується виключно між платником та отримувачем у межах їхніх цивільно-господарських правовідносин, без участі банку. Відтак відсутність у призначенні платежу відомостей про конкретне зобов`язання покладає ризик негативних наслідків на платника.

У свою чергу отримувач коштів не вправі самостійно визначати порядок зарахування коштів, якщо платником чітко визначено призначення платежу.

Таким чином, погашення черговості сплачених відповідачем сум ставиться в залежність від змісту реквізиту платіжного доручення "Призначення платежу", згідно з яким здійснено платіж на виконання грошового зобов`язання. Це означає, що якщо платник здійснює переказ коштів з чітким призначення платежу щодо погашення основного боргу, то сплачені кошти спрямовуються саме на погашення боргу за конкретним договором. У випадку, якщо платіж буде отриманий без реквізиту "Призначення платежу" або чи якщо зазначена загальна підстава - зарахування сплачених коштів, за загальним правилом, здійснюється в порядку черговості, яка виникла хронологічно раніше.

З огляду на викладене Суд доходить висновку, що подані відповідачем платіжні інструкції не є належним доказом виконання зобов`язання зі сплати орендної плати саме за договором оренди землі від 21.07.2021 щодо земельної ділянки площею 49,9345 га з кадастровим номером :05:000:0362.

Відповідач посилається на те, що затримка сплати орендної плати за 2025 рік зумовлена зміною об`єкта оренди у зв`язку з поділом та подальшим об`єднанням земельної ділянки, внаслідок чого, на його думку, виникла необхідність укладення з позивачем додаткової угоди щодо уточнення кадастрового номера, без чого сплата орендної плати була неможливою.

Суд відхиляє зазначений довід відповідача, оскільки поділ та подальше об`єднання земельної ділянки не припинили дії договору оренди і не звільняли відповідача від обов`язку зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою в межах її фактичної площі. Посилання відповідача на необхідність укладення додаткової угоди як на підставу для несплати орендної плати суд оцінює критично, оскільки відсутність такої угоди не звільняє орендаря від виконання грошового зобов`язання, що виникло з чинного договору оренди.

Отже, суд доходить висновку, що порушення відповідачем умов договору оренди щодо своєчасної та повної сплати орендної плати доведене.

Щодо наявності заборгованості з орендної плати та її розміру

Судом перевірено поданий позивачем розрахунок заборгованості з орендної плати за спірним договором та встановлено, що станом на 15.08.2025 заборгованість відповідача зі сплати орендної плати становить 50 359,96 грн. Зазначена сума визначена відповідно до умов договору, виходячи з розміру річної орендної плати 12 589,99 грн та строків її внесення до 15.08.2022, 15.08.2023, 15.08.2024 і 15.08.2025, за які орендна плата фактично не сплачена.

З огляду на вищезазначене відповідачем не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували сплату орендної плати саме за договором оренди землі, що є предметом розгляду у цій справі.

За таких обставин суд визнає наявність заборгованості з орендної плати за спірним договором у встановленому розмірі доведеною.

Щодо наявності підстав для стягнення 3 % річних та інфляційних втрат

Суд зазначає, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

За змістом частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також трьох процентів річних є правом кредитора, яким останній наділений у силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Такий висновок наведено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.

Позивач здійснив розрахунок 3% річних в розмірі 1135,90 грн та інфляційних втрат в розмірі 4048,62 грн за період з 16.08.2022 по 15.08.2025, виходячи з суми боргу 12 589,99 грн.

Перевіривши розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій LIGA 360 в межах заявлених вимог, суд встановив, що розрахунок здійснений позивачем є арифметично правильним, у зв`язку з чим зазначені вимоги є обґрунтованими.

Щодо наявності правових підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки

Судом встановлено, що відповідач протягом тривалого часу з 16.08.2022 по 15.08.2025 неодноразово та у повному обсязі не виконував обов`язок зі сплати орендної плати у строки, визначені договором, що свідчить про її систематичну повну несплату.

З урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 918/391/23, систематична повна несплата орендної плати є самостійною та достатньою правовою підставою для розірвання договору оренди землі в судовому порядку.

За встановлених обставин суд доходить висновку, що відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 Земельного кодексу України та статті 32 Закону України «Про оренду землі» наявні правові підстави для розірвання договору оренди землі від 21.07.2021, укладеного між сторонами щодо земельної ділянки площею 49,9345 га кадастровий номер :05:000:0362.

Суд зазначає, що розірвання договору оренди земельної ділянки зумовлює припинення речового права оренди та покладає на орендаря обов`язок повернути земельну ділянку орендодавцеві, а судове рішення, що набрало законної сили, є підставою для державної реєстрації такого припинення відповідно до пункту 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

V. Висновки Суду

Розглянувши справу із застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, на підставі повного та всебічного з`ясування обставин справи і досліджених доказів, Суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

VІ. Судові витрати

Судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 6 056,00 грн покладаються на відповідача відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог.

З цих підстав, керуючись статтями 2, 129, 233, 236, 237, 238, 241 ГПК України, Суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Романівської селищної ради Житомирської області задовольнити.

2. Розірвати договір оренди землі від 21.07.2021, укладений між Романівською селищною радою Житомирської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фан-Агро", щодо земельної ділянки площею 49,9345 га кадастровий номер :05:000:0362.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фан-Агро" на користь Романівської селищної ради Житомирської області:

- 50 359,96 грн (п`ятдесят тисяч триста п`ятдесят дев`ять гривень 96 копійок) - заборгованість;

- 1 135,84 грн (одна тисяча сто тридцять п`ять гривень 84 копійки) - 3 % річних;

- 4 048,62 грн (чотири тисячі сорок вісім гривень 62 копійки) - інфляційні втрати;

- 6 056,00 грн (шість тисяч п`ятдесят шість гривень 00 копійок) - судові витрати зі сплати судового збору.

Позивач: Романівська селищна рада Житомирської області (; вул. С. Лялевича, буд. 2, с-ще. Романів, Житомирський р-н, Житомирська обл, 13001)

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фан-Агро" (; вул. Небесної Сотні, буд. 86, с-ще. Романів, Житомирський р-н, Житомирська обл, 13001)

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити це рішення до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Після набрання рішення законної сили наказ може бути виданий за заявою стягувача, в якій має бути зазначена бажана форма його видачі (паперова або електронна).

Повне рішення складено 09.01.2026

Суддя С. НЕСТЕРЧУК