РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.02.2025Справа № 910/9843/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Селівона А.М., при секретарі судового засідання Старовойтову Є.А., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренесанс Холдинг" (пров. Аджамський, 2, м. Кропивницький, 25011)

до Міністерства юстиції України (вул. Архітектора Городецького, 13, м. Київ, 01001)

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Лемано" (04128, місто Київ, ВУЛИЦЯ СИНЬООЗЕРНА 2, будинок 24)

2. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

3. ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )

4. ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 )

5. ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 )

6. ОСОБА_5 ( АДРЕСА_5 )

7. Публічне акціонерне товариство "Платинум Банк" (03680, місто Київ, ВУЛИЦЯ АМОСОВА, будинок 12)

про визнання недійсним наказу

представники сторін:

від позивача: Герман Д.О.

від відповідача: Семенченко Я.А.

від третьої особи 1, 6: Кирей О.В.

від третьої особи 2: не з`явився.

від третьої особи 3: не з`явився.

від третьої особи 4: Кузик Т.С.

від третьої особи 5: не з`явився.

від третьої особи 7: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ренесанс Холдинг" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України, Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемано", ОСОБА_1 про визнання недійсним наказу Міністерства юстиції України від 16.04.2019 року № 1226/5 "Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень" та визнання недійсним акта приймання-передачі майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемано" від 18.04.2019 року, на підставі якого ОСОБА_1 передав означеній юридичній особі майно (земельну ділянку та садовий будинок).

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням строку на звернення зі скаргою до відповідача, відсутністю зацікавлених осіб при розгляді скарги, а також відсутністю у Міністерства юстиції України повноважень для розгляду скарг на дії державних реєстраторів, що вчинені до 01.01.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.07.2019 року (суддя Ващенко Т.М.) Товариству з обмеженою відповідальністю "Ренесанс Холдинг" відмовлено у відкритті провадження у справі та позовні матеріали повернуто заявнику на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2020 року вищенаведену ухвалу Господарського суду міста Києва скасовано в частині відмови у відкритті провадження у справі № 910/9843/19 про визнання недійсним наказу Міністерства юстиції України від 16.04.2019 року № 1226/5 "Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень"; в цій частині матеріали справи направлено до суду першої інстанції. В іншій частині ухвалу залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.02.2020 року відкрито провадження у справі № 910/9843/19, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Враховуючи подану позивачем 04.05.2020 року заяву, в якій останнім зазначено, що за вимогою про визнання недійсним наказу Міністерства юстиції України від 16.04.2019 року № 1226/5 "Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень" відповідачем є Міністерство юстиції України, у той час як вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемано" та ОСОБА_1 за вказаною позовною вимогою не пред`явлено, ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.05.2020 року залучено до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Лемано" та гр. ОСОБА_1 .

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.09.2020 року у справі № 910/9843/19 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2021 року вищезазначене рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким задоволено позов. Визнано недійсним наказ Міністерства юстиції України від 16.04.2019 року № 1226/5 "Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень".

Постановою Верховного Суду від 06.10.2021 року у справі № 910/9843/19 касаційну скаргу гр. ОСОБА_7 задоволено та касаційну скаргу Міністерства юстиції України задоволено частково; постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2021 року та рішення Господарського суду міста Києва від 15.09.2020 року у справі № 910/9843/19 скасовано, справу направлено на новий розгляд до місцевого господарського суду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.11.2021 року справу № 910/9843/19 передано для розгляду судді Мельнику В.І.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.11.2021 року справу № 910/9843/19 прийнято до провадження суддею Мельником В.В. та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2022 року (суддя Мельник В.І.) вказаний позов залишено без розгляду на підставі п.4 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.04.2023 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренесанс Холдинг" на ухвалу господарського суду міста Києва від 18.11.2022 року у справі № 910/9843/19 задоволено, вказану ухвалу місцевого господарського суду скасовано, матеріали справи № 910/9843/19 направлено до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду міста Києва від 29.06.2023 року № 05-23/598/23 у зв`язку з відпусткою судді Мельника В.І. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.06.2023 року справу № 910/9843/19 передано для розгляду судді Ломаці В.С.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2023 року справу № 910/9843/19 прийнято до свого провадження суддею Ломакою В.С. та призначено її до розгляду в підготовчому засіданні на 16.08.2023 року. Крім того, даною ухвалою, з урахуванням викладених у постанові від 06.10.2021 року вказівок Верховного Суду, до участі у цій справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача залучено ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та Публічне акціонерне товариство "Платинум Банк".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.10.2023 року закрито підготовче провадження у справі № 910/9843/19 та призначено її до судового розгляду по суті на 01.11.2023 року.

У судовому засіданні з розгляду по суті 01.11.2023 року судом оголошувалася перерва до 22.11.2023 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва закрито провадження у справі № 910/9843/19 на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України та роз`яснено Товариству з обмеженою відповідальністю "Ренесанс Холдинг", що розгляд цього спору віднесено до юрисдикції судів загальної юрисдикції за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Не погоджуючись із закриттям провадження у справі № 910/9843/19, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу місцевого господарського суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження судового розгляду.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.07.2024 року апеляційну скаргу ТОВ «Ренесанс Холдинг» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.11.2023 року у справі № 910/9843/19 задоволено, ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.11.2023 року у справі № 910/9843/19 скасовано, матеріали справи № 910/9843/19 направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/9843/19 передано на розгляд судді Селівону А.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.09.2024 року справу прийнято до провадження суддею Селівоном А.М., розгляд справи № 910/9843/19 постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження зі стадії розгляду справи по суті, з призначенням судового засідання у справі на 25.09.2024 року.

Судом доведено до відома, що до початку судового засідання 25.09.25024 року через систему «Електронний суд» надійшли: 24.09.2024 року від представника позивача - додаткові пояснення у справі б/н від 23.09.2024 року, з доказами надсилання до електронних кабінетів інших учасників справи, в яких ТОВ «Ренесанс Холдинг» надає пояснення щодо суті спору з урахуванням постанови Північного апеляційного господарського суду від 24.07.2024 року, та зазначає, що за суб`єктним складом даний спір підвідомчий господарським судам і має бути вирішений в межах даного позовного провадження; 25.09.2024 року від представника третьої особи 6 - клопотання б/н від 25.09.2024 року про відкладення розгляду справи.

Також через канцелярію суду25.09.2024 року від представника відповідача надійшло клопотання б/н б/д про відкладення розгляду справи у зв`язку неможливістю забезпечити участь представника Міністерства юстиції України в судовому засіданні.

Вказані документи судом долучені до матеріалів справи.

У судовому засіданні з розгляду справи по суті 25.09.2024 року частково задоволено клопотання відповідача і третьої особи 6 та протокольною ухвалою оголошено перерву в судовому засіданні з розгляду справи по суті до 06.11.2024 року.

Судом повідомлено, що до початку судового засідання через систему «Електронний суд» надійшли: 29.10.2024 року від представника третьої особи 6 - клопотання б/н від 29.10.204 року про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України, оскільки даний спір не відноситься до юрисдикції господарських судів; 05.11.2024 року від представника третьої особи 1 - ТОВ «Лемано» надійшли пояснення по суті спору б/н від 05.11.2024 року, в яких третя особа 1 просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що оскаржуване рішення Міністерства юстиції України стосується прав інших осіб, які можуть бути відповідачами у справі, а також у позивача відсутнє порушене право або охоронюваний законом інтерес, на захист якого подано даний позов. Крім того, таке рішення не порушує прав позивача, оскільки на момент звернення до суду він не був учасником спірних правовідносин, реєстраційні дії вчинені державними реєстраторами у продовж 2015-2016 року, тобто у той період, коли позивач ТОВ «Ренесанс Холдинг» не існував як юридична особа, оскільки вказане товариство було створене та зареєстроване у 2017 році. Додатково третя особа 1 зазначає, що кінцевим беніфіціарним власником ТОВ «Ренесанс холдинг» є гр. ОСОБА_2 , який в порядку цивільного судочинства також звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом про визнання недійсним цього ж наказу Міністерства юстиції України. Таким чином, на переконання третьої особи 1, метою даного позову є не захист порушення прав ТОВ «Ренесанс холдинг», а намагання будь яким чином визнати недійсним наказ МУЮ, для відновлення прав гр. ОСОБА_8 на майно, яке було предметом розгляду комісії МУЮ. При цьому товариство наголошує, що оскаржуваний Наказ від 16.04.2019 року № 1226/5 відновив право власності іпотекодавців гр. ОСОБА_11 і гр. ОСОБА_7 та відновив запис про Іпотеку, тобто фактично захистив права кредитора ПАТ «Платинум Банк» та права законних власників майна ОСОБА_11 та ОСОБА_5 , відтак, в подальшому ТОВ «Лемано» набуло у власність майно, яке вніс до статутного капіталу товариства гр. ОСОБА_12 на законних підставах.

В свою чергу, через канцелярію суду 25.09.2024 року від представника відповідача надійшла заява б/н б/д про продовження процесуального строку на подання пояснень у справі № 910/9843/19, з доданими поясненнями щодо суті спору, в яких Міністерство юстиції України зазначає про віднесення даного спору до господарської юрисдикції.

Вказані документи судом долучені до матеріалів справи.

У судовому засіданні з розгляду справи по суті 06.11.2024 року, з урахуванням постанови Північного апеляційного господарського суду від 24.07.2024 року у даній справі, протокольною ухвалою в задоволенні клопотання третьої особи 6 відмовлено та оголошено перерву в судовому засіданні на стадії вступного слова перед стадією дослідження доказів до 28.11.2024 року.

У судовому засіданні з розгляду справи по суті 28.11.2024 року судом протокольною ухвалою оголошено перерву до 12.12.2024 року.

Судом встановлено, що до початку судового засідання через систему «Електронний суд» представником позивача 11.12.2024 року подано додаткові пояснення у справі б/н від 11.12.2024 року, в яких ТОВ «Ренесанс Холдинг» зазначає, що позивача як правонаступника ПАТ «Платинум Банк» було позбавлено права на участь у розгляді скарги ОСОБА_13 . При цьому правовим наслідком скасування в судовому порядку Наказу Міністерства юстиції України від 16.04.2019 року № 1226/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» є повторний розгляд скарги ОСОБА_13 від 10.04.2019, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.04.2019 за № 12859-33-19, а не внесення відповідних відомостей до реєстрів щодо відновлення права власності та інших речових прав (іпотеки) на майно, яке було предметом цієї скарги. Наразі, як стверджує позивач, поновлення на один неповний день запису про обтяження майна іпотекою ПАТ «Платинум Банк», номер запису про іпотеку 3618551, не є свідченням того, що права іпотекодержателя були захищені у ефективний спосіб.

Окрім цього, через систему «Електронний суд» представником третьої особи 1 - ТОВ «Лемано» 12.12.2024 року подані письмові пояснення б/н від 12.12.2024 року, в яких третя особа зазначає, що предметом оспорюваного наказу від 16.04.2019 року № 1226/5 були реєстраційні дії, вчинені державними реєстраторами у продовж 2015¬2016 року, тобто у той період, коли позивач ТОВ «Ренесанс Холдинг» не існував як юридична особа, оскільки вказане товариство було створене та зареєстроване у 2017 році. Також товариство звертає увагу суду, що у 2015 році іпотеки та заборони, які забезпечували виконання кредитних зобов`язань, були припинені на підставі підробленої довіреності від 02.04.2015 року, виданої «ПАТ «Платинум Банк» на ім`я Богінського А.В. , у зв`язку з чим було відкрито кримінальне провадження № 002075 від 23.02.2016 року. Тобто, як наголошує ТОВ «Лемано», наказом № 1226/5 усі реєстраційні дії були скасовані та відновлено записи про іпотеку, що підтверджується відповідними інформаційними довідками, та, окрім цього, у провадженні Подільського районного суду м. Києва перебуває справа № 758/6520/20 за позовом ТОВ «Ренесанс Холдинг» до ТОВ «Лемано», ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто позивач реалізував свої права іпотекодержателя, відтак оспорюваний Наказ МУЮ від 16.04.2019 року не порушує прав позивача, а навпаки захистив права іпотекодержателя та відновив запис про іпотекодержателя ПАТ «Платинум Банк».

Вказані пояснення судом долучені до матеріалів справи.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, а також заяв та клопотань процесуального характеру, окрім наявних в матеріалах справи, від сторін та учасників справи станом на 20.02.2025 року до суду не надходило.

У судових засіданнях з розгляду справи по суті 12.12.2024 року, 30.01.2025 року та 13.02.2025 року судом протокольними ухвалами оголошувались перерви до 30.01.2025 року, 13.02.2025 року та 20.02.2025 року відповідно.

У судове засідання з розгляду справи по суті 25.09.2024 року з`явились представники позивача та третьої особи 4. Представники відповідача, третіх осіб 1, 7, а також треті особи 2, 3, 5, 6 особисто та/або їх уповноважені представники в судове засідання не з`явились.

У судові засідання з розгляду справи по суті 06.11.2024 року та 12.12.2024 року з`явились представники позивача, відповідача та третіх осіб 1, 4, 6. Треті особи 2, 3, 5 особисто та/або їх представники, а також представник третьої особи 7 в судове засідання не з`явились.

У судові засідання з розгляду справи по суті 28.11.2024 року, 30.01.2025 року, 13.02.2025 року та 20.02.2025 року з`явились представники позивача, відповідача, третіх осіб 1, 4, 6. Треті особи 2, 3, 5 особисто або їх уповноважені представники, представник третьої особи 7 в судові засідання з розгляду справи по суті не з`явились.

Відповідно до частини 11 статті 242 ГПК України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої системи (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасник справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Суд зазначає, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами" від 29.06.2023, який набрав чинності 21.07.2023 року та введений в дію 18.10.2023 року, внесено зміни до ряду статей ГПК України.

Так, відповідно до частини 6 статті 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи (це, зокрема, фізичні особи, у тому числі фізичні особи-підприємці) реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.

Якщо реєстрація електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суперечить релігійним переконанням особи, яка зобов`язана його зареєструвати відповідно до цієї частини, передбачені цим Кодексом процесуальні наслідки звернення до суду такою особою без реєстрації електронного кабінету у вигляді залишення її документа без руху, його повернення або залишення без розгляду не застосовуються за умови, що особа заявила про такі обставини одночасно із поданням відповідного документа шляхом подання окремої обґрунтованої письмової заяви.

Наразі, як вбачається зі сформованої засобами підсистеми ЄСІТС "Електронний суд" за запитом суду інформації, судом встановлено відсутність у третіх осіб 1, 2, 3, 4, 5, 6 зареєстрованих електронних кабінетів та наявність - у представника третіх осіб 1, 6.

З метою повідомлення учасників справи № 910/9843/19 про призначення засідання з розгляду справи по суті, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала господарського суду від 13.02.2025 року про оголошення перерви в судовому засіданні з розгляду справи по суті була направлена судом до електронного кабінету третьої особи 7, факт отримання якої підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про доставку електронного листа до електронного кабінету ПАТ «Платинум Банк» 15.02.2025 року.

В свою чергу, зважаючи на відсутність електронного кабінету ухвала суду від 13.02.2025 року про оголошення перерви в судовому засіданні з розгляду справи по суті була направлена на адреси реєстрації третіх осіб 2, 3, 5 рекомендованими листами з повідомленням про вручення №№ 832, 883, 913.

Наразі, докази вручення направлених на адреси третіх осіб 2, 3, 5 копій ухвали суду від 13.02.2025 року станом на час проведення судового засідання 20.02.2025 року до суду не повернуті.

Судом здійснено запити з офіційного сайту АТ "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень №№ 832, 883, 913 відповідно, в яких зазначено, що поштові відправлення не вручені адресатам та перебувають у поштовому відділенні.

Електронні адреси та/або інші поштові адреси, за якими можна встановити місцезнаходження третіх осіб 2, 3, 5 матеріали справи не містять та суду невідомі.

В той же час судом встановлено відповідність адреси місцезнаходження третіх осіб, зазначеної на конвертах, адресі реєстрації останніх.

Суд зазначає, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Господарський суд також зазначає, що враховуючи довготривалий розгляд справи треті особи не були позбавлені права та можливості ознайомитися з усіма ухвалами суду у справі № 910/9843/19 в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням: https://reyestr.court.gov.ua/.

Окрім цього згідно ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

З огляду на вищевикладене суд констатує, що ним вчинено всі необхідні та можливі заходи з метою встановлення місцезнаходження третіх осіб 2, 3, 5 та повідомлення їх про розгляд справи судом.

В свою чергу суд наголошує, що відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на вищевикладене, оскільки треті особи 2, 3, 5, 7 не скористалися наданими їм процесуальними правами, зокрема, не прибули особисто та/або їх уповноважені представники в судове засідання з розгляду справи по суті 20.02.2025 року, за відсутності повідомлення суду про поважні причини неявки в засідання представників третіх осіб 2, 3, 5 особисто та/або їх представників та представника третьої особи 7, суд здійснював розгляд справи по суті в судовому засіданні 20.02.2025 року виключно за наявними матеріалами за відсутності третіх осіб 2, 3, 5 особисто та/або їх уповноважених представників, а також представника третьої особи 7.

У судових засіданнях з розгляду справи по суті 06.11.2024 року, 28.11.2024 року, 13.02.2025 року представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судових засіданнях з розгляду справи по суті 28.11.2024 року та 13.02.2025 року проти задоволення позову заперечував.

Представники третіх осіб 1, 4, 6 в судових засіданнях з розгляду справи по суті 06.11.2024 року, 28.11.2024 року та 13.02.2025 року надали пояснення щодо суті спору.

У судовому засіданні з розгляду справи по суті 13.02.2025 року судом проголошено перехід до стадії ухвалення судового рішення, проте з огляду на складність справи судом відкладено ухвалення та проголошення судового рішення до 20.02.2025 року.

Відповідно до статті 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 20.02.2025 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши в судових засіданнях пояснення представників сторін та учасників справи, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Суд зазначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судом, 28 листопада 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Фінбанк» (кредитор за договором) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_13 (позичальник за договором) було укладено Кредитний договір № 55/11/13-К (мультивалютна не відновлювальна кредитна лінія) (далі - Кредитний договір), відповідно до п. 1.1. якого кредитор, на положеннях та умовах цього договору відкриває позичальнику мультивалютну невідновлювальну кредитну лінію у сумі 1550000,00 доларів США чи еквівалент в гривні по курсу Національного банку України на дату надання кредитних коштів (ліміт кредитування), зі строком користування кредитними коштами (кредитною лінією) до 28.11.2018 року.

По кредиту в доларах США встановлюється процентна ставка в розмірі 13,0 відсотків річних за фактичний період користування кредитними коштами (із розрахунку 360 календарних днів у році) від фактичної суми заборгованості по кредиту.

По кредиту в національній валюті встановлюється процентна ставка в розмірі 23,0 відсотки річних за фактичний період користування кредитними коштами (із розрахунку факт/факт фактична кількість днів у місяці і році) від фактичної суми заборгованості по кредиту.

Під терміном «мультивалютна відновлювальна (револьверна) кредитна лінія» розуміється кредитна лінія, при якій ліміт кредитування визначається у вигляді ліміту основної (позичкової) заборгованості за кредитом. При отриманні Позичальником повної суми кредитних коштів і досягненні ліміту кредитування подальша видача кредитних коштів Позичальнику припиняться незалежно від фактичної суми заборгованості за кредитом на протязі дії Договору.

Згідно п. 1.2 Кредитного договору кінцевий термін повернення кредиту Позичальником - 28 листопада 2018 року.

Відповідно до п. 9.1 Кредитного договору останній набирає чинності з дати його укладення та діє до повного погашення позичальником заборгованості за кредитом (позичкової заборгованості, відсотків за користування кредитом, штрафів та пені).

Також сторонами підписано Додаток № 1 до Кредитного договору, згідно якого визначено Графік зменшення ліміту кредитування та встановлено погашення кредиту в розмірі 1 550 000,00 доларів США до листопада 2018 року.

Вказаний Кредитний договір підписаний представником банку та позичальником особисто та засвідчений печаткою кредитора.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частинами 1, 2 статті 3 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина 5 статті 3 Закону України "Про іпотеку").

Згідно п.3.4 Кредитного договору у відповідності з діючим законодавством України забезпеченням цього Договору є: садовий дім (приміщення ресторану) загальною площею 1 173,1 кв.м, розташований на земельні ділянці площею 0,0738 га, за адресою АДРЕСА_6 ; садовий дім (приміщення готелю) розташований на земельні ділянці площею 1 834,2 кв.м, за адресою АДРЕСА_7 .

Отже, в забезпечення виконання позивальником Кредитного договору було укладено Іпотечні договори (далі - договір іпотеки № 1 та № 2):

- 29.11.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Фінбанк» (іпотекодержатель за договором) і гр. ОСОБА_1 (іпотекодавець за договором), згідно якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно: садовий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 та земельну ділянку площею 0,0738 га, кадастровий номер :91:453:0021, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 (далі - Предмет іпотеки).

Згідно п. 2 Договору іпотеки 1 зазначене нерухоме майно передається в іпотеку, як забезпечення повернення кредитних ресурсів виданих ОСОБА_13 (реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків: НОМЕР_1 ) за Кредитним договором 55/11/13-К від 28.11.2013 року (далі - Основне зобов`язання) на суму 1 550 000,00 доларів США строком до 28 листопада 2018 року, а також процентів за користування Кредитними ресурсами, виходячи з процентної ставки передбаченої Кредитним договором та/або додатковими договорами/угодами до Кредитного договору, а також комісійної винагороди за Основним зобов`язанням, неустойки за цим договором або за Основним зобов`язанням, враховуючи відшкодування збитків, завданих прострочкою платежів за Основним зобов`язанням, відшкодування витрат по зверненню стягнення на Предмет іпотеки в повному обсязі (в тому числі витрати за виконавчим написом), визначеному на момент фактичного задоволення вимог.

Вказаний Договір іпотеки № 1 підписаний уповноваженими представником іпотекодержателя та іпотекодавцем особисто, скріплений печаткою банку та нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстрований в реєстрі за №12239.

- 29.11.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Фінбанк» (іпотекодержатель за договором) і гр. ОСОБА_15 (іпотекодавець за договором), згідно якого Іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю наступне нерухоме майно:

- садовий будинок номер АДРЕСА_8 , загальною площею 1834,2 кв м. (далі - будинок), та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Рішення Подільського районного суду міста Києва від 19 лютого 2013 року по справі №2607/15545/12 Категорія 4, яке набрало законної сили 19 березня 2013 року. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого 26 вересня 2013 року Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві за індексним номером 10044040, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна. 00, номер запису про право власності: 2657860.

Опис об`єкта: садовий будинок (літ. А) І прибудовою (літ. а), розташований на вулиці АДРЕСА_7 , на території садового товариства «Лісне», у Подільському районі м. Києва, загальною площею 1834.2 кв. м (з них основна - 680,1 кв.м, допоміжна 1154,1 кв.м) у тому числі, по цокольному поверху - 297,4 кв.м. (допоміжна площа), по першому поверху - 318,6 кв.м. (допоміжна площа); по другому поверху загальною площею 343,3 кв.м, з яких основна 165,4 кв.м, допоміжна 127,9 кв.м. по третьому поверху - загальною площею 346,4 кв.м, з яких основна 193,4 кв.м, допоміжна 153,0 кв.м, по четвертому поверху - загальною площею 335,4 кв.м, з яких основна 192,0 кв.м, допоміжна 143,4 кв.м, по мансарді загальною площею 193,1 кв.м, з яких основна - 129,3 кв.м, допоміжна - 63,8 кв.м.

- земельна ділянка, на якій розташований вищезазначений садовий будинок площею 0,0675 га, кадастровий номер 8 000 000 000:91:453:0020, цільове призначення - ведення садівництва, яка розташована на АДРЕСА_7 , на території садового товариства «Лісне», у Подільському районі м. Києва, та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради.

Згідно п. 3 Договору іпотеки № 2 зазначене нерухоме майно (будинок та земельна ділянка) передається в іпотеку, зокрема, як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих ОСОБА_13 (реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків: НОМЕР_1 ) за Кредитним договором 55/11/13-К від 28.11.2013 року (далі - Основне зобов`язання) на суму 1 550 000,00 доларів США строком до 28 листопада 2018 року, а також процентів за користування Кредитними ресурсами, виходячи з процентної ставки передбаченої Кредитним договором та/або додатковими договорами/угодами до Кредитного договору, а також комісійної винагороди за Основним зобов`язанням, неустойки за цим договором або за Основним зобов`язанням, враховуючи відшкодування збитків, завданих прострочкою платежів за Основним зобов`язанням, відшкодування витрат по зверненню стягнення на Предмет іпотеки в повному обсязі (в тому числі витрати за виконавчим написом), визначеному на момент фактичного задоволення вимог.

Вказаний Договір іпотеки № 2 підписаний уповноваженими представником іпотекодержателя та іпотекодавцем особисто, скріплений печаткою банку та нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнко В.В, та зареєстрований в реєстрі за №4329.

Як встановлено судом, укладені між ПАТ "Фінбанк" та гр. ОСОБА_1 і ОСОБА_5 правочини за своїм змістом та правовою природою є договорами іпотеки, які підпадають під правове регулювання § 6 Глави 49 Цивільного кодексу України та Закону України "Про іпотеку".

Згідно ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду (ст. 574 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Якщо предметом застави є нерухоме майно, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню (ст. 577 ЦК України).

За приписами ст. 576 Цивільного кодексу України предметом застави може бути будь - яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права тощо), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

На підставі вказаних Договорів іпотеки № 1 та № 2 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесені відповідні відомості про реєстрацію іпотеки та заборони відчуження вказаних будівель і земельних ділянок.

В подальшому 25 грудня 2014 року між ПАТ «Фінбанк» та ПАТ «Платинум Банк» укладено договір відступлення права вимоги № 20141225-Г, відповідно до якого ПАТ «Фінбанк» відступив, а ПАТ «Платинум Банк» прийняв право вимоги, зокрема за кредитним договором № 55/11/13-К.

Окрім цього між Публічним акціонерним товариством «Фінбанк» (цедент за договором) та Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» (цесіонарій за договором) відповідно до ст.ст.512, 514 Цивільного кодексу України 25.12.2014 року укладено Договір відступлення прав за договорами іпотеки (далі - Договір відступлення), згідно п.1 якого у зв`язку з укладенням між Цедентом та Цесіонарієм Договору факторингу від 25 грудня 2014 року (далі - Договір факторингу) цедент передає, а цесіонарій приймає права за договорами іпотеки (далі - Іпотечні договори), зазначеними у Додатку 1 до цього Договору.

Зокрема, згідно Додатку № 1 до Договору відступлення від цедента до цесіонарія передаються права за договорами іпотеки та додатковими угодами до них, а саме: Договір іпотеки від 28.11.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В. та зареєстрований в реєстрі за № 4329, укладений між клієнтом та ПАТ «Фінбанк» в забезпечення зобов`язань за кредитним договором №55/11/13-К від 28.11.2013 року; Договір іпотеки від 29.11.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстрований в реєстрі за № 12234, укладений між клієнтом та ПАТ «Фінбанк» в забезпечення зобов`язань за кредитним договором №55/11/13-К від 28.11.2013 року.

Згідно п. 1.2 Договору відступлення відступлення прав за Іпотечними договорами здійснюється в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення прав, включаючи:всі права Іпотекодержателя, що передбачені умовами Іпотечних договорів; право звернення стягнення на предмети іпотеки у відповідності до Іпотечних договорів.

Відповідно до п. 2.1, 2.2 Договору відступлення права за Іпотечними договорами вважаються переданими (відступленими) з моменту підписання та нотаріального посвідчення цього Договору, але не раніше ніж з моменту переходу від Цедента до Цесіонарія прав, що є предметом Договору факторингу, визначеного Договором факторингу. З моменту передання (відступлення) прав за Іпотечними договорами Цесіонарій замінює Цедента у правовідносинах, які склалися між ним і іпотекодавцем за Іпотечними договорами.

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 3.1 Договору відступлення).

Вказаний Договір відступлення підписаний уповноваженими представниками цедента та цесіонарія, скріплений печатками сторін та нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнко В.В. та зареєстрований в реєстрі за №5263.

Суд зазначає, що в силу статті 510 Цивільного кодексу України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтями 513, 514 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, внаслідок відступлення права вимоги відбувається заміна кредитора у зобов`язанні, внаслідок чого первісний кредитор повністю або у визначеній частині вибуває із зобов`язання, а на його місце приходить новий кредитор. При цьому, зміст зобов`язання, тобто обсяг прав та обов`язків його сторін залишається незмінним, а отже до нового кредитора переходять весь обсяг прав первісного кредитора, якщо інше не передбачено договором або законом. Обсяг прав, які передаються у випадку відступлення (сума заборгованості, право на стягнення штрафних санкцій тощо) визначаються на момент переходу цих прав до нового кредитора.

За таких обставин судом встановлено за матеріалами справи факт заміни в Договорах іпотеки № 1 та № 2 первісного іпотекодержателя - ПАТ «Фінбанк» на нового іпотекодержателя - ПАТ «Платінум Банк»», яке здійснено шляхом укладання в належній формі та з погодженням всіх необхідних умов Договору про відступлення прав за договорами іпотеки № 1 та № 2 від 29.11.2013 року.

На підставі договору про відступлення права вимоги за іпотечними договорами до державного реєстру речових прав на нерухоме майно були внесені відповідні записи про заміну іпотекодержателя.

В подальшому, 29 грудня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ренесанс Холдинг» стало переможцем електронних торгів UA-EA-2017-12-06-000136-b з продажу лоту F65GL6796, до складу якого входили активи Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», а саме: право вимоги за кредитним договором № 55/11/13-К (із забезпеченням: 1. Садовий будинок загальною площею 1173,1 кв.м; 2. Земельна ділянка площею 0,0738 га; 3. Садовий будинок загальною площею 1834,2 кв.м; 4. Земельна ділянка площею 0,0675 га, які знаходяться за адресою: м. Київ, Подільський район, вул. Синьоозерна), початковою ціною лоту 53 431 581,75 грн. (без ПДВ), що підтверджується копією протоколу електронного аукціону № UA-EA-2017-12-06-000136-b від 29.12.2017 року.

За результатом проведених торгів 19 січня 2018 року між ТОВ «Ренесанс Холдинг» (позивач у справі, новий кредитор за договором) та Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» (банк, первісний кредитор за договором) було укладено Договір № 28К про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги (далі - Договір відступлення 1), за умовами якого Банк відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває в обсязі та на умовах, визначених цим договором права вимоги до позичальника, зазначеного в Додатку № 1 до Договору, зокрема, вимоги за кредитним договором № 55/11/13-К (мультивалютна не відновлювальна кредитна лінія) від 28.11.2013 року, укладеним між ПАТ «Фінбанк» та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_13, права вимоги за яким були відступлені ПАТ «Платинум Банк» згідно з Договором відступлення права вимоги № 20141225-Г (дол.) від 25.12.2014 року.

Також 19 січня 2018 року між ТОВ «Ренесанс Холдинг» (новий кредитор за договором, позивач у справі) та ПАТ «Платинум Банк» (банк/первісний кредитор за договором) було укладено Договір № 28і про відступлення прав вимоги (далі - Договір відступлення 2), за умовами якого Банк відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги банку до іпотекодавців, зазначених у Додатку № 1 до Договору (далі - боржники), включаючи права вимоги до правонаступників боржника, спадкоємців боржника, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржника або які зобов`язані виконати обов`язки боржника, за Договорами іпотеки (іпотечними договорами), з урахуванням всіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору (далі - основний договір) (далі - права вимоги). Новий кредитор сплачує банку за право вимоги грошові кошти у сумі та порядку, визначених цим договором.

Визначене цим Договором відступлення банком Новому кредитору прав за основним договором здійснюється на виконання умов укладеного між сторонами Договору № 28К про відступлення(купівлі - продажу) прав вимоги від 19.01.2018 року, згідно якого відступлені права вимоги за Кредитним договором № 55/11/13-К (мультивалютна невідновлювальна кредитна лінія) від 28.11.2013 року, укладеним між ПАТ «Фінбанк» та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_13, права вимоги за яким були відступлені ПАТ «Платинум Банк» згідно з Договором відступлення права вимоги № 20141225-Г (дол.) від 25.12.2014 року.

Згідно Додатку № 1 до Договору відступлення 2 позивачу відступлено право вимоги за Договором іпотеки № 1, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. 29.11.2013 року за реєстровим номером 12234 (боржник - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та Договором іпотеки № 2, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В. 28.11.2013 року за реєстровим номером 4329 (боржник - ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ) .

Предметом іпотеки за вказаними іпотечними договорами було наступне майно:

садовий будинок АДРЕСА_8 , загальною площею 1834,2 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, індексний номер 10044040 (далі - Нерухоме майно № 1);

земельна ділянка, на якій розташований вищевказаний садовий будинок, площею 0,0675 гектарів, кадастровий номер :91:453:0020, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 85 (далі - Нерухоме майно № 2);

садовий будинок №.25, що розташований в м. Київ, садове товариство «Лісне» (Подільський район), вул. Синьоозерна, 2, загальною площею 1173,1 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, номер запису про право власності 3594956 (далі - Нерухоме майно № 3);

земельна ділянка, на якій розташований вищевказаний садовий будинок, площею 0,0738 гектарів, кадастровий номер :91:453:0021, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00 (далі - Нерухоме майно № 4);

Згідно з п. 2.2. Договору відступлення 2 Новий кредитор в день укладення цього Договору,але в будь - якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до п.4.1 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи, проте не обмежуючись: правом вимагати належного виконання Боржником зобов`язань за Основним договором, сплати боржником грошових коштів, сплати процентів, штрафних санкцій, неустойок, передачі предмету забезпечення в рахунок виконання зобов`язань, звернення стягнення на майно, передане в іпотеку в судовому та позасудовому порядку, право вимагати та отримувати відшкодування за договорами страхування тощо. Права кредитора за Основним договором переходять до Нового кредитора в повному обсязі.

Цей Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і скріплення відтисками печаток сторін та нотаріального посвідчення (п. 6.5 Договору відступлення 2).

Вказаний Договір відступлення 2 підписаний уповноваженими представниками банку та нового кредитора, скріплений печатками сторін та нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шуст Г.Д. та зареєстрований в реєстрі за №114.

Згідно статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); при цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічне за своїм змістом правило передбачене у статті 24 Закону України «Про іпотеку», де вказано, що відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням.

Таким чином, починаючи з 19 січня 2018 року ТОВ «Ренесанс Холдинг» набуло прав іпотекодержателя за Договорами іпотеки № 1 та № 2 від 28.11.2013 року, реєстровий номер 4329 та 12234.

Як зазначено позивачем в позовній заяві, 24 квітня 2019 року позивачу стало відомо, що в державному реєстрі речових прав на майно за період з 12 по 18 квітня 2019 року було повністю скасовані усі реєстраційні дії та записи по об`єктам нерухомого майна за останні 6 років і власником такого майна є громадянка гр. ОСОБА_16 та ТОВ «Лемано».

Судом встановлено за матеріалами справи та зазначено позивачем, що 11.04.2019 року до Міністерства юстиції України на розгляд у порядку статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон) надійшла скарга гр. ОСОБА_13 від 10.04.2019 року (зареєстрована 11.04.2019 року за вх.. № 12859-33-19) з вимогою скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.05.2015 року № 21236788, від 13.05.2015 року № 21277719, прийняті державним реєстратором Максименко Л.А., від 14.05.2015 року №№ 21282597, 21288289, від 12.06.2015 року №№ 22013979, 22014429, 22014859, 22015483, прийняті державним реєстратором Томащук О.Д., від 15.05.2015 року №№ 21349161, 21348980, від 02.07.2015 року №№ 22544606, 22546009, прийняті приватним нотаріусом Мартиненком В.О., від 06.06.2015 року №№ 21868658, 21868541, прийняті приватним нотаріусом Клименком Д.Б., від 11.11.2015 року №№ 26045965, 26051586, 26043580, 26048480, рішення про внесення змін від 13.11.2015 року №№ 26133126, 26131282, прийняті приватним нотаріусом Морозовим Г.В., від 13.11.2018 року №№ 44021341, 44021719, від 17.10.2015 року № 25255241, прийняті державним реєстратором Тарнавською С.В., від 13.10.2015 року № 25254958, прийняті державним реєстратором Бучинським Д.Д., від 17.10.2015 року №№ 25356169, 25356105, прийняті приватним нотаріусом Татаринцевою Є.А., від 02.11.2015 року №№ 25785287, 25785212, прийняті приватним нотаріусом Коноваловою Е.А., від 11.02.2016 року №№ 28201358, 28201358, прийняті приватним нотаріусом Мельниченко І.О., від 25.03.2016 року №№ 28927184, 28925559, прийняті приватним нотаріусом Зубко О.П.

Скаржник обґрунтовує свої вимоги тим, що є боржником по кредитному договору від 28.11.2013 №55/11/13-к, згідно умов якого він мав у строк до 28.11.2018 сплатити позичені грошові кошти кредитору.

При цьому в рахунок забезпечення повернення скаржником кредитних коштів в іпотеку банку було передано нерухоме майно його племінниці ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , які виступили майновими поручителями. Зокрема, відповідно до договору іпотеки від 29.11.2013 року №12234, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., договору відступлення права вимоги від 25.12.2014 №5263, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В., в іпотеку публічного акціонерного банку «Платинум банк» (далі - ПАТ «Платинум банк») передано належне ОСОБА_1 наступне нерухоме майно: земельну ділянку № НОМЕР_3 з кадастровим номером :91:453:0021, розташована за адресою: АДРЕСА_9 , (далі - земельна ділянка 1); садовий будинок АДРЕСА_10 (далі - садовий будинок 1).

Відповідно до договору іпотеки від 28.11.2013 року № 4329, договору відступлення права вимоги від 25.12.2014 за № 5263, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В., в іпотеку ПАТ «Платинум банк» було передано належне ОСОБА_5 наступне нерухоме майно: земельну ділянку № НОМЕР_4 з кадастровим номером :91:453:0020, розташована за адресою: АДРЕСА_9 , (далі - земельна ділянка 2); садовий будинок АДРЕСА_8 (далі - садовий будинок 2).

Однак, як зазначено в скарзі, 29.03.2019 року скаржник дізнався, що зазначене вище нерухоме майно законним власникам вже не належить, ним володіють інші особи; записи про іпотеки та заборони, в яких скаржник є боржником по кредитному договору від 28.11.2013 року №55/11/13-к, припинені, про що раніше скаржнику було невідомо і він продовжував у законний спосіб виплачувати кредиторові грошові кошти з метою належного виконання основного зобов`язання.

Скаржник зазначає, що звернувшись в ПАТ «Платинум банк» щодо погашення зазначеного кредиту йому стало відомо, що іпотеки та заборони, тобто зобов`язання, за якими він є боржником, протиправно припинені у реєстрі невідомою особою - Богінським А.В. на підставі підробленої довіреності від 02.04.2015 року №155, виданої ПАТ «Платинум банк», у зв`язку з чим було відкрито кримінальне провадження № 002075 від 23.02.2016 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України, щодо злочинних дій невстановлених осіб, які в період часу з травня по червень 2015 року шляхом подання завідомо підроблених офіційних документів до реєстраційної служби, шахрайським шляхом заволоділи нерухомим майном, право вимоги на яке, належить ПАТ «Платинум Банк», а саме: садовий будинок 25 вул. Синьоозерна, 2, загальною площею 1173 кв.м; земельна ділянка, площею 0,0738 гектарів, кадастровий номер :91:453:0021, яка розташована за адресою Синьоозерна, 2; садовий будинок 24 Синьозерна, 2, загальною площею 1834,2 кв.м; земельна ділянка, площею 0,0675 гектарів, кадастровий номер :91:453:0020, яка розташована за адресою Синьозерна,2.

В рамках вказаного кримінального провадження Київським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України було проведено ряд експертиз.

Зокрема, з висновку експерта від 21.12.2017 року № 8-4/2194 та висновку експерта 03.05.2018 року №8-4/481 вбачається, що підпис в графі «Рожкової К.В.» у довіреності №155 від 02.04.2015 року виконаний не Рожковою К.В., а іншою особою. Відбиток печатки «ПЛАТИНУМ БАНК», ідентифікаційний код 33308489, м. Київ, Україна» у Довіреності №155 від 02.04.2015 року нанесений не печаткою «ПАТ *м. Київ*Україна*«ПЛАТИНУМ БАНК» Ідентифікаційний код 33308489». (копії експертиз додаються).

З висновку експерта від 17.08.2018 № 8-4/1063, вбачається, що підписи на договорах, вчинених внаслідок знаття заборон від імені ОСОБА_1. не належать останньому, (копія експертизи додається).

Як зазначив скаржник, за наслідками протиправного зняття іпотеки з майна і заборони розпоряджатись ним на підставі підробленої довіреності № 155 від 02.04.2015 року представником ПАТ «Платинум Банк» Богінським А.В. відбувся неодноразовий перехід прав власності на нерухоме майно (садові будинки та земельні ділянки) до інших осіб.

Окрім цього, на вказані вище об`єкти нерухомого майна накладено арешти у кримінальній справі відповідно до ухвал Солом`янського районного суду міста Києва від 24.03.2016 року та 04.04.2016 року у справі №760/5371/16-к, в яких, як зазначив скаржник, встановлено факт підробки довіреності від 02.04.2015 року №155, виданої ПАТ «Платинум банк» та підписаної в.о. голови Правління Рожковою К.В.

Відтак, не погоджуючись із вказаними рішеннями державних реєстраторів та приватних нотаріусів щодо вчинення реєстраційних дій, гр. ОСОБА_13. звернувся до Міністерства юстиції України з відповідною скаргою від 10.04.2019 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11.04.2019 року за №12859-33-19.

Наказом Міністерства юстиції України від 16.04. 2019 року № 1226/5 "Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень" задоволено скаргу ОСОБА_13. в повному обсязі та:

- скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.05.2015 року № 21236788, від 13.05.2015 року № 21277719, прийняті державним реєстратором Головного територіального управління юстиції у місті Києві Максименко Лесею Анатоліївною, від 14.05.2015 року № № 21282597, 21288289, від 12.06.2015 року №№ 22013979, 22014429, 22014859, 22015483, прийняті державним реєстратором Головного територіального управління юстиції у місті Києві Томащук Оленою Дмитрівною;

- скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15.05.2015 року №№ 21349161, 21348980, від 02.07.2015 року №№ 22544606, 22546009, прийняті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мартиненко Віктором Олександровичем, від 06.06.2015 року № 21868658, 21868541, прийняті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клименко Дмитром Борисовичем, від 11.11.2015 року №№ 26045965, 26051586, 26043580, 26048480, рішення про внесення змін від 13.11.2015 року №№ 26133126, 26131282, прийняті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим Геннадієм Вікторовичем, від 13.11.2018 року №№ 44021341, 44021719, від 17.10.2015 року № 25255241, прийняті державним реєстратором Київської міської філії КП "Центр державної реєстрації" Садківської сільської ради Житомирської області Тарнавською Світланою Володимирівною, від 13.10.2015 року № 25254958 прийняте державним реєстратором реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції Бучинським Денисом Дмитровичем, від 17.10.2015 року №№ 25356169, 25356105, прийняті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Татаринцевою Євгенією Анатоліївною, від 02.11.2015 року №№ 25785287, 25785212, прийняті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Есталіною Анатоліївною, від 11.02.2016 року №№ 28201358, 28201358, прийняті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельниченко Іриною Олександрівною, від 25.03.2016 року №№ 28927184, 28925559, прийняті приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Зубко Оксаною Петрівною.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори). Виконавчі органи сільських, селищних та міських рад (крім міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення) набувають повноважень у сфері державної реєстрації прав відповідно до цього Закону у разі прийняття відповідною радою такого рішення.

У статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" зазначено, що Міністерство юстиції України, зокрема, здійснює нормативно-правове регулювання у сфері державної реєстрації прав; здійснює контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації прав, у тому числі шляхом проведення моніторингу реєстраційних дій відповідно до цього Закону та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом; розглядає скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України протягом 15 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю. До скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором (за наявності), а також якщо скарга подається представником скаржника - довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження такого представника, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку. (ч. 3 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Згідно з частиною 2 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Міністерство юстиції України розглядає скарги:

1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір);

2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

За приписами частини 6 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про:

1) відмову у задоволенні скарги;

2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про:

а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги;

б) скасування рішення про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав;

в) виправлення помилки, допущеної державним реєстратором;

в-1) усунення порушень, допущених державним реєстратором, з визначенням строків для виконання наказу;

г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав;

ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав;

е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України;

є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Рішення, передбачені підпунктами "а", "ґ" і "е" пункту 2 цієї частини, приймаються виключно Міністерством юстиції України.

У рішенні Міністерства юстиції України чи його територіального органу за результатами розгляду скарги можуть визначатися декілька шляхів задоволення скарги.

Рішення, прийняте за результатами розгляду скарги, надсилається скаржнику протягом трьох робочих днів з дня його прийняття.

У разі якщо за результатами розгляду скарги Міністерством юстиції України чи його територіальними органами виявлено прийняття державними реєстраторами чи суб`єктами державної реєстрації прав рішень з порушенням законодавства, що має наслідком порушення прав та законних інтересів фізичних та/або юридичних осіб, Міністерство юстиції України, його територіальні органи вживають заходів щодо негайного повідомлення про це відповідних правоохоронних органів для вжиття необхідних заходів.

На виконання частини дев`ятої статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та частини дев`ятої статті 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" Кабінетом Міністрів України постановою від 25.12.2015 року №1128 затверджено Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції (зі змінами і доповненнями) (далі - Порядок № 1128), пунктом 2 якого визначено, що для забезпечення розгляду скарг суб`єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - комісія), положення та склад яких затверджуються Мін`юстом або відповідним територіальним органом.

У відповідності до п. 7 Порядку № 1128 (в редакції, чинній станом на день подання скарги та її розгляду) у разі коли встановлено порушення вимог Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги, суб`єкт розгляду скарги на підставі висновку комісії приймає мотивоване рішення про відмову у задоволенні скарги без розгляду її по суті у формі наказу.

Відповідно до пункту 12 Порядку № 1128 за результатами розгляду скарги суб`єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу.

Так, Висновком від 15.04.2019 року Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації за результатами розгляду скарги гр. ОСОБА_13 від 10.04.2019 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.04.2019 року за № 12859-33-19 рекомендовано скаргу задовольнити в повному обсязі.

Згідно висновків Комісії встановлено, що відповідно до відомостей Державного реєстру прав:

06.05.2015 року державним реєстратором Максименко Л.А. за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію обтяження № 11283343 (далі - Заява 1) прийнято оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.05.2015 № 21236788 на підставі якого припинено запис про обтяження № 3578678 щодо садового будинку 2;

07.05.2015 року державним реєстратором Максименко Л.А. за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію іншого речового права № 11291296 (далі - Заява 2) прийнято оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.05.2015 № 21277719 на підставі якого припинено запис про іпотеку № 3579017 щодо садового будинку 2;

15.05.2015 року приватним нотаріусом Мартиненком В.О. за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію права власності № 11417012 (далі - Заява 3) прийнято оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15.05.2015 № 21349161 на підставі якого припинено право власності ОСОБА_5 (запис про право власності № 2657860) та зареєстровано право власності за ОСОБА_17 (запис про право власності № 9685885) щодо садового будинку 2;

06.06.2015 приватним нотаріусом Клименко Д.Б. за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію права власності № 11734173 (далі - Заява 4) прийнято оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.06.2015 № 21868658 на підставі якого припинено право власності ОСОБА_17 (запис про право власності № 9685885) та зареєстровано право власності за ОСОБА_18 (запис про право власності № 9938827) щодо садового будинку 2;

11.11.2015 року приватним нотаріусом Морозовим Г.В. за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію іншого речового права № 14241503 (далі - Заява 5) прийнято оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.11.2015 № 26045965 на підставі якого внесено запис про іпотеку № 11997653 щодо садового будинку 2;

11.11.2015 року приватним нотаріусом Морозовим Г.В. за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію обтяження № 14245130 (далі - Заява 6) прийнято оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.11.2015 № 26051586 на підставі якого внесено запис про обтяження № 12000415 щодо садового будинку 2;

13.11.2015 року приватним нотаріусом Морозовим Г.В. за результатами розгляду заяви про внесення змін № 14292878 (далі - Заява 7) прийнято оскаржуване рішення про внесення змін від 13.11.2015 № 26133126 на підставі якого внесено зміни до запису про іпотеку № 11997653 щодо садового будинку 2;

13.11.2018 року державним реєстратором Тарнавською С.В. за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію іншого речового права № 31151842 (далі - Заява 8) прийнято оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13.11.2018 № 44021341 на підставі якого внесено запис про інше речове право (управління майном) № 28895492 щодо садового будинку 2;

07.05.2015 року державним реєстратором Томащук О.Д. за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію обтяження № 11290349 (далі - Заява 9) прийнято оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14.05.2015 № 21282597 на підставі якого припинено запис про обтяження № 3578013 щодо земельної ділянки 2;

07.05.2015 року державним реєстратором Томащук О.Д. за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію іншого речового права № 11290702 (далі - Заява 10) прийнято оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14.05.2015 № 21288289 на підставі якого припинено запис про іпотеку № 3577634 щодо земельної ділянки 2;

15.05.2015 року приватним нотаріусом Мартиненком В.О. за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію права власності № 11416911 (далі - Заява 11) прийнято оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15.05.2015 № 21348980 на підставі якого припинено право власності ОСОБА_5 (запис про право власності № 3575782) та зареєстровано право власності за ОСОБА_17 (запис про право власності № 9685792) щодо земельної ділянки 2;

06.06.2015 року приватним нотаріусом Клименком Д.Б. за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію права власності № 11734094 (далі - Заява 12) прийнято оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.06.2015 № 21868541 на підставі якого припинено право власності ОСОБА_17 (запис про право власності № 9685885) та зареєстровано право власності за ОСОБА_18 (запис про право власності № 9938763) щодо земельної ділянки 2;

11.11.2015 року приватним нотаріусом Морозовим Г.В. за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію іншого речового права № 14240230 (далі - Заява 13) прийнято оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.11.2015 № 26043580 на підставі якого внесено запис про іпотеку № 11996466 щодо земельної ділянки 2;

11.11.2015 року приватним нотаріусом Морозовим Г.В. за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію обтяження № 14242953 (далі - Заява 14) прийнято оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.11.2015 № 26048480 на підставі якого внесено запис про обтяження № 11998841 щодо земельної ділянки 2;

13.11.2015 року приватним нотаріусом Морозовим Г.В. за результатами розгляду заяви про внесення змін № 14291874 (далі - Заява 15) прийнято оскаржуване рішення про внесення змін від 13.11.2015 № 26131282 на підставі якого внесено зміни до запису про іпотеку № 11996466 щодо земельної ділянки 2;

13.11.2018 року державним реєстратором Тарнавською С.В. за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію іншого речового права № 31152237 (далі - Заява 16) прийнято оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13.11.2018 № 44021719 на підставі якого внесено запис про інше речове право (управління майном) № 28895873 щодо земельної ділянки 2;

10.06.2015 року державним реєстратором Томащук О.Д. за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію обтяження № 11780533 (далі - Заява 17) прийнято оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.06.2015 № 22013979 на підставі якого припинено запис про обтяження № 3618563 щодо земельної ділянки 1;

10.06.2015 року державним реєстратором Томащук О.Д. за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію іншого речового права № 11780726 (далі - Заява 18) прийнято оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.06.2015 № 22014429 на підставі якого припинено запис про іпотеку № 3618575 щодо земельної ділянки 1;

02.07.2015 року приватним нотаріусом Мартиненком В.О. за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію права власності № 12145449 (далі - Заява 19) прийнято оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02.07.2015 № 22544606 на підставі якого припинено право власності ОСОБА_1 (запис про право власності № 3595808) та зареєстровано право власності за ОСОБА_19 (запис про право власності № 10258042) щодо земельної ділянки 1;

08.10.2015 року державним реєстратором Бучинським Д.Д. за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію права № 13712961 (далі - Заява 20) прийнято оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13.10.2015 № 25254958 на підставі якого внесено зміни до запису про право власності № 10258042 щодо земельної ділянки 1;.

17.10.2015 року приватним нотаріусом Татаринцевою Є.А. за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію права власності № 13836051 (далі - Заява 21) прийнято оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 17.10.2015 № 25356169 на підставі якого припинено право власності ОСОБА_19 (запис про право власності № 10258042) та зареєстровано право власності за ОСОБА_20 (запис про право власності № 11639780) щодо земельної ділянки 1;

02.11.2015 року приватним нотаріусом Коноваловою Ю.А. за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію права власності № 14088756 (далі - Заява 22) прийнято оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02.11.2015 № 25785287 на підставі якого припинено право власності ОСОБА_20 (запис про право власності № 11639780) та зареєстровано право власності за ОСОБА_21 (запис про право власності № 11863029) щодо земельної ділянки 1;

08.02.2016 року приватним нотаріусом Мельниченко І.О. за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію права власності № 15538298 (далі - Заява 23) прийнято оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.02.2016 № 28201358 на підставі якого припинено право власності ОСОБА_21 (запис про право власності № 11863029) та зареєстровано право власності за товариством з обмеженою відповідальністю «ГРК ПІРОСМАНІ» (далі - ТОВ «ГРК ПІРОСМАНІ») (запис про право власності № 13219656) щодо земельної ділянки 1;

25.03.2016 року приватним нотаріусом Зубко О.П. за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію права власності № 16224582 (далі - Заява 24) прийнято оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.03.2016 № 28927184 на підставі якого припинено право власності ТОВ «ГРК ПІРОСМАНІ» (запис про право власності № 13219656) та зареєстровано право власності за ОСОБА_22 (запис про право власності № 13862017) щодо земельної ділянки 1;

10.06.2015 року державним реєстратором Томащук О.Д. за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію обтяження № 117780954 (далі - Заява 25) прийнято оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.06.2015 № 22014859 на підставі якого припинено запис про обтяження № 3618513 щодо садового будинку 1;

10.06.2015 року державним реєстратором Томащук О.Д. за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію іншого речового права № 11781053 (далі - Заява 26) прийнято оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.06.2015 № 22015483 на підставі якого припинено запис про іпотеку № 3618551 щодо садового будинку 1;

02.07.2015 року приватним нотаріусом Мартиненком В.О. за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію права власності № 12146656 (далі - Заява 27) прийнято оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02.07.2015 № 2254009 на підставі якого припинено право власності ОСОБА_1 (запис про право власності № 359456) та зареєстровано право власності за ОСОБА_19 (запис про право власності № 10258567) щодо садового будинку 1;

08.10.2015 року державним реєстратором Тарнавською С.В. за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію права № 13713220 (далі - Заява 28) прийнято оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13.10.2015 № 25255241 на підставі якого внесено зміни до запису про право власності № 10258567 щодо садового будинку 1;

17.10.2015 року приватним нотаріусом Татаринцевою Є.А. за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію права власності № 13836019 (далі - Заява 29) прийнято оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 17.10.2015 № 25356105 на підставі якого припинено право власності ОСОБА_19 (запис про право власності № 10258567) та зареєстровано право власності за ОСОБА_20 (запис про право власності № 11639746) щодо садового будинку 1;

02.11.2015 року приватним нотаріусом Коноваловою Ю.А. за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію права власності № 14088708 (далі - Заява 30) прийнято оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02.11.2015 № 25785212 на підставі якого припинено право власності ОСОБА_20 (запис про право власності № 11639746) та зареєстровано право власності за ОСОБА_21 (запис про право власності № 11863046) щодо садового будинку 1;

08.02.2016 року приватним нотаріусом Мельниченко І.О. за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію права власності № 15538298 (далі - Заява 31) прийнято оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.02.2016 № 28201358 на підставі якого припинено право власності ОСОБА_21 (запис про право власності № 11863046) та зареєстровано право власності за ТОВ «ГРК ПІРОСМАНІ» (запис про право власності № 13219662) щодо садового будинку 1;

25.03.2016 року приватним нотаріусом Зубко О.П. за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію права власності № 16223439 (далі - Заява 32) прийнято оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.03.2016 № 28925559 на підставі якого припинено право власності ТОВ «ГРК ПІРОСМАНІ» (запис про право власності № 13219662) та зареєстровано право власності за ОСОБА_22 (запис про право власності № 13860811) щодо садового будинку 1.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868 (у редакції, яка діяла станом на час прийняття оскаржуваного рішення).

Документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим Законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

У разі якщо документи для державної реєстрації прав та їх обтяжень подано не в повному обсязі, передбаченому нормативно-правовими актами, державний реєстратор у строк, встановлений частинами п`ятою, сьомою і восьмою статті 15 Закону для розгляду заявлених прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і письмово повідомляє про це заявника (стаття 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

У державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено зокрема, якщо заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію (стаття 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо:

1) обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках);

2) повноважень заявника;

3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;

4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону;

5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав (пункт 15 Порядку № 868).

Таким чином, під час розгляду скарги гр. ОСОБА_13 . Комісією встановлено, що за результатом розгляду Заяви 1 - Заяви 8 до Державного реєстру прав внесено записи про припинення іпотек №№ 3579017, 3577634, 3618575, 3618551 та обтяжень №№ 3578678, 3578013, 3618563, 3618513 щодо земельної ділянки 1, садового будинку 1, земельної ділянки 2, садового будинку 2 на підставі оскаржуваних рішень від 12.05.2015 № 21236788, від 13.05.2015 № 21277719, від 14.05.2015 №№ 21282597, 21288289, від 12.06.2015 №№ 22013979, 22014429, 22014859, 22015483, прийнятих державними реєстраторами прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Томащук О.Д. та Максименко Л.А.

Відповідно до пункту 71 Порядку № 868 державна реєстрація припинення обтяження нерухомого майна іпотекою проводиться нотаріусом одночасно із зняттям ним заборони, накладеної під час посвідчення договору іпотеки.

Державна реєстрація припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно у результаті зняття нотаріусом заборони проводиться нотаріусом, яким знято заборону (пункт 78 Порядку №868).

Згідно п.5.1 глави 15 розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (у редакції, яка діяла на момент прийняття оскаржуваних рішень) нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики.

Якщо заборону знімає нотаріус, який її не накладав, він направляє за місцем зберігання справи, що містить відомості про накладання заборони, повідомлення про зняття заборони.

Враховуючи вищезазначені норми законодавства, Комісія дійшла висновку, що державними реєстраторами Томащук О.Д. та Максименко Л.А. порушено норми законодавства у сфері державної реєстрації прав, а саме порушено вимоги статей 9, 24 Закону, пунктів 71, 78 Порядку № 868, оскільки державними реєстраторами Томащук О.Д. та Максименко Л.А. не було відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень у зв`язку з тим, що заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію.

Крім того, з відомостей Державного реєстру прав встановлено, підставою для припинення записів про іпотеку та обтяжень є заяви-повідомлення, датовані 30 квітня 2015 року №№ 593, 594, 578, 579, які видані ПАТ «Платинум Банк» та підписані Богінським А.В., який діяв на підставі довіреності від 02 квітня 2015 року № 155, виданою ПАТ «Платинум Банк» та підписаною в.о. голови правління Рожковою К.В.

Відповідно до цих заяв-повідомлень представник ПАТ «Платинум Банк» Богінський А.В., просив припинити обтяження щодо іпотеки та заборони відчуження у зв`язку з повним погашенням заборгованості по кредитному договору, укладеному 28 листопада 2013 року № 55/11/13-К.

При цьому, згідно поданої скарги та документів доданих до неї, зокрема, ухвал Солом`янського районного суду м. Києві від 24.03.2016 року та від 04.04.2016 року по справі № 760/5371/16-к, встановлено, що до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла заява представника за довіреністю ПАТ «Платинум банк» Гамея В.В. щодо шахрайського заволодіння невстановленими особами нерухомим майном, а саме: садовим будинком 1, земельною ділянкою 1, садовим будинком 2, земельною ділянкою 2 шляхом надання 06.05.2015 року, 07.05.2015 року, 10.06.2015 року підробленої довіреності від 02.04.2015 року № 155, виданою ПАТ «Платинум банк».

З огляду на вищевикладене, за висновками Комісії оскаржувані рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.05.2015 року № 21236788, від 13.05.2015 року № 21277719, прийняті державним реєстратором Максименко Л.А., від 14.05.2015 року №№ 21282597, 21288289, від 12.06.2015 року №№ 22013979, 22014429, 22014859, 22015483, прийняті державним реєстратором Томащук О.Д., підлягали скасуванню як такі, що прийняті всупереч законодавству у сфері державної реєстрації прав.

Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15.05.2015 року №№ 21349161, 21348980, від 02.07.2015 №№ 22544606, 22546009, прийняті приватним нотаріусом Мартиненком В.О., від 06.06.2015 року №№ 21868658, 21868541, прийняті приватним нотаріусом Клименком Д.Б., від 11.11.2015 року №№ 26045965, 26051586, 26043580, 26048480, рішення про внесення змін від 13.11.2015 року №№ 26133126, 26131282, прийняті приватним нотаріусом Морозовим Г.В., від 13.11.2018 року №№ 44021341, 44021719, від 17.10.2015 року № 25255241, прийняті державним реєстратором Тарнавською С. В., від 13.10.2015 року № 25254958, прийняті державним реєстратором Бучинським Д.Д. від 17.10.2015 року №№ 25356169, 25356105, прийняті приватним нотаріусом Татаринцевою Є.А., від 02.11.2015 року №№ 25785287, 25785212, прийняті приватним нотаріусом Коноваловою Е.А., від 11.02.2016 року №№ 28201358, 28201358, прийняті приватним нотаріусом Мельниченко І.О., від 25.03.2016 року №№ 28927184, 28925559, прийняті приватним нотаріусом Зубко О.П.,були скасовані як такі, що випливали з факту скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.05.2015 року № 21236788, від 13.05.2015 № 21277719, прийнятих державним реєстратором Максименко Л.А., від 14.05.2015 року №№ 21282597, 21288289, від 12.06.2015 року №№ 22013979, 22014429, 22014859, 22015483, прийнятих державним реєстратором Томащук О.Д.

Після розгляду вказаної скарги та прийняття оскаржуваного наказу № 1226/5 від 16.09.2019 року в Державному реєстрі речових прав на майно за період 12-19.04.2019 року були повністю скасовані усі реєстраційні дії та записи щодо об`єктів нерухомого майна в м. Києві, садове товариство «Лісне», вул. Синьоозерна 2, буд. 24 та 25 (земельні ділянки та садові будинки). Власником Нерухомого майна: садовий будинок № 24, що розташований в м. Київ, садове товариство «Лісне» (Подільський район), вул. Синьоозерна, 2, загальною площею 1834,2 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, індексний номер 10044040; земельна ділянка, на якій розташований вищевказаний садовий будинок, площею 0,0675 гектарів, кадастровий номер :91:453:0020, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 85, стала гр. ОСОБА_16 . Власником Нерухомого майна: садовий будинок №. АДРЕСА_10 , загальною площею 1173,1 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, номер запису про право власності 3594956; земельна ділянка, на якій розташований вищевказаний садовий будинок, площею 0,0738 гектарів, кадастровий номер :91:453:0021, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, став громадянин ОСОБА_1 .

При цьому було відновлено запис про іпотеку ПАТ «Платинум Банк» щодо вказаного нерухомого майна 18.04.2019 року (номер запису про іпотеку 3618551).

18.04.2019 року на підставі Рішення державного реєстратора КП «Реєстрація плюс» Товкайло У.В. про скасування реєстраційної дії (припинення обтяження), індексний номер 46220604, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було вилучено запис про обтяження майна іпотекою ПАТ «Платинум Банк» номер запису про іпотеку 3618551, який був зареєстрований внаслідок укладання іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. 29.11.2013 року за реєстровим номером 12234 (боржник ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), іпотекодержателем за яким було Публічне акціонерне товариство «Платинум Банк».

В свою чергу, 18.04.2019 року гр. ОСОБА_1 вніс спірне майно до Статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемано» (), про що свідчить відповідний акт приймання-передачі.

22.04.2019 року між ТОВ «Лемано» (Іпотекодавець) та його керівником ОСОБА_24 (іпотекодержатель) було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горбуновою Л.В., реєстровий номер 1320, за умовами якого іпотекодавець передає іпотекодержателю в якості забезпечення виконання зобов`язань за договором позики № 22/04/2019 від 22.04.2019 року належне йому на праві власності нерухоме майно: земельну ділянку, площею 0,0738 га, кадастровий номер :91:453:0021, що розташована за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00; садовий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.

Відповідно до частини 10 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" рішення, дії або бездіяльність Міністерства юстиції України та його територіальних органів можуть бути оскаржені до суду.

В свою чергу, на переконання позивача, оскаржуваний наказ Міністерства юстиції України від 16.04.2019 року №1226/85 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», є незаконним та прийнятий відповідачем з перевищенням повноважень, порушенням приписів Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Порядку розгляду скарг на рішення, бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України, позаяк до скарги гр. ОСОБА_13 не було подано доказів про те, що він дізнався про порушення свого права 29.03.2019 року, а отже скарга подана з порушенням строку на подання скарги (п. 7 Порядку № 1128), в порушення п. 8 Порядку № 1128 на розгляд скарги не було запрошено зацікавлених осіб (розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 11285 від 25.12.2015 року), а також у Міністерства юстиції України відсутні повноваження для розгляду скарги на дії державних реєстраторів вчинені до 01.01.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що починаючи з 2015 року Подільським районним судом м. Києва слухаються цивільні справи № 758/14362/15-ц та № 758/14602/15-ц за позовом ПАТ «Платинум банк» про встановлення факту нікчемності правочинів щодо розпорядження нерухомим майном, яке перебуває в іпотеці до ряду відповідачів, серед яких, зокрема, гр. ОСОБА_13 . Тобто, за твердженнями позивача, скаржнику було достеменно відомо про зміну власників іпотечного майна ще у 2015 році, а не 29.03.2019 року, як зазначено в скарзі, та, окрім цього, на адресу ОСОБА_13 направлялися судові повістки по вказаним справам та в судових засіданнях брав участь від імені ОСОБА_13 представник Мостовенко Ю.В. , про що зазначено в журналі судового засідання від 11.05.2016 року.

Також позивач зазначає, що відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 26.11.2015 року № 834-VIII, Міністерству юстиції України було надано повноваження щодо розгляду скарг на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав.

З 01 січня 2016 року набув чинності Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128 (далі - Постанова №1128), яким визначено процедуру розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту (далі - суб`єкт оскарження), що здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами (далі - суб`єкт розгляду скарги) відповідно до Законів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Враховуючи зазначене, позивач наголошує, що повноваження щодо розгляду скарг на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав відповідно до статті 37 Закону № 1952-IV та Порядку № 1128 Міністерство юстиції України отримало з 01.01.2016 року та порядок реалізації таких повноважень визначено з 01.01.2016 року. Тобто, до 01.01.2016 року повноваженнями розглядати скарги на дії державних реєстраторів були наділені виключно суди.

Таким чином, як зазначено позивачем в позовній заяві, наведене в сукупності є підставою для скасування наказу Міністерства юстиції України від 16.04.2019 року №1226/5 в судовому порядку як такого, що є протиправним, позаяк ним були скасовані правомірні рішення приватних нотаріусів та державних реєстраторів.

За приписами статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

У відповідності до статті 124, пунктів 2, 3, 4 частини 2 статті 129 Конституції України, статей 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства, зокрема, є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд наголошує, що відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином обов`язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до ст. 74 ГПК України, покладено саме на сторони та інших учасників судового процесу, а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Суд зазначає, що даний спір про визнання недійсним наказу Міністерства юстиції України № 1226/5 від 16.04.2019 року "Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень" розглядається судом по суті вдруге.

Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 15.09.2020 року у справі № 910/9843/19 відмовлено у задоволенні позову у повному обсязі.

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що оскаржуваний наказ Міністерства юстиції України від 16.04.2019 року № 1226/5 винесений у межах повноважень, відповідно до закону та з дотриманням встановленої процедури, оскільки незаконність реєстраційних дій (вчинених в 2015 році) була встановлена відповідачем в квітні 2019 року в установленому порядку за відсутності законодавчої заборони на розгляд скарг щодо реєстраційних дій, вчинених до 01.01.2016 року. Зокрема, суд першої інстанції зазначив про недоведеність позивачем обставин подання скарги подана з порушенням строку на подання скарги, а також наданими відповідачем доказами підтверджується повідомлення осіб, запрошених до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги шляхом розміщення 12.04.2019 року оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту, чим спростовано твердження позивача про те, що на розгляд скарг не було запрошено нікого із зацікавлених осіб.

В подальшому постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2021 року рішення Господарського суду міста Києва від 15.09.2020 року у справі № 910/9843/19 було скасовано з прийняттям нового рішення про задоволення позову. Визнано недійсним наказ Міністерства від 16.04.2019 року № 1226/5 "Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень".

При цьому апеляційна інстанція, посилаючись на правову позицію, яка викладена у постановах Верховного Суду від 19.06.2018 року у справі № 826/12868/16 та від 06.02.2019 року у справі № 826/4906/17, виходила з того, що у відповідача відсутні повноваження для розгляду скарги на дії державних реєстраторів, вчинені до 01.01.2016 року. За висновками суду комісією були допущені істотні процедурні порушення при прийнятті оскаржуваного наказу, що є безумовною підставою для визнання його протиправним та скасування (відсутні докази повідомлення позивача про засідання Комісії у спосіб, передбачений законодавством; заявником було порушено строк на подання скарги до Міністерства).

В свою чергу, постановою Верховного Суду від 06.10.2021 року рішення Господарського суду міста Києва від 15.09.2020 року у справі № 910/9843/19, яким відмовлено в задоволенні позову, та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2021 року, якою скасовано вищезазначене рішення суду першої інстанції та прийнято нове, яким задоволено позов, скасовано та справу направлено на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

При цьому Верховним Судом у вказаній постанові від 06.10.2021 року зазначено, що для правильного вирішення спору господарським судам попередніх інстанцій необхідно було з`ясувати, чи має місце порушення, невизнання або оспорювання відповідачем прав позивача з огляду на подані сторонами докази у системному зв`язку з предметом та підставами позову, а також чи буде захист таких прав ефективний за допомогою обраного позивачем способу.

Також за висновками суду касаційної інстанції господарським судом першої інстанції в порушення статті 50 Господарського процесуального кодексу України не було розглянуто питання щодо залучення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ПАТ "Платинумбанк" та ОСОБА_3 , як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Наразі, як вказано Верховним Судом, вказані порушення залишені поза увагою і судом апеляційної інстанції.

Окрім цього судом касаційної інстанції наголошено на необхідності з`ясування чи спрямовані вимоги позивача безпосередньо на відновлення його прав, з огляду на те, що на момент звернення до суду він вже не був учасником спірних правовідносин (без залучення при цьому інших учасників спірних правовідносин), не встановлено які саме права (інтереси) ТОВ "Ренесанс Холдинг" були порушені оспорюваним рішенням та/або не визнані чи оспорені іншими учасниками та чи призведе обраний Позивачем спосіб захисту безпосередньо до відновлення його прав.

Згідно висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 06.10.2021 року у справі № 910/9843/19, під час нового розгляду справи господарському суду необхідно взяти до уваги викладене у цій постанові, вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного та об`єктивного встановлення обставин справи, у тому числі щодо складу учасників судового процесу, прав і обов`язків сторін, належність обраного Позивачем способу захисту і залежно від встановленого та відповідно до вимог чинного законодавства вирішити спір із належним обґрунтуванням у судовому рішенні мотивів і підстав.

Відповідно до статті 316 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Зокрема, ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2023 року у справі № 910/9843/19 (суддя Ломака В.С.), з урахуванням вказівок Верховного Суду, викладених у постанові від 06.10.2021 року в даній справі, до участі у цій справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, залучено ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та Публічне акціонерне товариство "Платинум Банк".

Суд з урахуванням змісту позовних вимог зазначає, що згідно із частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (частина 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб; суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках .

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Так, позивач ТОВ «Ренесанс Холдинг» обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що він став переможцем електронних торгів UA-EA-2017-12-06-000136-b від 29.12.2017 року та в подальшому між ТОВ «Ренесанс Холдинг» та ПАТ «Платинум банк» було укладено 19.01.2018 року договір № 28К про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги за кредитним договором № 55/11/13-К - позичальник гр. ОСОБА_13 , та укладено Договір про відступлення права вимоги за іпотечними договорами № 28і від 19.01.2018 року щодо майна: садовий будинок АДРЕСА_9 , загальною площею 1173 кв.м; земельна ділянка, площею 0,0738 гектарів, кадастровий номер :91:453:0021, яка розташована за адресою Синьозерна 2; садовий будинок, загальною площею 1834,2 м.кв; земельна ділянка, площею 0,0675 гектарів, кадастровий номер :91:453:0020, яка розташована за адресою Синьоозерна, 2 м. Київ, власниками яких є ТОВ «Лемано» та ОСОБА_5 .

Отже, звертаючись до суду з даним позовом позивач наголошує, що починаючи з 19 січня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ренесанс Холдинг» набуло прав іпотекодержателя за Договорами іпотеки від 28.11.2013 року, реєстровий номер 4329 та реєстровий номер 12234, якими забезпечене виконання позичальником зобов`язань за Кредитним договором № 55/11/13-К від 28.11.2013 року.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.09.2018 року у справі №823/2042/16 (провадження 11-377апп18) дійшла висновку, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на майно іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо того ж майна.

Відповідно до статті 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Статтею 41 Конституції України та статтями 316, 317 Цивільного кодексу України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до положень статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За приписами статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Суд зазначає, що згідно статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Частиною 4 ст. 334 Цивільного кодексу України передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека є видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку встановленому чинним законодавством.

За загальним правилом частини першої статті 317 ЦК України права володіння, користування та розпоряджання майном належать саме власнику. Укладаючи договір іпотеки, власник фактично надає згоду і на державну реєстрацію права іпотеки на підставі договору іпотеки.

Згідно з частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Статтею 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Згідно п. 2.3. Договору № 28-і про відступлення прав вимоги від 19.01.2018 року відомості про відступлення прав за іпотечними договорами підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку після скасування реєстраційної дії - припинення іпотеки. У зв`язку зі зміною сторони на підставі даного Договору та/або рішення суду, подальші реєстраційні дії щодо прав за іпотечними договорами підлягають державній реєстрації за ТОВ «Ренесанс Холдинг».

Так, згідно статті 24 Закону України "Про іпотеку" відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Іпотекодержатель зобов`язаний письмово у п`ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов`язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Крім того, згідно з частиною другою статті 3 зазначеного Закону взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

За змістом частини другої статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Момент виникнення права вимоги за іпотечним договором чинне законодавство пов`язує з фактом державної реєстрації іпотеки в порядку, визначеному законодавством.

Таким чином, момент виникнення права вимоги за іпотечним договором чинне законодавство пов`язує з фактом державної реєстрації іпотеки в порядку, визначеному законодавством (постанова Верховного Суду від 27.08.2019 року у справі № 911/2392/17).

Враховуючи викладене, виникнення у ТОВ «Ренесанс Холдинг» прав іпотекодержателя за договорами іпотеки № 1 та № 2 від 29.11.2013 року може відбутися лише після нотаріального посвідчення правочину про відступлення прав за іпотечним договором, а також державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Наразі, як встановлено судом, право вимоги за іпотечними договорами № 1 та № 2 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Ренесанс Холдинг» у Державному реєстрі не зареєстровано.

Так, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 24.04.2019 року та 21.07.2021 року, власником нерухомого майна, що є предметом Договорів іпотеки № 1 та № 2 є:

- ОСОБА_16 : садового будинку, Загальна площа (кв.м): 1834.2, м.Київ, "Лісне" садове товариство (Подільський р-н), вулиця Синьоозерна 2, будинок 24 (підстава реєстраці права власності: рішення суду, серія та номер: 2607/15545/12, виданий 19.02.2013,видавник: Подільський районний суд в м. Києві Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 6258642 від 26.09.2013 15:11:50, ОСОБА_26 , Департамент державної реєстрації Міністерства юстиції України, м.Київ); земельної ділянки, кадастровий номер :91:453:0020, Площа (га): 0,0675, дата державної реєстрації земельної ділянки: 30.01.2009, орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (КМДА), Реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна, розташованих на земельній ділянці: АДРЕСА_11 (підстава права власності: державний акт на право власності на земельну ділянку, серія та номер: ЯЕ№993151, виданий 30.01.2009, видавник: Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації), Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 03-7-02921);

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемано»: садового будинку, загальна площа (кв.м): 1173,1, адреса: АДРЕСА_6 ; (на підставі Акту приймання-передачі майна до статутного капіталу, серія та номер: б/н, виданий 18.04.2019 року, видавник: Сторони; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46564959 від 19.04.2019 року 15:08:23, Комунальне підприємство «Єдине вікно державної реєстрації», м. Київ, ОСОБА_27 ); земельної ділянки, Кадастровий номер: :91:453:0021, площа (га): 0,0738, Адреса: м.Київ, "Лісне" садове товариство (Подільський р-н), вулиця Синьоозерна 2, земельна ділянка 25, (Акт приймання-передачі майна до статутного капіталу, серія та номер: б/н, виданий 18.04.2019, видавник: Сторони Підстава внесення запису:Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46564558 від 19.04.2019 14:58:46, Черненко Ігор Леонідович, Комунальне підприємство "Єдине вікно державної реєстрація, м. Київ).

При цьому Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно, Державний реєстр Іпотек, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна містить записи про первісну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме інформацію про іпотеку на підставі Договорів іпотеки №1 та № 2 від 28.11.2013 року (номер запису 3579017 від 28.11.2013 року, 3618551 від 29.11.2013 року, 3618575 від 29.11.2013 року, 3577634 та 29.11.2013 року), іпотекодавці - ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , боржник: ОСОБА_13 , іпотекодержатель - ПАТ «Фінбанк», яке змінене 25.12.2014 року на ПАТ «Платинум Банк» згідно договору відступлення права вимоги за іпотечними договорами від 25.12.2024 року та в подальшому відновлено записи про іпотеку ПАТ «Платинум банк».

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, а це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечувати поновлення порушеного права, що кореспондується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05 лютого 2020 року у справі №903/523/17.

Суд зазначає, що при вирішенні спору підлягають застосуванню загальні приписи ст. ст. 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору має бути встановлено не лише наявність підстав визнання недостовірною та спростування інформації, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі № 910/1255/20.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 233/3516/18-ц правом на звернення до суду за захистом особа наділена в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Вирішуючи переданий на розгляд спір по суті, суд повинен установити наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити, чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі, належним позивачем. При цьому обов`язком позивача є доведення / підтвердження в установленому законом порядку наявності факту порушення та/або оспорювання його прав та інтересів.

Відсутність порушеного права й інтересу встановлюється під час розгляду справи по суті та є самостійною підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

З огляду на положення статті 4 Господарського процесуального кодексу України та статей 15,16 Цивільного кодексу України підставою для захисту цивільного права чи охоронюваного законом інтересу є його порушення, невизнання чи оспорення. Відтак, задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) цього права відповідачем з урахуванням належно обраного способу судового захисту.

За приписами процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Як роз`яснив Конституційний Суд України своїм рішенням від 01.12.2004 № 18-рп/2004 у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес), поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається у частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" має один і той же зміст.

Водночас, у рішенні Конституційного Суду України дано офіційне тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес", як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Тобто, інтерес позивача має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам та відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого дано в резолютивній частині вказаного рішення Конституційного Суду України.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведена правова позиція викладена постанові Верховного Суду від 22.01.2019 року у справі № 912/1856/16.

В свою чергу, встановлюючи фактичні обставини справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд зазначає, що у пункті 30 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи "Щодо якості судових рішень" міститься положення, згідно з яким дотримання принципів змагальності та рівності сторін є необхідними передумовами сприйняття судового рішення як належного сторонами, а також громадськістю.

Принцип змагальності необхідно розглядати як основоположний компонент концепції "справедливого судового розгляду" у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції, що також включає споріднені принципи рівності сторін у процесі та принцип ефективної участі.

Пункт 4 ст. 129 Конституції України змагальність сторін прямо пов`язує зі свободою в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Наразі, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за таким підходом сама концепція змагальності втрачає сенс.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Разом з тим, на позивача покладений обов`язок обґрунтувати суду свої вимоги поданими до суду доказами, тобто, довести, що права та інтереси позивача дійсно порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

В свою чергу, в поясненнях від 11.12.2024 року позивач зазначає, що оскаржуваний наказ не захистив/не відновив порушене/оспорюване право/інтерес, оскільки ТОВ «Ренесанс Холдинг» не будучи обізнаним з розглядом скарги не знав про короткострокове поновлення на один неповний день 18.04.2019 року запису про обтяження майна іпотекою ПАТ «Платинум Банк», і в подальшому у позивача з причини неповідомлення про розгляд скарги не було можливості внести до реєстру запис про своє правонаступництво за договором іпотеки, тобто у позивача не було реальної можливості виконати на свою користь оскаржуваний наказ.

Згідно п. 17 Порядку № 1128 рішення, дії або бездіяльність Мін`юсту можуть бути оскаржені до суду. У разі скасування судом рішення Мін`юсту за результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації Мін`юст забезпечує повторний розгляд такої скарги відповідно до цього Порядку. У разі скасування судом рішення Мін`юсту про задоволення скарги у сфері державної реєстрації Мін`юст не пізніше наступного робочого дня з дня надходження судового рішення також забезпечує внесення відповідних відомостей до реєстрів відповідно до закону.

Отже, посилаючись на п. 17 Порядку № 1128 позивач наголошує, що правовим наслідком скасування в судовому порядку Наказу Міністерства юстиції України від 16.04.2019 року № 1226/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», оскарження якого є предметом даної справи № 910/9843/19, є повторний розгляд скарги ОСОБА_13 від 10.04.2019, року зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.04.2019 року за № 12859-33-19, а не внесення відповідних відомостей до реєстрів щодо відновлення права власності та інших речових прав (іпотеки) на майно, яке було предметом цієї скарги.

Таким чином позивач звертає увагу, що при вирішенні даного спору суд не поновлює ТОВ «Ренесанс Холдинг» у будь-яких майнових правах, а позов по суті спрямований на поновлення немайнових прав позивача на участь у розгляді скарги шляхом проведення повторного розгляду по суті скарги гр. ОСОБА_13 від 10.04.2019 року з дотриманням процедури такого розгляду, а також згідно пояснень представника позивача скасування наказу також фактично відновить право власності третіх осіб на майно, передане в іпотеку.

Наразі, судом встановлено, що після задоволення позову апеляційним судом у даній справі протягом травня-червня місяців 2021 року Мінюст забезпечив повторний розгляд скарги гр. ОСОБА_13 , за результатами розгляду якого було прийнято Наказ № 2093/7 від 17.06.2021 року, яким в задоволенні скарги ОСОБА_13 відмовлено, таким чином виконавши рішення суду у спосіб, передбачений діючим законодавством. При цьому жодних змін в реєстрі речових прав щодо власників спірного майна або його обтяження не відбулося.

Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки, від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав (постанова Верховного Суду від 19.02.2021 року у справі № 904/2979/20, постанова Верховного Суду України від 25.05.2016 року у справі № 6-605цс16).

При цьому визнання Наказу Міністерства юстиції України недійсним не з метою домогтися відновлення власного порушеного права (та / або інтересу) у даний спосіб, що застосовується між сторонами, а з метою створити підстави для подальшого звернення з іншим позовом, іншими сторонами або створити преюдиційну обставину чи доказ для іншого судового провадження суперечать завданням господарського (цивільного) судочинства, наведеним у ч.1 ст.2 ГПК (ч.1 ст.2 Цивільного процесуального кодексу України). Аналогічні висновки сформульовано в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2022 року у справі №908/976/19.

Недійсність правочину, договору, акта органу юридичної особи чи документу, як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акта органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим (постанова Верховного Суду від 27.01.2020 року у справі № 761/26815/17 ).

При цьому, згідно правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 року у справі № 910/6091/19, відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові У разі з`ясування обставин відсутності порушеного права позивача (що є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові), судам не потрібно вдаватись до оцінки спірного правочину на предмет його відповідності положенням законодавства.

Суд зазначає, що оскаржуваними рішеннями про державну реєстрацію прав та їх обтяжень було припинено записи про право власності іпотекодавців - гр. ОСОБА_5 на нерухоме майно: земельну ділянку № НОМЕР_4 з кадастровим номером :91:453:002, що розташована за адресою: АДРЕСА_9 , та садовий будинок АДРЕСА_8 , та гр. ОСОБА_1 на нерухоме майно: земельну ділянку № НОМЕР_3 з кадастровим номером :91:453:0021, що розташована за адресою: АДРЕСА_9 , та садовий будинок АДРЕСА_12 , розташований за адресою, АДРЕСА_9 .

Тобто, позовні вимоги ТОВ "Ренесанс Холдинг" фактично не зводяться до захисту переданого йому ПАТ "Платинум Банк" права на звернення до стягнення об`єктів нерухомого майна за іпотечними договорами, яке, на його думку, порушено внаслідок зняття зі спірного майна обтяження та перереєстрації права власності на це майно за новими власниками, позаяк оскаржуваний наказ відновив право власності іпотекодавців ОСОБА_5 та ОСОБА_1 та запис про іпотеку ПАТ «Платинум банк», фактично захистивши права останнього як кредитора.

Судом окрім цього враховано обставини накладення арешту на спірне майно - земельні ділянки та садові будинки за адресою, АДРЕСА_9 , ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва 15.05.2020 року у справі № 752/8864/20 за клопотанням прокурора відділу Прокуратури м. Києва, як на речовий доказ в межах кримінального провадження № 0000761 від 06.11.2020 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 cт.365-2, ч.3 cт.206 КК України.

В свою чергу, суд звертає увагу на обставини набуття позивачем прав кредитора за Кредитним договором від 28.11.2013 року №55/11/13-к та Договорами іпотеки № 1 та № 2 від 28.11.2013 року, якими забезпечувалось виконання зобов`язань позичальником, на підставі договору про відступлення права вимоги № 28К від 19.01.2018 року та № 28і від 19.01.2018 року, а також здійснення реєстрації позивача - Товариства з обмеженою реєстрацією «Ренесанс Холдинг» згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 13.07.2017 року, номер запису 0011653, тобто предметом оспорюваного наказу від 16.04.2019 року № 1226/5 є реєстраційні дії, вчинені державними реєстраторами впродовж 2015-2016 років - в період до створення та реєстрації позивача, який не був учасником спірних правовідносин.

Окрім цього судом враховано, що в провадженні Подільського районного суду міста Києва перебувають справа № 758/6520/20 за позовом ТОВ «Ренесанс Холдинг» до ТОВ «Лемано», ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, що свідчить про реалізацію позивачем своїх прав іпотекодержателя, а також справа № 761/48552/19 за позовом за позовом ОСОБА_13 до Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ренесанс Холдинг», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Держакупівлі.Онлайн», ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про визнання недійсними відкритих торгів, проведених 29.12.2017 року з продажу права вимоги за кредитним договором № 55/11/13-К із забезпеченням, іпотекодержателем якого було ПАТ «Платинум банк», та визнання недійсними укладених за результатами торгів договору 28К від 19.01.2018 року про відступлення права вимоги ПАТ «Платинум банк» до ОСОБА_13 за кредитним договором № 55/11/13-К від 28.11.2013 року та договору 28І від 19.01.2018 року про відступлення права вимоги ПАТ «Платинум банк» до ОСОБА_5 за Іпотечним договором, укладеним 28.11.2013 року і права вимоги ПАТ «Платинум банк» до ОСОБА_1 за Іпотечним договором, укладеним 29.11.2013 року. Остаточні рішення судів у вказаних справах відсутні.

Також рішенням Подільського районного суду міста Києва у справі № 758/6121/23 від 20 листопада 2023 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 28 травня 2024 року, позов ТОВ «Ренесанс Холдинг» про визнання права іпотекодержателя, визнання договору недійсним задоволено. Визнано за ТОВ «Ренесанс Холдинг» як правонаступником ПАТ «Платинум Банк» за договором № 28К про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 19 січня 2018 року та договором № 28і про відступлення прав вимоги від 19 січня 2018 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шуст Г. Д. за реєстровим номером 114, права іпотекодержателя за іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В. В. 28 листопада 2013 року за реєстровим номером 4329 (боржник ОСОБА_5 ), предмет іпотеки: садовий будинок АДРЕСА_8 , загальною площею 1834,2 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, земельна ділянка, на якій розташований вищевказаний садовий будинок, площею 0,0675 га, кадастровий номер :91:453:0020, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 85. Визнано за ТОВ «Ренесанс Холдинг» як правонаступником ПАТ «Платинум Банк» за договором № 28К про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 19 січня 2018 року та договором № 28і про відступлення прав вимоги від 19 січня 2018 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шуст Г. Д. за реєстровим номером 114, права іпотекодержателя за іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С. В. 29 листопада 2013 року за реєстровим номером 12234 (боржник ОСОБА_1 ), предмет іпотеки: садовий будинок АДРЕСА_10 , загальною площею 1 173,1 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, та земельна ділянка, на якій розташований вищевказаний садовий будинок, площею 0,0738 га, кадастровий номер :91:453:0021, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00. Визнано недійсним іпотечний договір від 22 квітня 2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горбуновою Л. В. та зареєстрований в реєстрі за № 1320, предмет іпотеки: садовий будинок АДРЕСА_10 , загальною площею 1 173,1 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, та земельна ділянка, на якій розташований вищевказаний садовий будинок, площею 0,0738 га, кадастровий номер :91:453:0021, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.

Ухвалами Верховного Суду від 16 липня 2024 року (після усунення недоліків касаційної скарги) відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_5 та касаційною скаргою ТОВ «Лемано» на рішення Подільського районного суду міста Києва від 20 листопада 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 травня 2024 року.

На час вирішення по суті даного спору справа №758/6121/23 перебуває на розгляді в суді касаційної інстанції.

Поряд із цим, правовий статус спірного майна за наслідками розгляду справи № 758/6520/20 за позовом ТОВ «Ренесанс Холдинг» про звернення стягнення на предмет іпотеки, а також справи № 758/14602/15-ц за позовом ПАТ «Платинум Банк» про встановлення факту нікчемності правочинів та скасування державної реєстрації, в якій ухвалою від 08.07.2019 року замінено позивача на ТОВ «Ренесанс Холдинг», як перебувають на розгляді, та справи № 758/6121/23 про визнання права іпотекодержателя та визнання договору недійсним, залишається незмінним. При цьому зважаючи на зміст позовних вимог, за наявності ухвал про відкриття касаційного провадження у справі № 758/6121/23, відповідне рішення суду про визнання за позивачем прав іпотекодержателя за іпотечними договорами № 1 та № 2 судом до уваги не приймається.

Зокрема, за загальним правилом скасування реєстраційних дій щодо переходу прав на предмет іпотеки та зміни іпотекодавця не впливає на права іпотекодержателя до моменту повного припинення основного зобов`язання (кредиту) та забезпечення, оскільки іпотека є «слідуючим» обтяженням, що «прив`язане» до майна, а не до особи іпотекодавця, і забезпечує повернення боргу, незалежно від того, хто володіє предметом іпотеки.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18) та від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18).

Під захистом права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав (пункт 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 (провадження № 12-173гс18)).

В контексті вищенаведеного суд зазначає, що позовні вимоги ТОВ «Ренесанс Холдинг» у даному спорі не спрямовані безпосередньо на відновлення прав позивача, оскільки спрямовані на захист правового статусу двох земельних ділянок та двох садових будинків як іпотечного майна, правомірність вчинення реєстраційних дій щодо якого вже була вирішена за наслідками повторного розгляду Міністерством юстиції України скарги гр. ОСОБА_13 , а відтак такі вимоги спрямовані на визначення порядку реалізації безпосередніх прав осіб, які одночасно визначені третіми особами у справі - іпотекодавців, за умови фактичного відновлення прав іпотекодержателя.

В свою чергу, господарський суд зазначає, що такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено реєстраційні дії з дотриманням державними реєстраторами вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного наказу, також вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято оспорюваний наказ та здійснено оскаржені реєстраційні дії, тобто в даному випадку в першу чергу повинна надаватись юридично - правова оцінка правовідносинам, які склались на момент вчинення спірних реєстраційних дій, які були підставою внесення відповідних змін до ЄДР щодо іпотекодавців - власників майна ОСОБА_5 та ОСОБА_1 та відповідної іпотеки.

Судом також враховано правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.04.2021 року у справі № 826/3582/17, згідно якої приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватною права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, то підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, що спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією особою майнових прав або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень суб`єкта владних повноважень є способом захисту цивільних прав цієї особи.

Суд наголошує, що даний спір має приватно-правовий, а не публічно-правовий характер, оскільки стосується підстав вчинення реєстраційних дій та вимоги у цій справі так чи інакше зводяться до захисту майнових прав на нерухоме майно (земельні ділянки та садові будинки), а відтак вимоги у даній справі направлені на захист прав іпотекодавців на спірне нерухоме майно, зокрема, від порушення з боку інших осіб, в тому числі за наслідками розгляду скарги боржника - гр. ОСОБА_13 щодо порушення прав власності на нерухоме майно.

При цьому, з урахуванням вищенаведених висновків Верховного Суду господарський суд наголошує, що в даному випадку під час розгляду спору пріоритетно повинна надаватись юридично - правова оцінка правовідносинам, які склались на момент вчинення спірних реєстраційних дій щодо спірного нерухомого майна (припинення обтяжень, записів про іпотеку та припинення права власності), не зважаючи на можливі процедурні порушення.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного та встановлених під час розгляду даної справи обставин та фактів, приймаючи до уваги не встановлення судом під час розгляду справи та не зазначення в позовній заяві позивачем які саме права ТОВ «Ренесанс Холдинг» як особи, якою на підставі договору відступлення права вимоги набуто права іпотекодержателя за Договорами іпотеки № 1 та № 2, порушені оскаржуваним наказом Міністерства юстиції України та яким чином вирішення даного спору приведе до відновлення прав позивача, оскільки матеріалами справи не підтверджується факт порушення прав позивача як іпотекодержателя, реєстраційні дії щодо якого є предметом оскаржуваного позивачем наказу Міністерства юстиції України, суд зазначає про недоведеність позивачем порушення його прав за наслідками прийняття наказу Міністерства юстиції України № 1226/5 від 16.04.2019 року, у зв`язку з чим доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ТОВ "Ренесанс Холдинг".

В свою чергу, інші підстави для визнання недійсним в судовому порядку наказу Міністерства юстиції України № 1226/5 від 16.04.2019 року, зокрема, процедурні порушення під час розгляду скарги гр. ОСОБА_13 , окрім розглянутих відповідачем під час повторного розгляду останньої та прийняття за його результатами наказу № 2093/7 від 17.06.2021 року про відмову в задоволенні скарги, позивачем в позовній заяві не наведені та судом під час розгляду справи не встановлені.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції законів України та на засадах верховенства права (частина 1статті 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22 лютого 2007 року в справі "Красуля проти Росії", від 5 травня 2011 року в справі "Ільяді проти Росії", від 28 жовтня 2010 року в справі "Трофимчук проти України", від 9 грудня 1994 року в справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 1 липня 2003 року в справі "Суомінен проти Фінляндії", від 7 червня 2008 року в справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Відповідно до пункту 58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (Заява № 4909/04) від 10.02.2010 року у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

При цьому суд наголошує, що усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині рішення, взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду та не суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства.

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

Відповідно до приписів ч.ч.1, 2, 5 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухвалюватись у відповідності до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом та з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що позивач не довів в розумінні статті 74 Господарського процесуального кодексу України ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні позову з огляду на його необґрунтованість та недоведеність.

Відповідно до частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються судом на позивача.Керуючись ст. ст. 73-80, 86, 123, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення складено та підписано 08 січня 2026 року.

Суддя А.М.Селівон