ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року м. ХарківСправа № 922/2991/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання Чабан А.А.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Новаагро Україна" про розподіл судових витрат (вх.№ 29055 від 12.12.2025) по справі

за позовом Лозівської окружної прокуратури, м. Лозова, Харківська область, в інтересах держави в особі Лозівської міської ради Харківської області, м. Лозова, Харківська область
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Новаагро Україна", м. Харків
про за участю: стягнення 1915373,18 грн.
прокурора - Клейн Л.В.

представника позивача - не з`явився

представника відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Лозівська окружна прокуратура звернулася до Господарського суду Харківської області з позовною заявою, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог та уточнень до неї, в інтересах держави в особі Лозівської міської ради Харківської області (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Новаагро Україна" (відповідач) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Новаагро Україна" на користь Лозівської міської ради безпідставно збережених за період з 01.01.2021 по 31.12.2024 коштів за використання земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0849, загальною площею 7,1 га, розташованої за адресою: Харківська область, Лозівський район, селище Орілька, вул. Перемоги, 1, 1а, 1б, у розмірі 1915373,18 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 08.12.2025 у справі № 922/2991/25 у задоволенні позову відмовлено повністю.

12.12.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Новаагро Україна" подало до суду заяву про розподіл судових витрат (вх.№ 29055) з додатком, згідно якої просить суд ухвалити додаткове рішення, в якому вирішити питання щодо розподілу судових витрат Товариства з обмеженою відповідальністю "Новаагро Україна", а саме витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 46900,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.12.2025 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Новаагро Україна" про розподіл судових витрат (вх.№ 29055 від 12.12.2025) та розгляд заяви призначено на 22.12.2025 о 12:45.

18.12.2025 до суду від відповідача через систему "Електронний суд" надійшла заява про проведення судового засідання без участі відповідача (вх.№ 29698).

19.12.2025 до суду від прокурора через систему "Електронний суд" надійшли заперечення на заяву, в якій прокурор просить суд відмовити у задоволенні заяви про розподіл судових витрат.

Присутній у судовому засіданні прокурор проти заяви заперечував.

Розглянувши доводи учасників справи та надані докази на підтвердження понесення відповідачем судових витрат, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви відповідача про розподіл судових витрат, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону).

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на послуги адвоката відповідачем надано договір № 1-НАУ про надання правової допомоги від 26.12.2019, укладений між Адвокатським об`єднанням «ЛОУ УОЛВС» (АО «ЛОУ УОЛВС») та Товариством з обмеженою відповідальністю "Новаагро Україна" (клієнт), з додатком № 1 до договору (надалі - договір); додаткові угоди до договору від 30.06.2020, 24.06.2021, 15.06.2022, 30.06.2023, 28.08.2023, 28.06.2024, 30.06.2025, 03.09.2025; акт приймання-передачі наданих послуг за договором від 09.12.2025; платіжну інструкцію № 3477926 від 11.12.2025 на суму 46900,00 грн.

Відповідно до п. 2.1.3. договору адвокатське об`єднання представляє інтереси клієнта у судових органах, зокрема у господарських судах.

Адвокатським об`єднанням «ЛОУ УОЛВС» було змінено найменування на «ЛІБЕРТІ ВЕЙ» (АО «ЛІБЕРТІ ВЕЙ»).

03 вересня 2025 року між позивачем та АО «ЛІБЕРТІ ВЕЙ» укладено додаткову угоду № б/н до договору про надання правової допомоги, відповідно до якої адвокатське об`єднання зобов`язалося надати такі послуги:

1) Скласти та подати відзив ТОВ «НОВААГРО УКРАЇНА» по справі № 922/2991/25 за позовом Лозівської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі Лозівської міської ради Харківської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВААГРО УКРАЇНА" про стягнення коштів та інші процесуальні документи, пов`язані з розглядом справи № 922/2991/25 в Господарському суді Харківської області;

2) Представляти ТОВ «НОВААГРО УКРАЇНА» в судових засіданнях по справі № 922/2991/25;

3) Надавати усні консультацій, пов`язані з провадження по справі з вивченням документів.

Відповідно до умов договору та додаткової угоди № б/н від 03 вересня 2025 року, адвокатське об`єднання в особі заступника голови Чоломбитько Юлії Олександрівни виконувало роботи та надавало послуги у обсязі та порядку встановленому домовленістю сторін, а саме:

- складання та подання відзиву ТОВ «НОВААГРО УКРАЇНА» на позовну заяву по справі № 922/2991/25;

- складання та подання заперечень ТОВ «НОВААГРО УКРАЇНА» на відповідь на відзив по справі № 922/2991/25;

- участь в судових засіданнях по справі № 922/2991/25 з урахуванням часу на початок судового засідання (3 судових засідань).

Чоломбитько Юлія Олександрівна є заступником голови АО «ЛІБЕРТІ ВЕЙ», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

На підтвердження наданих послуг за Договором про надання правової допомоги сторони підписали акт приймання-передачі наданих послуг від 09.12.2025 на суму 46900,00 грн.

Надані адвокатським об`єднанням послуги були оплачені ТОВ "НОВААГРО УКРАЇНА" 11.12.2025, що підтверджується платіжною інструкцією № 3477926 від 11.12.2025.

Дослідивши зазначені докази, суд вважає їх достатніми для підтвердження факту надання адвокатом професійної правничої допомоги.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене у частині 4 статті 129 ГПК України, згідно приписів якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом із тим, у частині 5 статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Разом з цим, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України). Така правова позиція викладена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 05.11.2019 у справі №908/2348/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі East/West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява N 19336/04, § 268)).

Аналіз наведених норм статті 126 ГПК України, а також статті 129 цього Кодексу дає підстави для висновку, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість витрат та їх пропорційність предмету спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 вказала, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України. Частинами першою та другою статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру чи погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" , враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Разом з тим, відповідно до правової позиції, викладеної у п. 127 постанови постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).

З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних умов справи, керуючись у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність перерозподілу витрат відповідача на професійну правничу допомогу поклавши на відповідача половину цих витрат (23450,00 грн.), а іншу половину покласти на прокурора (23450,00 грн.).

На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 13, 73, 74, 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Новаагро Україна" про розподіл судових витрат (вх.№ 29055 від 12.12.2025) по справі - задовольнити.

Ухвалити у справі № 922/2991/25 додаткове рішення.

Стягнути з Харківської обласної прокуратури (61001, м. Харків, вул. Богдана Хмельницького, 4, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Новаагро Україна" (61002, м. Харків, вул. Чернишевська, буд. 66, ) 23450,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

В решті заяви - відмовити.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення господарського суду може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту додаткового рішення.

Повне додаткове рішення складено "01" січня 2026 р.

Суддя А.М. Буракова
Справа № 922/2991/25