ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року м. Черкаси Справа № 925/1255/25

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Чевгуза О.В., з секретарем судового засідання Брус Л.П., за участю представників:

від позивача: Воронецький Р.А. - за довіреністю,

відповідача - не з`явився,

третьої особи: Мішенко О.О. - самопредставництво,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області у місті Черкаси справу

за позовом Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України»

до Набутівської сільської ради Черкаського району Черкаської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Черкаська обласна військова адміністрація

про усунення перешкод у праві користування та розпорядження земельною ділянкою

ВСТАНОВИВ:

Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Набутівської сільської ради Черкаського району Черкаської області про усунення перешкоди у праві користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом скасування у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0435 з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо зазначеної земельної ділянки.

Позов обґрунтований неправомірним вибуттям з державної власності та постійного користування Філії "Корсунь-Шевченківське лісове господарство" ДП "Ліси України" у комунальну власність Набутівської сільської ради Черкаського району Черкаської області земельної ділянки площею 2,7 га, що відноситься до категорії земель лісогосподарського призначення на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області №23-3965/14-18-СГ від 26.09.2018 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність». Наказом передано відповідачу земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 4345,6211 га, де в додатку до наказу зазначено земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:0435 площею 2,7 га ( п. 84 Переліку додатку до акта від 27.09.2018). 09.10.2018 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за Набутівською сільською радою зареєстровано право власності на ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :04:001:0435 площею 2,7 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 225, номер відомостей про речове право 28342338. Площа земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0435 (2,7 га) припадає на земельні ділянки, що відносяться до категорії земель лісогосподарського призначення та перебувають в постійному користуванні ДП "Ліси України". ДП «Ліси України» в особі Філії «Центральний лісовий офіс», яке є правонаступником ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство», погодження на вилучення, зміну цільового призначення, а також погодження суміжних меж земельних ділянок з вказаним кадастровим номером, не надавало.

Ухвалою від 20.10.2025 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; справу вирішив розглядати за правилами загального позовного провадження; залучив до участі у справі на стороні позивача третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Черкаську обласну військову адміністрацію.

Ухвалою від 20.11.2025 Господарський суд Черкаської області закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 11 год 00 хв 18.12. 2025.

У призначене судове засідання представник відповідача не з`явився, причини неявки - не відомі.

У зв`язку з відсутністю у відповідача зареєстрованого електронного кабінету в підсистемі "Електронний Суд" копія ухвали суду від 20.10.2025 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, призначення підготовчого засідання була надіслана на його адресу рекомендованим листом, вручена 24.10.2025, копія ухвали суду від 18.12.2025 про призначення справи до судового розгляду по суті, вручена 28.11.2025, в матеріалах справи містяться поштові повідомлення з відміткою про вручення адресату ухвал суду. Отже, відповідач був повідомлений про час та місце розгляду справи судом належним чином.

Участь у судовому засіданні є правом учасника судового процесу (п. 2 частини 1 статті 42 Господарського процесуального кодексу України).

Явка учасників судового провадження в судове засідання судом обов`язковою не визнавалась.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 3 статті 202 ГПК України, суд розглядає справу за відсутності учасника справи або його представника, якщо їх було належним чином повідомлено про судове засідання, у разі, зокрема, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Отже, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи. Учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 202 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача за наявними в ній матеріалами.

Суд зауважує, що відповідач своїм правом у визначений судом строк на подання відзиву на позов не скористався; будь-які інші письмові заперечення, докази, що впливають на вирішення спору по суті, не надав.

Представник позивача та третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 17.12.2025 підписана вступна та резолютивна частини рішення.

Відомості про вказані процесуальні дії занесені до протоколу судового засідання.

Заслухавши пояснення та обґрунтування позовних вимог позивача, позицію представника третьої особи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено такі обставини.

Відповідно до рішення Сахнівської сільської ради №15-1/VІІ від 19.09.2016 «Про добровільне об`єднання територіальних громад» Сахнівська сільська рада об`єдналася з територіальними громадами сіл Нетеребка, Набутів, селище Сахнівське Нетеребської сільської ради, сіл Бровахи та Буда-Бровахівська Бровахівської сільської ради, села Драбівка та селище Червоне Драбівської сільської ради, сіл Корнилівка, Паськів Корнилівської сільської ради, сіл Кичинці, Мірошниківка Кичинецької сільської ради, села Сахнівка Сахнівської сільської ради в Набутівську об`єднану територіальну громаду з адміністративним центром у с. Набутів.

Згідно з п. 4 Рішення, правонаступником всього майна, прав та обов`язків територіальних громад, що об`єдналися, визнано Набутівську об`єднану територіальну громаду ( а.с.53).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області №23-3965/14-18-СГ від 26.09.2018 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» передано Набутівській сільській раді Корсунь- Шевченківського району Черкаської області земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 4345,6211 га, які розташовані в адміністративних межах Деренковецької, Сахнівської, Нетеребської, Кичинецької, Кіровської, Драбівської, Бровахівської сільських рад Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, згідно з актом приймання-передачі ( а.с.17).

Згідно з додатком до наказу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області №23-3965/14-18-СГ від 26.09.2018 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність», а саме переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності на території Набутівської ОТГ включено земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:0435 площею 2,7 га ( п. 84 Переліку додатку до акта від 27.09.2018, а.с. 18).

Пунктом 2 наказу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області №23-3965/14-18-СГ від 26.09.2018, визначено, що право власності на земельні ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну від 27.09.2018, Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області, відповідно до наказу №23-3965/14-18-СГ від 26.09.2018, передає із державної власності, а Набутівська сільська рада приймає комунальну власність земельні ділянки, згідно додатку (а.с.17).

Рішенням Набутівської сільської ради №23-12/VІІ від 12.10.2018 «Про приймання у комунальну власність Набутівської сільської ради земельних ділянок» прийнято у комунальну власність територіальної громади Набутівської сільської ради із земель державної форми власності, земельні ділянки загальною площею 4345,6211 га (за межами населеного пункту) згідно додатку до даного рішення.

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором виконавчого комітету Набутівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області Кулініч Мариною Вікторівною, 09.10.2018 зареєстровано право власності за Набутівською сільською радою на земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:0435 площею 2,7 га, за цільовим призначенням - землі запасу (а.с. 12).

Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, земельна ділянка з кадастровим номером :04:001:0435 віднесена до категорії земель сільськогосподарського призначення, знаходиться в адмінмежах Бровахівської сільської ради, Власником вказана Набутівська сільська рада Корсунь-Шевченківського району Черкаської області (код 41063219).

Відповідно до матеріалів лісовпорядкування, земельна ділянка з кадастровим номером :04:001:0435 накладається на землі лісогосподарського призначення у кварталі 79, виділ 15,19 Таганчанського лісництва.

Згідно проекту організації та розвитку лісового господарства ДП "Корсунь-Шевченківське лісове господарство" (Ірпінь-2014) ділянка:

- в кварталі 79, виділ 15 Таганчанського лісництва обліковується - ліси протиерозійні та має склад насадження 90 % - акації білі, 10 % - верба. Вік насаджень станом на 2025 - 86 років;

- кварталі 79, виділ 19 Таганчанського лісництва обліковується - ліси

протиерозійні та має склад насадження 80 % - акації білі, 20% - сосна звичайна. Вік насаджень станом на 2025 - 51 рік.

В позовній заяві позивач зазначив, що за даними Публічної кадастрової карти України земельна ділянка площею 2,7 га кадастровий номер :04:001:0435 частково вкрита лісовою рослинністю та межує виключно із земельними ділянками, що є державною власністю, відносяться до категорії земель лісогосподарського призначення та перебувають в постійному користуванні ДП "Ліси України".

Крім цього, земельна ділянка з кадастровим номером :04:001:0435 відповідно до проекту організації та розвитку лісового господарства Корсунь-Шевченківського держлісгоспу (Ірпінь-2005) накладається на землі лісогосподарського призначення у кварталі 137, виділ 16,35 Таганчанського лісництва.

Відповідно до інформації Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання ВО «Укрдержліспроект» за № 02/1470-25 від 07.10.2025 з фрагментами Публічної кадастрової карти України, земельна ділянка з кадастровим номером :04:001:0435 накладається на землі лісового фонду квартал 79 Таганчанського лісництва, що підтверджується фрагментом Публічної кадастрової карти України з нанесеними межами кварталів та межами земельних ділянок згідно вказаного кадастрового номеру за даними лісовпорядкування виконаними Українською лісовпорядною експедицією станом на 01.01.2014 (а.с. 20-21).

На підставі наказу Державного агентства лісових ресурсів України №930 від 28.10.2022 "Про припинення ДП "Корсунь-Шевченківське лісове господарство", ДП "Ліси України" є правонаступником прав та обов`язків ДП "Корсунь-Шевченківське лісове господарство" (а.с. 22).

Відповідно до наказу Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" від 18.10.2024 № 1864 "Про припинення філії "Корсунь-Шевченківське лісове господарство" ДП "Ліси України" та наказу Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" від 31.12.2024 № 2335 "Про затвердження передавальних актів філій, що координуються Центральним лісовим офісом", всі активи та пасиви філії "Корсунь-Шевченківське лісове господарство" (а.с. 25) передано до філії "Центральний лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України".

Відповідно до п. 3.1 Положення (а.с. 31-43) про філію "Центральний лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", філія діє від імені ДП "Ліси України" та в його інтересах.

Правонаступництво позивача за припиненими територіальними лісовими господарствами закріплено в Статуті позивача (а.с. 54-73).

Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо юридичної особи, зокрема, дані про відокремлені підрозділи юридичної особи. Відомості з Єдиного державного реєстру, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи - підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.

Відокремлений підрозділ - це підрозділ юридичної особи, що знаходиться поза її місцезнаходженням, здійснює всі або частину її функцій, виконує роботи або операції, надає послуги від імені юридичної особи, або здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи.

Відокремлений підрозділ не є юридичною особою. Такий підрозділ наділяється майном юридичної особи, що його створила, і діє на підставі затвердженого нею положення. Відомості про відокремлені підрозділи юридичних осіб містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань і їм присвоюється ідентифікаційний код.

У Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань міститься запис про юридичну особу Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" (ДП "Ліси України" код 44768034 (місто Київ), а також дані про його відокремлені підрозділи.

Позивач в позовній заяві зазначив, що площа земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0435 (2,7 га) припадає на земельні ділянки, що відносяться до категорії земель лісогосподарського призначення та перебувають в постійному користуванні ДП "Ліси України". ДП «Ліси України» в особі Філії «Центральний лісовий офіс», яке є правонаступником ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство», погодження на вилучення, зміну цільового призначення, а також погодження суміжних меж земельних ділянок з вказаним кадастровим номером, не надавало.

Згідно з ст.ст. 13, 14 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом з ст.ст. 11, 15, 16 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення правовідношення, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Земельний кодекс України (у відповідній редакції) визначає зокрема наступне:

земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами ( ч. 1 ст. 3);

до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить:

а) розпорядження землями територіальних громад;

б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу;

в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;

г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;

ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст;

д) організація землеустрою;

е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів;

є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства;

ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства;

з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу;

и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом;

і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок;

ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст;

й) вирішення земельних спорів;

к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону (ст. 12);

Відповідно до ст. 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Зміна цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 Земельного кодексу України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать:

а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги);

б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісового фонду, землі під господарськими будівлями і дворами, землі тимчасової консервації тощо)

Відповідно до ч.1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1 Лісового кодексу України захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави. Лісова ділянка - ділянка лісового фонду України з визначеними межами, виділена відповідно до цього Кодексу для ведення лісового господарства та використання лісових ресурсів без вилучення її у землекористувача або власника землі.

Відповідно до ст. 7 Лісового кодексу України ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи.

Відповідно до ст. 31 Лісового кодексу України Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації у сфері лісових відносин у межах своїх повноважень на їх території:1) забезпечують реалізацію державної політики у сфері лісових відносин;2) беруть участь у розробленні та забезпеченні виконання регіональних (місцевих) програм з охорони, захисту, використання та відтворення лісів;3) здійснюють контроль за додержанням законодавства у сфері лісових відносин;4) передають у власність, надають у постійне користування для ведення лісового господарства земельні лісові ділянки, що перебувають у державній власності, на відповідній території; 5) пункт виключено;6) приймають рішення про виділення в установленому порядку для довгострокового тимчасового користування лісами лісових ділянок, що перебувають у державній власності, на відповідній території, а також у межах міст обласного та республіканського (Автономної Республіки Крим) значення;7) обмежують або тимчасово припиняють діяльність підприємств, установ та організацій у разі порушення ними лісового законодавства в порядку, передбаченому законодавством; 8) забезпечують здійснення заходів з охорони і захисту лісів, створюють охоронні зони для збереження біорізноманіття у лісах, ліквідації наслідків стихійних явищ, лісових пожеж, залучають у встановленому порядку до здійснення таких заходів населення, транспортні та інші технічні засоби та обладнання, забороняють відвідування лісів населенням і в`їзд до них транспортних засобів у період високої пожежної небезпеки в порядку, передбаченому законодавством;9) встановлюють ліміт використання лісових ресурсів під час заготівлі другорядних лісових матеріалів та здійснення побічних лісових користувань, крім лісових ділянок сумарною площею до 100 гектарів, які перебувають на землях усіх категорій (крім територій природно-заповідного фонду та земель іншого природоохоронного призначення);10) встановлюють максимальні норми безоплатного збору дикорослих трав`яних рослин, квітів, ягід, горіхів, грибів тощо;11) вирішують інші питання у сфері лісових відносин відповідно до закону.

Відповідно до ст. ст. 45, 47, 48, 54 Лісового кодексу України облік лісів включає збір та узагальнення відомостей, які характеризують кожну лісову ділянку за площею, кількісними та якісними показниками. Основою ведення обліку лісів є матеріали лісовпорядкування. Лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації та науково обгрунтованого ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України. Лісовпорядкування є обов`язковим на всій території України та ведеться державними лісовпорядними організаціями за єдиною системою в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади з питань лісового господарства.

Відповідно до п.п.3-5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України існуючі до набрання чинності цим Кодексом поділ лісів за категоріями захисності та відповідний режим ведення лісового господарства не можуть бути змінені до затвердження в установленому порядку відповідних нормативно-правових актів, передбачених цим Кодексом. Спеціальні дозволи на використання лісових ресурсів, видані до набрання чинності цим Кодексом, діють до завершення терміну, на який вони були видані. До одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерного дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентується галузевими нормативними документами. Зокрема, за змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карі, затвердженої Держлісгоспом СРСР 11.12.1986, планшети лісовпорядкування відносяться до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування.

У відповідності до ч. 2 ст. 84 Земельного кодексу України право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, державних органів приватизації відповідно до Закону.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов`язаних з веденням лісового господарства, провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельних ділянок у власність або надання у постійне користування відповідно до Земельного кодексу України (ст. 57 Лісового кодексу України).

Враховуючи викладене, правом приймати рішення щодо розпорядження земельними ділянками державної власності лісогосподарського призначення наділені обласні державні адміністрації.

Згідно з підпунктами, а) та в) п. 24 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України (в редакції Закону України від 28.04.2021 № 1423-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин") землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель:

- що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук);

- природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення.

З матеріалів справи судом встановлено, що Наказом Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області №23-3965/14-18-СГ від 26.09.2018 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» передано Набутівській сільській раді Корсунь- Шевченківського району Черкаської області земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 4345,6211 га, які розташовані в адміністративних межах Деренковецької, Сахнівської, Нетеребської, Кичинецької, Кіровської, Драбівської, Бровахівської сільських рад Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, згідно з актом приймання-передачі ( а.с.17).

Згідно з додатком до наказу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області №23-3965/14-18-СГ від 26.09.2018 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність», а саме переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності на території Набутівської сільської ради включено земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:0435 площею 2,7 га ( п. 84 Переліку додатку до акта від 27.09.2018, а.с. 18).

Відповідно до акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну від 27.09.2018, Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області, відповідно до наказу №23-3965/14-18-СГ від 26.09.2018, передало із державної власності, а Набутівська сільська рада прийняла комунальну власність земельні ділянки, згідно додатку (а.с.17).

Рішенням Набутівської сільської ради №23-12/VІІ від 12.10.2018 «Про приймання у комунальну власність Набутівської сільської ради земельних ділянок» прийнято у комунальну власність територіальної громади Набутівської сільської ради із земель державної форми власності, земельні ділянки загальною площею 4345,6211 га (за межами населеного пункту) згідно додатку до даного рішення.

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором виконавчого комітету Набутівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області Кулініч Мариною Вікторівною, 09.10.2018 зареєстровано право власності за Набутівською сільською радою на земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:0435 площею 2,7 га, за цільовим призначенням - землі запасу (а.с. 12).

Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, земельна ділянка з кадастровим номером :04:001:0435 віднесена до категорії земель сільськогосподарського призначення, знаходиться в адмінмежах Бровахівської сільської ради, Власником вказана Набутівська сільська рада Корсунь-Шевченківського району Черкаської області (код 41063219).

ДП «Ліси України» в особі Філії «Центральний лісовий офіс», яке є правонаступником ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство», погодження на вилучення, зміну цільового призначення, а також погодження суміжних меж земельних ділянок з вказаним кадастровим номером, не надавало.

Судом встановлено, що під час складання технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в адмінмежах Сахнівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області допущено включення в склад земельних ділянок з призначенням "землі сільськогосподарського призначення", земельних ділянок лісогосподарського призначення державної власності, що перебувають в постійному користуванні ДП "Ліси України" (в даний час це правонаступник за ДП "Корсунь-Шевченківське лісове господарство").

07.10.2025 на запит позивача ВО "Укрдержліспроект" надало фрагменти накладок на ортофотоплан кварталів 75, 79 Таганчанського лісництва ДП "Корсунь-Шевченківське лісове господарство" з межами їхніх таксаційних виділів і межами земельних ділянок згідно наданих кадастрових номерів відповідно до матеріалів базового лісовпорядкування 2014 року (а.с. 20-21).

Згідно матеріалів лісовпорядкування, земельна ділянка з кадастровим номером :04:001:0435 накладається на землі лісогосподарського призначення у кварталі 79, виділ 15,19 Таганчанського лісництва.

Згідно проекту організації та розвитку лісового господарства ДП "Корсунь-Шевченківське лісове господарство" (Ірпінь-2014) ділянка:

- в кварталі 79, виділ 15 Таганчанського лісництва обліковується - ліси протиерозійні та має склад насадження 90 % - акації білі, 10 % - верба. Вік насаджень станом на 2025 - 86 років;

- кварталі 79, виділ 19 Таганчанського лісництва обліковується - ліси

протиерозійні та має склад насадження 80 % - акації білі, 20% - сосна звичайна. Вік насаджень станом на 2025 - 51 рік.

Крім, цього земельна ділянка з кадастровим номером :04:001:0435 відповідно до проекту організації та розвитку лісового господарства Корсунь-Шевченківського держлісгоспу (Ірпінь-2005) накладається на землі лісогосподарського призначення у кварталі 137, виділ 16,35 Таганчанського лісництва.

З матеріалів справи судом встановлено, що Черкаська обласна державна адміністрація, як розпорядник земель лісового фонду, згоди на вилучення спірної земельної ділянки, яка розташована в межах населених пунктів Набутівської ОТГ Черкаського району Черкаської області (колишньої Сахнівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району, Черкаської області) на користь Набутівської сільської ради не надавала, будь-які рішення щодо зміни її цільового призначення не приймала.

З огляду на викладене, суд доходить до висновків, що спірну земельну ділянку неправомірно вилучено із земель лісогосподарського призначення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Земельного кодексу України зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності проводилася органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймали рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статей 57, 59 Лісового кодексу України зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов`язаних з веденням лісового господарства, провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельних ділянок у власність або надання у постійне користування відповідно до Земельного кодексу України.

Переведення земельних лісових ділянок до нелісових земель у цілях, пов`язаних з веденням лісового господарства, здійснюється без їх вилучення у постійного лісокористувача з дозволу органу виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, за погодженням з органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями.

Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

Порядок вилучення земельних ділянок врегульовано ст. 149 Земельного кодексу України , відповідно до якої на час виникнення спірних відносин земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, могли вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим кодексом.

Частинами другою та дев`ятою статті 149 Земельного кодексу України було визначено, що вилучення земельних ділянок, провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад, відповідно до їх повноважень.

Кабінет Міністрів України, зокрема, вилучав земельні ділянки державної власності, які перебували у постійному користуванні, - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси для не лісогосподарських потреб.

Оскільки спірна ділянка та права на неї знаходиться на землях лісогосподарського призначення є об`єктом земельних правовідносин, то суб`єктний склад і зміст таких правовідносин має визначатися згідно з нормами земельного законодавства та лісового законодавства у частині використання й охорони лісового фонду (Постанова Великої Палати Верховного Суду України від 14.11.2018 № 183/1617/16).

Згідно із пунктом 5 статті 27 Лісового кодексу України Кабінет Міністрів у сфері лісових відносин передає у власність, надає у постійне користування для нелісогосподарських потреб земельні лісові ділянки, що перебувають у державній власності.

Згідно із пунктом 4 статті 31 Лісового кодексу України обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації у сфері лісових відносин у межах своїх повноважень передають у власність, надають у постійне користування для ведення лісового господарства земельні лісові ділянки, що перебувають у державній власності, на відповідній території.

З аналізу зазначених норм законодавства вбачається, що землі лісового фонду, які за матеріалами лісовпорядкування знаходяться у користуванні державних лісогосподарських підприємств, належать до державної власності та перебувають у розпорядженні обласних державних адміністрацій.

Вказане беззаперечно свідчить, що спірна земельна ділянка на момент передачі Головним управлінням Держгеокадастру Набутівській сільській раді та на теперішній час належить до земель державної власності лісогосподарського призначення, перебуває у постійному користуванні ДП «Ліси України» та належить до земель державного лісового фонду, розпорядження якими на час її передачі Набутівській сільській раді для нелісогосподарських потреб мала здійснювати виключно Черкаська обласна державна адміністрація.

Відсутність спрямованого на відчуження земельної ділянки рішення повноважного органу державної влади Черкаської обласної державної адміністрації, означає, що держава як власник, не виявляла волю на вилучення та передачу у користування земельної ділянки.

У спорах стосовно земельних ділянок у складі земель з особливим правовим статусом (зокрема, лісів), які перебувають під посиленою правовою охороною держави, остання, втручаючись у право мирно володіти відповідними земельними ділянками з боку приватних осіб, може захищати загальні інтереси у безпечному довкіллі, недопущенні погіршення екологічної ситуації, у використанні власності не на шкоду людині та суспільству (ч. З ст. 13, ч. 7 ст. 41, ст. 50 Конституції України). Ці інтереси реалізуються, зокрема, через цільовий характер використання земельних ділянок (ст. ст. 18, 19, п. «а» ч. 1 ст. 91 ЗК України), які набуваються лише згідно із законом (стаття 14 Конституції України). Заволодіння приватними особами такими ділянками всупереч чинному законодавству, без належного дозволу уповноваженого на те органу може зумовлювати конфлікт між гарантованим статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) правом цих осіб мирно володіти майном і правами інших осіб та всього суспільства на безпечне довкілля.

Подібні правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 357/9328/15-ц, від 15.05.2018 у справі № 372/2180/15-ц, від 07.11.2018 у справі № 488/6211/14-ц.

Тому з огляду на вищевикладене особа не може набути статусу добросовісного володільця земельної ділянки у складі земель з особливим правовим режимом без належного дозволу уповноваженого на те органу, оскільки в силу зовнішніх, об`єктивних обставин, явних і видимих природних ознак земельної ділянки така особа, проявивши розумну обачність, могла і повинна була знати про це, зважаючи на презумпцію знання закону.

Крім того, власник нерухомого майна не втрачає права володіння ним навіть тоді, коли таке майно протиправно або на підставі відповідного титулу використовує інша особа.

Відповідно до ст. ст. 330, 387 та 658 ЦК України право власності дійсного власника майна презюмується і не припиняється із втратою майна, це право підлягає захисту протягом усього часу наявності в особи титулу власника майна.

Отже, за відсутності правової підстави на виникнення в іншої особи титульного володіння на земельну ділянку належним способом правового захисту є усунення перешкод у її користуванні законним володільцем, а не витребування такої ділянки від фактичного володільця.

Земельна ділянка наразі зареєстрована на праві власності за Набутівській сільській раді, проте в силу закону вона не може перебувати у комунальній власності, тому права держави на реалізацію усіх правомочностей щодо земельної ділянки, а саме користування і розпорядження нею встановлені законом та підлягають захисту шляхом усунення перешкод у здійсненні права розпорядження цією земельною ділянкою через скасування державної реєстрації прав на земельну ділянку.

Такі твердження узгоджуються із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 28.11.2018 у справі № 504/2864/13-ц, від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц та від 07.04.2020 у справі № 372/1684/14-ц.

Під способами захисту суб`єктивних земельних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (п. 5.5 постанови Великої Палати Верховного суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).

Серед способів захисту речових прав законодавство виокремлює такий спосіб захисту як усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном. Вказаний спосіб захисту можна реалізувати шляхом подання негаторного позову.

З огляду на викладене, наразі вбачаються підстави для звернення до суду з негаторним позовом щодо усунення перешкод у розпорядженні земельною ділянкою державної власності.

Отже, надання у користування земельної ділянки лісогосподарського призначення, з порушенням Земельного та Лісового кодексів України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави. У такому разі власник майна може звернутись до суду з негаторним позовом про зобов`язання повернути земельну ділянку, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки (подібні висновки викладено у п. 71 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 504/2864/13-ц, п. 81 постанови Великої Палати Верховного Суду 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц, п. 51 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц).

За змістом ч.ч. 9, 10 ст. 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до ч. 13 ст. 79-1 Земельного кодексу України , земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі, зокрема, скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації.

Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

Згідно з ч. 1 ст. 1 цього Закону державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 Закону до Державного земельного кадастру включаються відомості щодо цільового призначення земельної ділянки (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель). Земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер, який є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором виконавчого комітету Набутівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області Кулініч Мариною Вікторівною, 09.10.2018 зареєстровано право власності за Набутівською сільською радою на земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:0435 площею 2,7 га, за цільовим призначенням - землі запасу (а.с. 12).

Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, земельна ділянка з кадастровим номером :04:001:0435 віднесена до категорії земель сільськогосподарського призначення, знаходиться в адмінмежах Бровахівської сільської ради, власником вказана Набутівська сільська рада Корсунь-Шевченківського району Черкаської області (код 41063219).

У даних правовідносинах, у тому числі, порушено саме порядок встановлення цільового призначення земельної ділянки в ході проведення інвентаризації земель, що є підставою для пред`явлення позову про скасування державної реєстрації прав на земельну ділянку та скасування реєстрації цієї земельної ділянки в Державному земельному кадастрі.

Скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та реєстрі речових прав дасть можливість розроблення позивачем нового проекту відведення чи технічної документації на спірну ділянку з належним віднесенням її до категорії земель лісогосподарського призначення і подальшої реєстрації за позивачем.

Згідно зі статтями 78, 79-1, 80, 83 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землю та інших речових прав є, зокрема, держава, територіальні громади, фізичні особи, а набуття та припинення прав на земельні ділянки здійснюється у порядку, визначеному законом. Відповідно до статей 316, 317, 319, 321, 328 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права набуваються на підставах, що не заборонені законом, а їх державна реєстрація є необхідною умовою виникнення таких прав у випадках, визначених законом.

За приписами статей 2, 3, 9, 24, 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів набуття, зміни або припинення таких прав, при цьому державна реєстрація здійснюється виключно за наявності належних правовстановлюючих документів.

Суд враховує, що державна реєстрація речових прав сама по собі не є підставою для виникнення права за відсутності правовстановлюючих документів, а у разі встановлення незаконності реєстрації такі права підлягають припиненню в судовому порядку.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що зареєстровані за відповідачем речові права та їх обтяження щодо спірної земельної ділянки як на ділянку сільськогосподарського призначення, не відповідають вимогам чинного законодавства, порушують права та охоронювані законом інтереси позивача, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України у резолютивній частині рішення зазначаються відомості про розподіл судових витрат.

З урахуванням повного задоволення позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 3 028,00 грн. на підставі ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 236-241, 256 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Усунути перешкоди у праві користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом скасування у Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0435 з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо зазначеної земельної ділянки.

Стягнути з Набутівської сільської ради Черкаського району Черкаської області (, вул. Центральна, 191/1 с.Набутів, Черкаський район, Черкаська область) на користь Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі Філії "Центральний лісовий офіс" (, місцезнаходження: 18009, м. Черкаси, пров. Медичний, 4, розрахунковий рахунок НОМЕР_1 в АТ "Укрексімбанк") -- 3028,00 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту рішення.

Повне рішення складене та підписане 27 січня 2026 року.

Суддя О.В. Чевгуз