РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.09.2025Справа № 910/4644/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Селівона А.М., при секретарі судового засідання Колосовій О.П., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КТЛ УКРАЇНА" вул. Приморська, 6В, м. Одеса, Одеський р-н, Одеська обл.,65082

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕКСТУРНИЙ ЕЛЕГАНС" вул. Дегтярівська, 30В, м. Київ, 04119

про стягнення 5 467 162,58 грн.

Представники сторін:

від позивача: Сєркова С.Г. (режимі відеоконференції).

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КТЛ УКРАЇНА" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕКСТУРНИЙ ЕЛЕГАНС» про стягнення 5 467 162,58 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем мов укладеного між сторонами Договору транспортного експедирування № 23/05/22-БМТ/1 від 23.05.2022 року в частині своєчасної та повної оплати наданого позивачем комплексу послуг з організації та забезпечення перевезення вантажів, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість у вказаній сумі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/4644/25, приймаючи до уваги характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом на підставі ч.3 ст. 12 ГПК України постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 11.06.2025.

Поряд із цим, через систему "Електронний суд" 04.06.2025 року від представника позивача надійшло клопотання б/н від 04.06.2025 року про проведення судового засідання 11.06.2025 року та усіх наступних судових засідань у справі № 910/4644/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.06.2025 задоволено заяву представника позивача про участь у судовому засіданні 11.06.2025 у справі №910/4644/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Судом доведено до відома, що до початку підготовчого засідання, через систему "Електронний суд" 10.06.2025 представником позивача подано до суду додаткові пояснення б/н від 09.06.2025, з доказами надсилання до електронного кабінету відповідача, в яких позивач зазначає про надсилання Актів виконаних робіт та Актів звірки через систему Med.ok, які були отримані відповідачем та не підписані за відсутності жодних заперечень в частині обсягу чи вартості наданих послуг, а також наводить перелік актів, які підтверджують залучення третіх осіб до надання послуг, з одночасним долученням копій відповідних актів до письмових пояснень та розрахунку вартості послуг відповідно до наданої послуги за № 09062025 від 09.06.2025 року. Пояснення судом долучені до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 11.06.2025 у зв`язку з нез`явленням представника відповідача протокольною ухвалою оголошено перерву до 17.07.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2025 року враховуючи те, що судом остаточно з`ясований предмет спору та характер спірних правовідносин, позовні вимоги та склад учасників справи, визначені обставини справи, які підлягають встановленню, та зібрані відповідні докази, вчинені усі дії з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, судом закрито підготовче провадження у справі № 910/4644/25 та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.09.2024 року.

Судом доведено до відома, що через систему "Електронний суд" 12.09.2025 представником позивача подано до суду додаткові пояснення б/н від 11.09.2025 з додатками, з доказами надсилання до електронного кабінету відповідача, в яких позивач зазначає, що при формуванні Актів наданих послуг сума наданої послуги вказана вже з додаванням ПДВ, зазначення суми ПДВ яке вже включено у послугу, подане для відображення формування вартості послуги, тому всі види послуг які відображені у Акті вже включають в собі нараховане ПДВ і зазначені у Акті лише для відображення суми податків без необхідності їх додавання для визнання сумарної вартості наданої послуги. Також на підтвердження правильності розрахунків між сторонами та виконання з боку ТОВ «КТЛ Україна» своїх зобов`язань по оплаті за надані послуги надано платіжну інструкцію №17694 від 07.10.2022 року про перерахування коштів на загальну суму 4 330 357,32 грн., з якої загальна сума ПДВ по двом Актам наданих послуг складає 279 196,22 грн. Також позивач звертає увагу, якщо послуги, що є допоміжними у транспортній діяльності: навантаження, розвантаження, перевантаження, складська обробка товарів та інші аналогічні види послуг надаються поза межами митної території України, то дані послуги не підлягають оподаткуванню податком на додану вартість (незалежно від того, резидентом чи нерезидентом надаються такі послуги). Окрім цього позивачем надані докази надсилання рахунків на адресу відповідача у відповідності до п. 5.3 Договору, зокрема, копії електронних листів від 03.10.2022 року та 10.10.2022 року, а також скрін-шоти з програми Med.ok на підтвердження надсилання Актів наданих послуг. Додаткові пояснення судом долучені до матеріалів справи.

У судовому засіданні з розгляду справи по суті 03.09.2025 року протокольною ухвалою оголошено перерву до 18.09.2025 року.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог, а також заяв та клопотань процесуального характеру, окрім наявних в матеріалах справи, позивачем на час розгляду справи по суті 18.09.2025 суду не надано.

У судові засідання з розгляду справи по суті 03.09.2025 року та 18.09.2025 року з`явився представник позивача, представник відповідача - не з`явився.

Так, відповідно до частини 6 статті 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи чи її окремої системи (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасник справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно пункту 2 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Відповідач про проведення судових засідань 03.09.2025 року та 18.09.2025 року повідомлений належним чином відповідно до норм ст. 6 ГПК України шляхом надсилання до електронного кабінету копій ухвал суду від 17.07.2025 про закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті та від 03.09.2025 року про оголошення перерви в судовому засіданні у справі № 910/4644/25, факт отримання яких 25.07.2025 року та 08.09.2025 року підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про доставку електронних листів до електронного кабінету відповідача.

Про поважні причини неявки в судові засідання з розгляду справи по суті 03.09.2025 року та 18.09.2025 року представника позивача суд не повідомлено.

Також суд зазначає, що з урахуванням строків, встановлених ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, а саме протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі від 13.05.2025 року, які також визначені в ухвалі суду від 11.06.2025 року, відповідач мав подати відзив на позовну заяву.

Як свідчать матеріали справи, відповідач не скористався наданим йому процесуальним правом на подання відзиву на позов, передбаченим частиною 1 статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

Заяв та клопотань процесуального характеру від відповідача на час розгляду справи 17.07.2025 до суду також не надходило.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує спір за наявними матеріалами.

Наразі, на час проведення судового засідання 17.07.2025 від відповідача до суду не надходило жодних заяв про неможливість подання відзиву та/або про намір вчинення відповідних дій у відповідності до статті 165 Господарського процесуального кодексу України про неможливість та/або продовження відповідних процесуальних строків та заперечень щодо розгляду справи по суті.

В свою чергу суд наголошує, що відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на вищевикладене, оскільки відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, зокрема, відповідачем не надано відзив на позовну заяву, будь-яких письмових пояснень та інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, а також не забезпечено участь представника в судових засіданнях 03.09.2025 року та 18.09.2025 року, суд, на підставі частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку про можливість розгляду даної справи виключно за наявними матеріалами за відсутності представника відповідача.

У судових засіданнях з розгляду справи по суті 03.09.2025 року та 18.09.2025 року представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Відповідно до статті 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 18.09.2025 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши в судових засіданнях пояснення представника позивача Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України (чинного на час виникнення спірних правовідносин) господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Суд зазначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено за матеріалами справи, що 23.05.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КТЛ Україна» (експедитор за договором, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Біонеріка Рітейл» (клієнт за договором, відповідач у справі) було укладено Договір транспортного експедирування № 23/05/22-БМ/1 (далі - Договір), за умовами п. 2.1. якого експедитор за оплату та рахунок клієнта надає останньому комплекс послуг з організації та забезпечення перевезення імпортних, експортних, транзитних вантажів клієнта від місця, зазначеного клієнтом, до місця призначення різними видами транспорту за обумовленим маршрутом.

Розділами 1 - 13 Договору сторони погодили предмет договору, термінологію договору, права та обов`язки сторін, особливі умови, вартість послуг та порядок розрахунків, відповідальність сторін, обставини непереборної сили, строк дії договору, порядок вирішення спорів, прикінцеві положення тощо.

Суд зазначає, що за приписами статті 180 Господарського кодексу України (чинного на час виникнення спірних правовідносин) строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, є строком дії останнього.

За приписами статті 905 Цивільного кодексу України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.10.1 Договору останній набуває чинності з моменту та за умови підписання його уповноваженими представниками сторін та діє до 31 грудня 2022 року, а щодо взаєморозрахунків сторін - до повного виконання сторонами зобов`язань із проведення взаєморозрахунків.

Якщо жодна із сторін не заявить про свій намір припинити дію цього Договору до закінчення строку його дії, він вважається пролонгованим на кожен наступний календарний рік (дванадцять місяців з 01 січня до 31 грудня відповідного року).

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором про транспортне експедирування, який підпадає під правове регулювання норм глави 65 Цивільного кодексу України та глави 32 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 929 Цивільного кодексу України, що кореспондується зі статтею 316 Господарського кодексу України (чинного на час виникнення спірних правовідносин), за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо). Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов`язки експедитора виконуються перевізником. Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Окрім цього, відповідно до статті 1 спеціального Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", який визначає правові та організаційні засади транспортно-експедиторської діяльності в Україні і спрямований на створення умов для її розвитку та вдосконалення, транспортно-експедиторська діяльність - підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів; транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування; експедитор (транспортний експедитор) - суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування; клієнт - споживач послуг експедитора (юридична або фізична особа), який за договором транспортного експедирування самостійно або через представника, що діє від його імені, доручає експедитору виконати чи організувати або забезпечити виконання визначених договором транспортного експедирування послуг та оплачує їх, включаючи плату експедитору.

Відповідно до частини 3 статті 8 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитори за дорученням клієнтів забезпечують оптимальне транспортне обслуговування, а також організовують перевезення вантажів різними видами транспорту територією України та іноземних держав відповідно до договорів (контрактів), згідно з якими сторони мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим та іншими законами України.

Згідно з абзацом 1 статті 9 зазначеного Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до абзацу 1 статті 11 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитор зобов`язаний надавати транспортно-експедиторські послуги згідно з договором транспортного експедирування і вказівками клієнта, погодженими з експедитором у встановленому договором порядку.

У відповідності до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно п. 4.1.1 Договору Експедитор зобов`язується надати клієнтові транспортно-експедиційні послуги відповідно до умов цього Договору та узгоджених Заявок.

У відносинах із третіми особами, залученими експедитором до надання транспортно-експедиційних послуг, діяти в інтересах клієнта (п.4.1.2 Договору).

Пунктом 2.2 Договору визначено - вид, кількість/обсяг вантажів, маршрут перевезення, способи транспортування та види транспорту, перевалки, зберігання, їх особливі умови та властивості, характеристики, що вимагають більшої докладної регламентації, умови фрахтування (букінгу), необхідність стафірування/розстафірування, а також спосіб доставки вантажів до місця призначення погоджуються сторонами в письмових інструкціях Клієнта/Заявках або в додаткових угодах, які є невід`ємною частиною цього договору. Заявка, узгоджена Сторонами в порядку, встановленим цим Договором, становить його невід`ємну частину.

Як визначено п. 3.1 Договору надання послуг за даним Договором здійснюється на підставі Заявки Клієнта на кожен конкретний вид логістичних послуг та є невід`ємною частиною цього Договору.

Клієнт зобов`язаний повідомити Експедитора про необхідність надання транспортно-експедиційних послуг у письмовій формі, шляхом направлення Експедитору Заявки у відповідності до умов, викладених в п.3.2. цього Договору, за встановленою Додатком №2 до цього Договору формою, не пізніше, ніж за 5 (п`ять) діб до бажаної дати початку надання відповідних послуг (п.3.2 Договору).

Згідно п. 3.4 Договору форма (бланк) заявки затверджена у Додатку №2 до цього Договору, використовується для узгодження всіх доручень Клієнта, що надаються та виконуються відповідно до цього Договору.

За умовами п.3.5 Договору заявка повинна містити такі дані: маршрут перевезення; властивості і характеристики вантажу, особливості його перевезення, необхідність застосування спеціального (рефрижераторного) обладнання. Сторона, яка здійснює пакування/маркування вантажу та відповідно несе відповідальність за пакування вантажу, опис вантажу (найменування, код TH ЗЕД, загальна вага нетто, загальна вага брутто); вид і спосіб упаковки; дані про опломбування вантажу/ або про необхідність його прийняття за кількістю та якістю; кількість вантажних місць, розміри і вага одного вантажного місця; найменування вантажовідправника, вантажоодержувача та їх адреси; прізвище, ім`я, по батькові відповідального за відвантаження/прийом вантажу представника вантажовідправника/ вантажоодержувача і засоби зв`язку з ним; місце, дату і час завантаження/доставки вантажу, інструкції з оформлення товарно-транспортної документації.

Перелік даних, які повинні міститися в заявці, не є вичерпним і може бути доповнений Експедитором на його розсуд.

У разі необхідності застосування спеціального (рефрижераторного або іншого) обладнання для перевезення та збереження властивостей вантажу, перевезення окремих категорій вантажів (вантажів підвищеної вартості, фармацевтичної продукції, продуктів харчування, продуктів, що швидко псуються, живих тварин, небезпечних вантажів тощо) здійснюється виключно із дотриманням спеціальних умов, які Сторони погоджують у Заявці, окремому Додатку до цього Договору або шляхом укладення окремого договору та про що Клієнтом обов`язково повідомляється та зазначається в Заявці.

У разі, якщо це не зазначено в Заявці, наданій Клієнтом Експедитору, Експедитор не несе будь-якої відповідальності за пошкодження вантажу чи його будь-якого псування, знецінення, втрату товарного виду абощо.

Якщо в Заявці не вказано сторону, як4а здійснює пакування/маркування вантажу, відповідно до умов Договору такою стороною вважається клієнт.

Відмова клієнта у необхідності застосування спеціального обладнання для перевезення вантажу зазначається в Заявці.

Заявка підписується уповноваженими особами сторін з проставленням підпису і печатки за наявності.

Відповідно до п.3.7 Договору експедитор зобов`язаний розглянути направлену Клієнтом Заявку та прийняти її до виконання або повідомити Клієнта про неможливість виконання Заявки на вказаних Клієнтом умовах не пізніше, ніж протягом наступного за днем отримання Заявки робочого дня.

Як встановлено судом за матеріалами справи та зазначено позивачем, відповідно до п.п.2.2, 3.1 Договору сторонами було погоджено та підписано Заявку № 23/05-01 від 23.05.2022 року до Договору, копія якої наявна в матеріалах справи та якою сторони погодили наступні умови надання транспортно - експедиторських послуг: порт відправлення (завантаження) - Mersin, Turkie, адреса завантаження - Constanta Port, Romania, Socep Terminal, порт призначення (розвантаження) - Constanta, Romania, адреса розвантаження - залізнична станція Тернопіль, очікувана дата прибуття до порту призначення - 09.06.2022 року; найменування та характеристика вантажу - макаронні вироби в асортименті; специфіка вантажу та особливі вказівки клієнта (спеціальна умови транспортування, інше) - розвантажувальні роботи/ВРР у порту Констанца, портове експедирування, залізничне перевезення порт Констанца - станція Тернопіль, перевантажувальні роботи, пов`язані зі зміною типу колії, оформлення залізничних накладних, оформлення транзитної декларації Т1, повернення порожніх контейнерів за інструкціями контейнерної лінії; вартість послуг з ПДВ - еквівалент 5370 USD (за контейнер) у гривні за курсом НБУ+10%; вартість послуг є попередньо узгодженою та може бути відкоригована експедитором відповідно до умов на дату виставлення рахунку; у ставку не включені станційні залізничні збори станції Тернопіль, зберігання, демередж, додаткові витрати, пов`язані з митними формами контролю.

Перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в межах території України (п. 2.5 Договору).

Відповідно до п. 2.7 Договору підписанням даного Договору Клієнт підтверджує, що ознайомлений та погоджується зі Стандартними положеннями та умовами перевезень, що викладені на веб-сайті Експедитора за посиланням https://ktlukraine.com.

Згідно п. 4.1.8 Договору Експедитор зобов`язується після надання послуг за конкретною Заявкою надати Клієнту оригінали: рахунку на оплату вартості транспортно-експедиційних послуг, акт виконаних робіт у двох екземплярах, копії лінійного та/або внутрішнього коносаменту, у разі необхідності - документ, що підтверджують факт та розмір здійснених витрат, що підлягають відшкодуванню Клієнтом, а також, зареєструвати податкову накладну та/або розрахунок коригування до податкової накладної в порядку та у терміни, встановлені Податковим кодексом України.

Перелік документів, що підтверджують приймання вантажу до транспортування визначено статтею 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність".

Так, відповідно до частин 11, 12 статті 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Факт надання послуги при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Відповідно до пункту 5.11 Договору за фактом виконання кожного організованого за цим Договором перевезення сторонами підписується Акт виконаних робіт. У випадку якщо клієнт протягом 3 (трьох) календарних днів з дати направлення акту експедитором не підписано відповідний акт або не надано письмових обґрунтованих зауважень до нього, такий Акт виконаних робіт та транспортно-експедиційні послуги, відображені в ньому, вважаються прийнятими без зауважень, а вартість відповідних послуг підлягає оплаті клієнтом в порядку, встановленому цим Договором.

За умовами п. 13.9 Договору цей Договір, заявки, специфікації, рахунки, первинні бухгалтерські документи, додатки, додаткові угоди та інші документи за Договором можуть складатися в електронній формі та підписуватися Сторонами електронними-цифровими підписами (ЕЦП) або кваліфікованими електронними підписами (КЕП) в будь - якому з таких сервісів: «Вчасно» (vchasno.com.ua), «Paperless» (paperless.com.ua). M.E.Doc та інші. Електронні документи вважаються одержаними адресатом з моменту надсилання, якщо відправник не отримає автоматичне повідомлення про те, що електронний документ не надіслано.

Як встановлено судом за матеріалами справи та зазначено позивачем в позовній заяві, на виконання умов Договору та Заявки № 23/05-01 від 23.05.2022 року експедитором було надано послуги з організації перевезень, що підтверджується наданими позивачем складеними в односторонньому порядку актами, зокрема: Актом здачі - приймання робіт (надання послуг) №22100003 від 03.10.2022 року на суму 374 375,46 грн.; Актом здачі - приймання робіт (надання послуг) № 22100005 від 03.10.2022 року на суму 4 118 130,04 грн.; Актом здачі - приймання робіт (надання послуг) №22100008 від 03.10.2022 року на суму 307 888,09 грн.; Актом здачі - приймання робіт (надання послуг) № 22100009 від 03.10.2022 року на суму 3 386 768,99 грн., всього на суму 8 187 162,58 грн.

Позивач зазначає, що Акти виконаних робіт відповідно до п. 13.9 Договору направлялися відповідачу через систему Med.ok та були отримані контрагентом, що підтверджується наявними в матеріалах справи роздрукованими відповідними повідомленнями з вказаної системи про доставку документів адресату, проте не були підписані останнім.

Таким чином, за висновками суду, обов`язок позивача щодо пред`явлення актів виконаних робіт/наданих послуг відповідачеві виконано належним чином, обраний позивачем спосіб відправлення актів відповідачеві узгоджується з умовами Договору.

В свою чергу визначеному п.п.5.11 Договору обов`язку експедитора з надання замовнику документів для оплати виконаних робіт, зокрема, акту, кореспондує обов`язок замовника зі своєчасного підписання наданих експедитором актів виконаних робіт для засвідчення факту належного виконання транспортно - експедиторських послуг експедитором за Договором згідно умов вказаного пункту Договору.

Тобто, з огляду на умови пункту 5.11 Договору суд вважає вказані акти такими, що погоджені замовником, та є доказом належного виконання позивачем своїх зобов`язань щодо своєчасного та повного виконання обумовлених договором транспортно - експедиторських послуг, отже приходить до висновку про можливість вважати вказані в цих актах послуги такими, що позивачем надані в повному обсязі та відповідно до умов Договору.

Вказаний факт за відсутності будь - яких претензій замовника щодо обсягу, змісту та ціни наданих послуг, а також ненадання сторонами жодних доказів наявності мотивованої відмови відповідача від підписання спірних актів дає змогу стверджувати про наявність у відповідача зобов`язання з оплати послуг/робіт, а у позивача відповідного права вимагати такої оплати.

При цьому відповідачем не надано відзиву на позовну заяву, будь-яких письмових пояснень та інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті та заперечують наведені позивачем доводи та факти.

Окрім цього, листом №15/02-1 від 15.02. 2023 року ТОВ «Біонеріка Рітейл» визнавало заборгованість за спірним Договором та гарантувало позивачу оплату наданих ТОВ «КТЛ Україна» послуг за Договором транспортного експедирування №23/05/22-БМТ/1 від 23.05.2022 року.

Враховуючи вищевикладене, а також приписи чинного законодавства, оскільки надані позивачем актами виконаних робіт розцінюються судом в якості належних та допустимих доказів надання виконавцем послуг перевезення відправлень, суд доходить висновку, що позивачем виконано прийняті на себе зобов`язання з надання транспортно -експедиційних послуг, обумовлених Договором та Заявкою № 23/05-01 від 23.05.2022 року, в обсягах, зазначених в актах, та з належною якістю, а відповідачем, у свою чергу, прийнято виконання цих послуг без будь - яких зауважень.

Суд зазначає, що відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, та які повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, за висновками суду, документами, які підтверджують як факт виконання позивачем зобов`язання з надання послуг відповідачеві, так і факт виникнення у останнього зобов`язання з їх оплати, є акти здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Тобто, саме ці документи є первинними бухгалтерськими документами, які засвідчують здійснення господарської операції і містять інформацію про вартість наданих послуг (послуги з організації перевезень).

Таким чином, наявність актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), які розцінюються як погоджені замовником та є первинними обліковими документами у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і які відповідають вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/174 (зі змінами і доповненнями), та фіксують факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, виходячи з приписів чинного законодавства та домовленостей сторін є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за надані позивачем послуги.

Окрім цього умовами п. 4.2.1 Договору передбачене право експедитора для виконання узгодженої Заявки Клієнта залучати третіх осіб та здійснювати їх самостійний добір, а саме: перевізників, агентів, інших третіх осіб виходячи із доцільності та необхідності, та укладати правочини з такими третіми особами від свого імені. За окремим погодженням із Клієнтом у разі залучення Експедитором для виконання доручення Клієнта за цим Договором третьої особи у відносинах з нею Експедитор може виступати від імені Клієнта.

Як зазначено позивачем в письмових поясненнях, з метою виконання умов Договору ТОВ «КТЛ-Україна» було залучено третіх осіб для надання послуг організації зберігання контейнерів за межами України, організації навантажувально - розвантажувальних робіт за межами митної території України, організації доставки вантажу залізничним транспортом (навантажених контейнерів) за межами митної території України та на митній території України тощо, на підтвердження чого позивачем надані копії підписаних ТОВ «КТЛ-Україна» та третьою осою - ТОВ «Аркас Україна» актів виконаних робіт на виконання укладеного позивачем з вказаним товариством Договору надання послуг № 210426 від 23.04.2021 року, предметом якого є організація та виконання операцій, пов`язаних з морським і змішаним перевезенням, транспортно - експедиторським обслуговуванням експертно - імпортних операцій і транзитних вантажів, що перевозяться в контейнерах стандарту ISO.

Також на підставі вказаних актів наданих послуг та виконаних залученим ТОВ «Аркас Україна» робіт позивачем виставлено відповідачу рахунки щодо їх оплати, а саме: Рахунок на оплату № 22100003 від 03.10.2022 року на суму 374 375,46 грн.; Рахунок на оплату № 22100004 від 03.10.2022 року на суму 33 757,16 грн.; Рахунок на оплату № 22100005 від 03.10.2022 року на суму 4 118 130,04 грн.; Рахунок на оплату № 22100006 від 03.10.2022 року на суму 371 328,76 грн.; Рахунок на оплату № 22100008 від 03.10.2022 року на суму 307 888,09 грн.; Рахунок на оплату № 22100009 від 03.10.2022 року на суму 3 386 768,99 грн., всього на загальну суму 8 592 248,50 грн.

Стаття 931 Цивільного кодексу України встановлює, що розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частин 8, 10 статті 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування. У плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов`язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування. Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.

Згідно з абзацом 2 статті 12 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" клієнт зобов`язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Відповідно до частини 1 статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

У відповідності до п. 5.1. Договору загальна вартість цього Договору визначається у національній валюті України та складається з вартості усіх наданих та отриманих транспортно-експедиційних послуг за цим Договором за весь період його дії, що підтверджується підписаними обома сторонами Актами виконаних робіт за весь період дії Договору.

Платежі за транспортно-експедиційні послуги здійснюються Клієнтом відповідно до виставленого Експедитором рахунку. Сторони погодили, що рахунки, передані за допомогою факсимільного зв`язку або засобами електронної пошти, є таким, що надані належним чином, підлягають оплаті та мають силу оригіналу (п.5.3 Договору).

Згідно п. 5.4 Договору Клієнт здійснює оплату послуг Експедитора в наступному порядку: 50% від вартості послуг Експедитора сплачується Клієнтом до подачі транспортного засобу на завантаження та інші 50% від вартості послуг Експедитора до моменту вивантаження вантажу на складі отримувача.

Всі належні до сплати Експедиторові кошти повинні бути сплачені без будь яких утримань або притримань з боку Клієнта у зв`язку із будь-якою претензією, зустрічною претензією або взаємозаліком.

Наразі, доказів узгодження сторонами іншого строку та/або порядку оплати послуг за Договором матеріали справи не містять.

За приписами частин 1, 2 статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наразі, як встановлено судом згідно наданої позивачем виписки банку та не заперечувалось відповідачем, відповідно до п. 5.4 Договору замовником в період 01.01.2022 року - 19.07.2024 року було перераховано на рахунок експедитора грошові кошти в загальній сумі 3 698 263,22 грн., з яких 3 125 085,92 грн. - в оплату вищевказаних рахунків №№22100004, 22100005, 22100006 від 03.10.2022 року.

В свою чергу, в силу частини 1 статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією зі сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання.

За загальним правилом, визначеним частиною 2 вказаної норми при зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

Частиною 3 статті 538 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі невиконання однією із сторін у зобов`язані свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або не виконає його в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Суд зазначає, що вказане правило має загальний характер та розповсюджується на будь - які зустрічні зобов`язання, до яких відносяться і зобов`язання, які випливають із договору транспортного експедирування.

За приписами частини 4 статті 538 Цивільного кодексу України якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

Отже, оскільки позивачем здійснено виконання своїх зобов`язань з надання послуг транспортно - експедиційного обслуговування відповідача, обумовленого Договором та Заявкою № 23/05-01 від 23.05.2022 року, у відповідності до умов пункту 4.2 Договору, відповідач повинен виконати свій обов`язок щодо оплати наданих експедитором та прийнятих замовником послуг в повному обсязі на підставі виставлених рахунків та актів.

Проте, як зазначено позивачем в позовній заяві та встановлено судом згідно матеріалів справи, станом на дату подання позовної заяви відповідач у строки, визначені Договором, свої зобов`язання не виконав та оплату наданих ТОВ "КТЛ Україна" послуг в сумі 5 467 162,58 грн. не здійснив.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Зобов`язанням, згідно зі статті 509 Цивільного кодексу України є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України, що був чинним на час здійснення спірних правовідносин, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України (чинного на час виникнення спірних правовідносин) кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

З метою досудового врегулювання спору та у зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку з повної оплати наданих позивачем транспортно - експедиторських послуг, позивач звертався до відповідача з претензіями №100125-04 від 10.01.2025 року та №310325-1 від 31.03.2025 року щодо сплати заборгованості за спірним Договором в загальній суму 5 467 162,58 грн. протягом 10 днів з дня їх отримання.

Факт надсилання вказаних претензій підтверджується наявними в матеріалах справи копіями описів вкладення у цінні листи № 890 від 14.01.2025 року та № 436 від 31.03.2025 року відповідно.

Проте, зазначені претензії були залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

Таким чином, як зазначено позивачем в позовній заяві, встановлено судом та відповідачем не заперечувалось, свої зобов`язання щодо оплати наданих ТОВ "КТЛ Україна" послуг транспортного експедирування в сумі 5 467 162,58 грн. у встановлений строк, всупереч вимогам цивільного та господарського законодавства, а також умовам Договору та Заявки № 23/05-01 від 23.05.2022 року відповідач не виконав, в результаті чого у Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕКСТУРНИЙ ЕЛЕГАНС" утворилась заборгованість перед позивачем у зазначеному вище розмірі, яку останній просив стягнути в поданій суду позовній заяві.

За приписами статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

У відповідності до статті 124, пунктів 2, 3, 4 частини 2 статті 129 Конституції України, статей 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд наголошує, що відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином обов`язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, покладено саме на сторони та інших учасників судового процесу, а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

При цьому відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження відсутності боргу, письмових пояснень щодо неможливості надання таких доказів, або ж фактів, що заперечують викладені позивачем позовні вимоги.

Суд звертає увагу, що відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Доказів розірвання або визнання недійсним Договору транспортного експедирування № 23/05/22-БМТ/1 від 23.05.2022 та/або окремих його положень суду не надано.

Будь-які заперечення щодо порядку та умов укладення спірного Договору на час його підписання та в процесі виконання з боку сторін також відсутні.

В свою чергу, зважаючи на відсутність будь-яких заперечень відповідача щодо визначення розміру заборгованості за Договором на час розгляду даної справи, суд здійснював розгляд справи виходячи з наявних матеріалів та визначав розмір заборгованості за надані послуги за Договором на підставі наданих позивачем доказів.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з того, що розмір заборгованості за надані позивачем послуги з організації перевезень відправника відповідає фактичним обставинам та на момент прийняття рішення доказів погашення заборгованості відповідач суду не представив, як і доказів, що спростовують вищевикладені обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 5 467 162,58 грн. з оплати наданих позивачем послуг підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції законів України та на засадах верховенства права (частина 1статті 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011 року в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 1 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN ) проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Відповідно до пункту 58 рішення ЄСПЛ Справа «Серявін та інші проти України» (Заява № 4909/04) від 10.02.2010 р. у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

При цьому суд наголошує, що усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині рішення, взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду та не суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства.

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

Відповідно до приписів ч.ч.1, 2, 5 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухвалюватись у відповідності до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом та з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на вищевикладене, виходячи з того, що позов доведений позивачем, обґрунтований матеріалами справи та відповідачем не спростований, суд доходить висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 73-80, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕКСТУРНИЙ ЕЛЕГАНС" (вул. Дегтярівська, 30В, м. Київ, 04119; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КТЛ УКРАЇНА" (вул. Приморська, 6В, м.Одеса, Одеський р-н, Одеська обл., 65082; ) 5 467 162,58 грн. (п`ять мільйонів чотириста шістдесят сім тисяч сто шістдесят дві грн. 58 коп.) боргу та 65 605,95 грн. (шістдесят п`ять тисяч шістсот п`ять грн. 95 коп.) витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення складено та підписано 07 січня 2026 року.

Суддя А.М. Селівон