ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2025 р. м. Київ Справа № 911/1132/25

Господарський суд Київської області у складі судді Мальованої Л.Я. за участю секретаря судового засідання Ройляну В.К. розглянувши справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Текстиль Груп", м. Івано-Франківськ

до Публічного акціонерного товариства "Центренерго", Київська обл., Обухівський р-н., смт. Козин

про стягнення 866 543 грн. 43 коп.

За зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Центренерго", Київська обл., Обухівський р-н., смт. Козин

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Текстиль Груп", м. Івано-Франківськ

про стягнення 697 387 грн. 98 коп.

Представники сторін:

позивача (за первісним позовом) Мінченко Я.В.;

відповідача (за первісним позовом) Гавкалюк В.В.

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія Текстиль Груп звернулось до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Центренерго про стягнення заборгованості у розмірі 866 543 грн. 43 коп., з яких: 783 582 грн. 00 коп. основного боргу, 13 245 грн. 76 коп. 3 % річних та 69 715 грн. 67 коп. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав грошові зобов`язання по договору про закупівлю № 121/28 від 13.04.2023 р.

Публічне акціонерне товариство "Центренерго" звернулось до суду із зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Текстиль Груп" про стягнення штрафних санкцій в розмірі 697 387 грн. 98 коп., з яких: 642 537 грн. 24 коп. пені за недопоставку продукції та 54 850 грн. 74 коп. штрафу за недопоставку продукції понад двадцять днів.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що постачальник повинен був виконати свій обов`язок по поставці продукції за договором № 121/28 від 13.04.2023 р. в тридцятиденний термін, а саме до 25.05.2023 р., однак поставку було здійснено протягом травня жовтня 2023 р.

Ухвалою суду від 14.05.2025 зустрічний позов прийнято до спільного розгляду із первісним позовом.

12.05.2025 представником відповідача через систему «Електронний суд» поданий відзив на первісний позов, в якому проти позовних вимог заперечує, вважає, що обов`язок по оплаті за поставлену продукцію у нього не настав.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на п. 5.8. договору, де зазначено, що при поставці продукції постачальник зобов`язаний надати покупцю необхідні приналежності та наступні оригінали документів: рахунок-фактуру, відповідні товаросупроводжувальні накладні, іншу документацію на продукцію згідно умов договору.

Отже, умовами договору визначено, що розрахунок здійснюється протягом 30 днів після підписання акту приймання-передачі продукції, шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок постачальника на підставі рахунку постачальника.

Таким чином, за відсутності актів приймання-передачі, позивачем не доведено факт поставки продукції та факт переходу права власності на продукцію до відповідача, а також зважаючи на відсутність рахунків на оплату, у ПАТ «Центренерго» відсутній обов`язок щодо оплати суми основного боргу.

Оскільки вимоги щодо стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат є похідними від основного боргу, то в задоволені похідних вимог відповідач просить суд також відмовити.

14.05.2025 представником позивача по первісному позову через систему «Електронний суд» подано відповідь на відзив, в якому вважає, що доводи відзиву на позовну заяву не спростовують доводів позивача про факт поставки товару, оскільки відповідачем товар був отриманий без претензій та відповідно до умов договору.

Наявність або відсутність рахунку не звільняє відповідача від обов`язку здійснити оплату, оскільки такий обов`язок виникає на підставі договору, а не на підставі рахунку.

Крім того, з урахуванням положень п. 6 Інструкції П-7, приймання продукції за якістю, мало відбутися не пізніше 20 днів з моменту прийняття товару (до 25.07.2023 року), як наслідок, за відсутності повідомлення постачальника про виявленні недоліки та відсутності факту повернення товару неналежної якості, акт приймання-передачі продукції є таким, що підписаний, а товар таким, що прийнятий.

28.05.2025 представником відповідача по зустрічному позову через систему «Електронний суд» поданий відзив на зустрічну позовну заяву, в якому посилається на ч. 5 ст. 692 ЦК України, в якій зазначено, якщо продавець зобов`язаний передати покупцеві крім неоплаченого також інший товар, він має право зупинити передання цього товару до повної оплати всього раніше переданого товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Тому, у разі встановлення факту часткової передачі у власність продавцем покупцю товару, який мав бути оплачений останнім, але покупець не виконав свого обов`язку, продавець не відмовляючись від виконання договору, має право на підставі норми закону змінити умови взятого на себе зобов`язання, а саме: зупинити передання іншого товару за договором до повної оплати всього раніше переданого товару.

Відповідач вважає, що починаючи з 27.06.2023 року його обов`язок з поставки партії продукції за договором зупинився, оскільки позивач не виконав свого обов`язку з оплати попередніх партій продукції, який настав раніше, у зв`язку з чим відповідач відповідно до ч. 5 ст. 692 ЦК України правомірно реалізував своє право на зупинення поставки партії товару до погашення боргу за раніше поставлений товар.

Відповідачем проведено контррозрахунок штрафних санкцій, просить суд задовольнити зустрічні позовні вимоги частково, зменшивши суму до 70 % та стягнути пеню в розмірі 192 761 грн. 17 коп.

04.06.2025 представником ПАТ «Центренерго» подано відповідь на відзив на зустрічний позов, в якому зазначає, що сторона договору може скористатися своїм правом та зупинити виконання зобов`язання щодо поставки товару до повної оплати вже поставленого товару та/або не скористатись таким правом, передбаченим нормами закону і тоді, вказана сторона не матиме права посилатися на припинення виконання зобов`язання, як на підставу звільнення від зобов`язань за договором, в тому числі щодо нарахування та стягнення з неї штрафних санкцій за невиконання умов договору.

Ухвалою суду від 20.08.2025 закрито підготовче провадження у справі, справа призначена до розгляду по суті.

За клопотанням представника позивача по первісному позову розгляд справи здійснювався в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів та системи EasyCon.

В судовому засіданні представник позивача по первісному позову просив суд первісний позов задовольнити у повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Представник відповідача (позивача по зустрічному позову) просив суд відмовити у задоволенні первісного позову, а зустрічні позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 24.10.2025 по 07.11.2025 для підготовки вступної та резолютивної частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

УСТАНОВИВ:

13.04.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Компанія Текстиль Груп (постачальник) та Публічним акціонерними товариством Центренерго (покупець) було укладено договір про закупівлю (поставку) товару, відповідно до п. 1.1. умов якого постачальник зобов`язується поставити покупцю товари (продукцію) згідно умов договору, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити продукцію, що поставляється відповідно до умов договору (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору постачальник здійснює поставку продукції за умовами згідно додатку до договору.

Згідно п. 5.2. договору постачальник зобов`язаний у письмовій формі (лист, факс) у розумний строк до дати поставки, сповістити покупця про дату та час надходження продукції в погоджений пункт призначення, а також надати інформацію про вантажоперевізника та іншу інформацію, що необхідна покупцю для прийняття продукції.

Датою поставки є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання передачі продукції. В разі, якщо фактична передача продукції і дата підписання акту приймання передачі не співпадають до підписання акту приймання передачі продукції (в тому числі в період приймання продукції за кількістю та якістю), продукція вважається переданою покупцю на відповідне зберігання (п. 5.3. договору).

При поставці продукції постачальник зобов`язаний надати покупцю необхідні приналежності та наступні оригінали документів: рахунок-фактуру; відповідні товаросупроводжувальні накладні; іншої документації на продукцію згідно умов договору (п. 5.8. договору).

У разі відсутності в залізничній накладній інформації про належність продукції постачальнику, остання приймається вантаоодержувачем на відповідальне зберігання і вважається поставленою тільки з дати передачі покупцеві документів, що підтверджують належність продукції даному постачальнику та після підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання передачі продукції (п. 5.10. договору).

Покупець має право не приймати та не оплачувати продукцію, поставлену без його письмової заявки (п. 5.11. договору).

Постачальник зобов`язаний передати (поставити) покупцеві продукцію, якість, номенклатура, асортимент, кількість, комплектність та інші характеристики якої відповідають умовам договору та вимогам чинного законодавства України (п. 6.1. договору).

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та скріплення печатками сторін і діє протягом строку, зазначеному у додатку до договору (п. 12.1. договору).

На виконання умов договору позивач і відповідач уклали додаток № 1 до договору про закупівлю (поставку) товарів № 121/28 від 13.04.2023, яким узгодили найменування, асортимент, кількість і ціну товару (продукції): 18130000-9 Спеціальний робочий одяг (плащ для захисту від води; халат жіночій: темний, білий; костюми: зварника, з вогнегасним просякненням, кислотолугостійкий, брючний медичний, для прибиральників, брезентовий; фартух прогумований з нагрудником, жилет сигнальний.

Загальна вартість продукції відповідно до додатку № 1 склала без ПДВ 1 309 917,20 грн., а з ПДВ: 1 571 900,64 грн.

Пунктом 3 додатку сторони узгодили умови розрахунків: протягом 30 календарних днів після підписання акту приймання-передачі продукції.

Строк поставки відповідно до п. 5 додатку протягом 30 днів після надання письмової заявки з правом дострокової поставки у період з дати укладання договору по 31.12.2023 року.

Відповідно до п. 11 додатку - строк дії договору по 31.12.2023, а в частині розрахунків до повного їх виконання.

04.07.2023 позивач поставив відповідачу продукцію на суму 783 582,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 78 від 04.07.2023, за яку відповідач не розрахувався.

Таким чином у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 783 582,00 грн.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача боргу в сумі 783 582 грн. 00 коп. коп. є обґрунтованими, а тому підлягають судом задоволенню.

Крім суми основного боргу позивач просить суд стягнути з відповідача 69 715 грн. 67 коп. інфляційних втрат та 13 245 грн. 76 коп. 3% річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов`язання з оплати поставленого товару, з нього на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України підлягає стягненню 69 715 грн. 67 коп. інфляційних втрат та 13 245 грн. 76 коп. 3 % річних.

За таких обставин первісний позов підлягає задоволенню в повному обсязі, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Крім суми боргу, позивач просить суд стягнути з відповідача суму витрат з надання правової допомоги в розмірі 20 000 грн. 00 коп.

23.01.2024 року між позивачем (клієнт) та адвокатським бюро "Мінченко та портнери" був укладений договір про надання правової допомоги № 23-01/5/24, відповідно до п. 1.1. якого адвокат бере на себе зобов`язання надавати клієнту правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а клієнт зобов`язаний оплатити надання правової домоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору.

Згідно замовлення № 25-03/1/25 від 25.03.2025 року загальна вартість наданих послуг складає 20 000 грн. та включає в себе: вивчення та аналіз документів, наданих клієнтом, пошук актуальної судової практики; надання юридичної консультації; підготовка та складання позовної заяви; формування доказів, оформлення і надсилання позовної заяви; підготовка відповіді на відзив, відповіді на апеляційну та касаційну скаргу - за потреби; підготовка та складання усіх необхідних клопотань, заяв, пояснень та інших процесуальних документів, які необхідні для захисту прав та законних інтересів клієнта, в судах всіх інстанцій; участь у судових засіданнях, в судах усіх інстанцій - за потреби; супровід виконання судового рішення.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ст. 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За змістом ст. 126 ГПК України можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні п. 1 ст. 1 та ч. 1 ст. 6 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Витрати сторін, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених ст. 129 ГПК України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Відповідач заперечує, вважає, що витрати на правничу допомогу є необгрунтованими, а матеріали справи жодним чином не свідчать про те, що адвокатом здійснювалась правнича допомога. Згідно практики Верховного Суду зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію їх розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, просить зменшити розмір стягнутих витрат до 1 000 грн.

Оскільки в замовленні № 25-03/1/25 від 25.03.2025 року у пункті 2 сторони погодили, що фіксований розмір гонорару (винагороди) за надання правових (правничих) послуг визначено сторонами з врахуванням вимог ст. 126 ГПК України в судах усіх інстанцій, складності питань, виходячи із принципів розумності та з урахуванням часу (строку) виконання складає 20 000 грн., які включають в себе перелік виконаних робіт, який зазначений у замовленні.

Заперечення відповідача судом до уваги не приймаються, оскільки це фіксований розмір, тому з огляду на вищевикладені обставини, суд вважає заявлену суму витрат на послуги адвоката в розмірі 20 000 грн. 00 коп. обґрунтованою, правомірною та співрозмірною до позовних вимог.

Щодо позовних вимог по зустрічному позову:

Як зазначалось вище, між сторонами був укладений договір про закупівлю (поставку) товарів № 121/28 від 13.04.2023 на підставі якого постачальник поставив покупцю продукцію, а останній її прийняв, але не розрахувався.

Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги, позивач посилається на наступне:

Відповідно до п. 5 додатку № 1 до договору строк поставки товару складає 30 календарних днів з моменту отримання письмової заявки покупця, з можливістю дострокової поставки, у період з дати укладання договору по 31.12.2023 року.

На виконання умов договору, покупець 25.04.2023 року надіслав засобами електронного зв`язку на адресу постачальника письмову заявку № 23/1520 від 19.04.2023 на поставку продукції загальною вартістю 1 571 900 грн. 64 коп.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як свідчать матеріали справи, постачальник отримав письмову заявку покупця 25 квітня 2023 року, а тому згідно з умовами договору повинен був виконати свій обов`язок по поставці продукції за договором в 30 денний строк до 25.05.2023.

Згідно п. 5.3. договору встановлено, що датою поставки є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі продукції.

За період з 25.04.2023 по 05.10.2023 року постачальником здійснено поставку продукції на адресу вантажоотримувача покупця Зміївської ТЕС та Трипільської ТЕС по наступим актам прийому-передачі продукції: акт № 44 від 26.05.2023 на суму 20 981,40 грн., акт № 45 від 26.05.2023 на суму 4 224,00 грн., акт від 31.05.2023 на суму 30 621,84 грн., акт від 06.06.2023 на суму 54 912,00 грн., акт від 06.07.2023 на суму 783 582,00 грн., акт від 10.07.2023 на суму 409 656,00 грн., акт від 02.10.2023 на суму 26 387,40 грн., акт від 05.10.2023 на суму 103 428,00 грн. Всього поставлено товару на суму 1 433 792,64 грн.

Відповідно до п. 9.2. договору у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань щодо поставки продукції з постачальника стягується пеня в розмірі 2 відсотків вартості продукції, з якої допущено прострочення за кожний день прострочення, а за прострочення понад двадцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості; і крім цього, постачальник відшкодовує всі понесені покупцем збитки, заподіяні затримкою виконання постачальником зобов`язань за цим договором, а у разі здійснення попередньої оплати постачальник крім сплати зазначених штрафних санкцій, повертає покупцю кошти з урахуванням індексу інфляції і 3-х відсотків річних.

Таким чином позивач по зустрічному позову нарахував відповідачу пеню у розмірі 2 % з 26.05.2023 по 05.07.2023 в загальній сумі 642 537 грн. 24 коп. та штраф у розмірі 7 % в загальній сумі 54 850 грн. 74 коп.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штраф це неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання.

Тобто, на відміну від пені, яка є довготривалою санкцією, штраф застосовується одноразово у відсотковому відношенні від суми невиконаного зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань не лише не заборонено, але й передбачено частиною 2 статті 231 ГК України. Відповідну правову позицію викладено в постанові від 1 червня 2021 року у справі № 910/12876/19.

В постанові зазначено, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності.

У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Таким чином, суд визнає правомірною та обґрунтованою вимогу позивача про стягнення пені та штрафу.

Розрахунок штрафних санкцій відповідає матеріалам справи та підлягає судом задоволенню.

За таких обставин зустрічний позов підлягає задоволенню в повному обсязі, витрати по сплаті судового збору покладається на відповідача по зустрічному позову.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13 73-92, 129, 180, 207, 236, 238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов задовільнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Центренерго" (08711, Київська область, смт. Козин, Обухівський район, вул. Рудиківська, буд. 49, код 22927045) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Текстиль Груп" (76008, Івано - Франківська область, м. Івано - Франківськ, вул. Пасічна, буд. 14 А, код 45121090) 783 582 (сімсот вісімдесять три тисячі п`ятсот вісімдесят дві) грн. 00 коп. основного боргу, 13 245 (тринадцять тисяч двісті сорок п`ять) грн, 76 коп 3% річних, 69 715 ( шістдесят дев`ять тисяч сімсот п`ятнадцять) грн. 67 коп. інфляційних втрат, 10 400 (десять тисяч чотириста) грн. 00 коп. судового збору, 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Зустрічний позов задовольнити у повному обсязі.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Текстиль Груп" (76008, Івано - Франківська область, м. Івано - Франківськ, вул. Пасічна, буд. 14 А, код 45121090) на користь Публічного акціонерного товариства "Центренерго" (08711, Київська область, смт. Козин, Обухівський район, вул. Рудиківська, буд. 49, код 22927045) 642 537 (шістсот сорок дві тисячі п`ятсот тридцять сім) грн. 24 коп. пені, 54 850 (п`ятдесят чотири тисячі вісімсот п`ятдесят) грн. 74 коп. штрафу за недопоставку товару, 10 460 (десять тисяч чотириста шістдесят) грн. 82 коп. судового збору.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 04.03.2026 року.

Суддя Л.Я. Мальована