ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"15" жовтня 2025 р. м. Київ Справа № 911/2920/24

Господарський суд Київської області у складі судді Христенко О.О., розглянувши скаргу б/н від 26.08.2025 (вх. № суду 7048 від 27.08.2025) ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича у справі № 911/2920/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Винна Галерея Україна", м. Київ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, Київська обл., м. Ірпінь

про стягнення 309 072,32 грн.

представники учасників справи та приватний виконавець не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 21.01.2025 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Винна Галерея Україна" задоволено частково; присуджено до стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Винна Галерея Україна 211 173,53 грн боргу, 1 632,72 грн 3 % річних, 1 747,02 грн інфляційних втрат та 3 218,30 грн судового збору; в іншій частині в позові відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.06.2025, апеляційні скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Винна Галерея Україна" на рішення Господарського суду Київської області від 21.01.2025 у справі № 911/2920/24 залишено без задоволення.

Рішення Господарського суду Київської області від 21.01.2025 у справі № 911/2920/24 змінено та викладено його резолютивну частину в наступній редакції, за якою позовні вимоги були задоволені частково; присуджено до стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Винна Галерея Україна" 211 173,53 грн боргу, 1 584,98 грн 3 % річних, 1 747,02 грн інфляційних втрат та 3 217,58 грн судового збору. В іншій частині в позові відмовлено.

На примусове виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 05.06.2025 р., яка набрала законної сили 05.06.2025, Господарським судом Київської області 17.07.2025 видано відповідний наказ.

27.08.2025 через систему "Електронний суд" від ОСОБА_1 надійшла скарга б/н від 26.08.2025 (вх. № суду 7048 від 27.08.2025) на дії (бездіяльність) приватного виконавця.

Скарга мотивована тим, що боржник у виконавчому провадженні № НОМЕР_4, відкритим за наказом Господарського суду Київської області від 17.07.2025 - ОСОБА_1 є військовослужбовцєм, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації в 2 корпусі Національної гвардії України " ІНФОРМАЦІЯ_1 ".

В межах зазначеного виконавчого провадження приватним виконавцем Говоровим П.В. було накладено арешт на всі банківські рахунки як фізичної особи-підприємця так і приватні рахунки фізичної особи, чинного військовослужбовця ОСОБА_1.

В тому числі було накладено арешт на банківський рахунок, що відкритий в Акціонерному товаристві комерційний банк «Приватбанк», на який зараховується грошове забезпечення військовослужбовця Національної гвардії України «Хартія» ОСОБА_1 .

Божник звернувся до приватного виконавця Говорова П.В. із заявою від 11.08.2025 року про зняття арешту з банківського рахунку у Акціонерному товаристві комерційний банк «Приватбанк» на суму 16 000, 00 грн. (2 мінімальні заробітні плати), проте 23.08.2025 листом було повідомлено про відмову в задоволенні заяви про зняття арешту з банківського рахунку.

У зв`язку з чим ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Київської області з відповідною скаргою, в якій скаржник просить суд:

- визнати незаконною дії/бездіяльність приватного виконавця Говорова Павла Володимировича щодо не визначення банківського рахунку № НОМЕР_1 , що відкритий в Акціонерному товаристві Комерційний банк "Приватбанк", на ім`я фізичної особи - боржника ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) як рахунку для здійснення видаткових операцій у виконавчому провадженні № НОМЕР_4.

- зобов`язати приватного виконавця Говорова Павла Володимировича зняти (скасувати) арешт з грошових коштів, що містяться та/або надходитимуть як грошове забезпечення (заробітна плата) на банківський рахунок № НОМЕР_1 , що відкритий в Акціонерному товаристві Комерційний банк "Приватбанк", на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) для зарахування заробітної плати у виконавчому провадженні НОМЕР_5.

Ухвалою суду від 01.09.2025 прийнято до розгляду скаргу ОСОБА_1 б/н від 26.08.2025 (вх. № суду 7048 від 27.08.2025) на дії (бездіяльність) приватного виконавця Говорова П.В., розгляд скарги призначено на 10.09.2025.

Ухвалою суду від 10.09.2025 розгляд скарги відкладений на 15.10.2025.

В засідання суду представники учасників справи та приватний виконавець не з`явились, про розгляд скарги за їх участі повідомлені належним чином.

Враховуючи те, що неявка скаржника, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (ч. 2 ст. 342 ГПК України), а надання письмового відзиву на скаргу є правом, а не обов`язком учасника процесу, господарський суд вважає, що неявка приватного виконавця та стягувача в судові засідання не перешкоджає розгляду скарги за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши і перевіривши подані в підтвердження обґрунтування скарги докази, судом встановлено.

На примусове виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 05.06.2025 р., яка набрала законної сили 05.06.2025, Господарським судом Київської області 17.07.2025 видано відповідний наказ, яким було присуджено до стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Винна Галерея Україна" 211 173,53 грн боргу, 1 584,98 грн 3 % річних, 1 747,02 грн інфляційних втрат та 3 217,58 грн судового збору.

04.08.2025 постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говоровим Павлом Володимировичем винесено постанову про арешт коштів боржника у ВП НОМЕР_5.

В тому числі було накладено арешт на банківський рахунок № НОМЕР_1 , що відкритий в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк», на який зараховується грошове забезпечення військовослужбовця Національної гвардії України «Хартія» ОСОБА_1 .

Так, як було зазначено боржник у виконавчому провадженні № НОМЕР_4 є військовослужбовцєм, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації в 2 корпусі Національної гвардії України " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що підтверджується витягом із наказу № 43 від 03.06.2025 командира 2 корпсу Національної гвардії України « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Боржник звертався до приватного виконавця із листом від 11.08.2025, в якому просив не звертати стягнення на суму 16 000,00 грн. (2 мінімальні заробітні плати) на рахунку IBAN: НОМЕР_1 , що відкритий в АТ КБ «Приватбанк» та видати відповідну постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи - боржника у банку для здійснення видаткових операцій щодо рахунку IBAN: НОМЕР_1 , що відкритий в АТ КБ «Приватбанк».

Так, до листа від 11.08.2025 була надана довідка АТ КБ «Приватбанк», відповідно до якої надано інформацію, що ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк» має картку № НОМЕР_3 , IBAN: НОМЕР_1 , на яку отримує зарплатні виплати.

До матеріалів скарги надана Інформаційна довідка Управління 2 корпусу Національної гвардії України «Хартія» МВС України № 4 від 26.08.2025 з якої вбачається, що ОСОБА_1 здійснюється перерахування його грошового забезпечення на рахунок IBAN: НОМЕР_1 , що відкритий в АТ КБ «Приватбанк».

У відповідь, приватний виконавець у листі № 78111171 від 19.08.2025 повідомив, про те, що станом на 19.08.2025 правові підстави та технічна можливість визначити рахунок фізичній особі-підприємцю - відсутні.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Обов`язковість судових рішень гарантується, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод: право на судовий захист було б примарним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове судове рішення залишалося недіючим, на шкоду одній зі сторін.

Європейський суд з прав людини, рішення якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судом як джерело права, неодноразово наголошував щодо недопустимості невиконання або затягування виконання рішення національного суду в порушення прав іншої сторони.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 по справі «Шмалько проти України» (заява №60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду».

У рішенні від 17.05.2005 по справі «Чіжов проти України» (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У рішеннях Європейського суду з прав людини від 26.07.2012 у справі «Савіцький проти України» (заява № 38773/05) та від 05.07.2012 у справі «Глоба проти України» (заява № 15729/07) вказано, що право на суд, захищене п. 1 ст. 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок. Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов`язкового рішення може суперечити Конвенції. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог Конституції України, Господарського процесуального кодексу України та практики Європейського суду з прав людини, судове рішення у справі № 911/2920/24, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання та має бути виконане.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження». Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій виконавців.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець здійснює заходи щодо своєчасного, повного, неупередженого примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно ч. 10 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» у порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Згідно висновків Верховного Суду в постановах від 27 червня 2019 року у справі № 916/73/19, від 17 січня 2020 року у справі № 340/1018/19 (адміністративне провадження № К/9901/22118/19), від 29 січня 2020 року у справі № 820/5422/17 (провадження № К/9901/24671/18), рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби, тобто наявна пряма законодавча заборона накладати арешти на такі види рахунків.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 квітня 2022 року у справі № 759/8815/20 висловила правовий висновок щодо нарахування заробітної плати та щодо виконання судових рішень за рахунок заробітної плати, який виходить з такого, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (стаття 43 Конституції України). Відповідно до статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно - ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Частиною першою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця).

Статтею 68 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Зазначене правило визначає ті кошти, що складають заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника як особливий об`єкт, на який може бути звернуто стягнення на виконання виконавчого документа, та обмежує таке стягнення відсутністю інших коштів та/або об`єктів для стягнення, видами боргових зобов`язань (періодичні платежі) та сумою стягнення.

Відповідно до частини першої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Частинами другою та третьою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнення, якщо інше не передбачено законом - 20 відсотків

Встановлення відрахувань у певному відсотковому визначенні від заробітної плати боржника покликане гарантувати людині право на своєчасне, у передбачені законом строки, одержання винагороди за працю, що становить одне з основних трудових прав людини, тому й законодавець обмежив розмір будь - яких утримань із заробітної плати, і таке обмеження є законодавчо встановленою забороною на накладення арешту на заробітну плату, що виплачена боржнику після таких утримань, або частину заробітної плати, що перевищує граничну межу таких відрахувань.

Накладення арешту на кошти, що складають заробітну плату боржника після здійснення утримань із неї за виконавчими документами та понад встановлений законом розмір для відрахувань із заробітної плати, є надмірним тягарем для боржника та порушенням його прав на одержання винагороди за працю та достойні умови життя.

Таким чином, не може бути накладений арешт на кошти що складають заробітну плату боржника після фактичного здійснення утримань із неї за виконавчими документами та на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий. При цьому на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають заробітну плату, таке обмеження не розповсюджується.

Зняття арешту з коштів, що складають заробітну плату, здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих статус коштів виключно із заробітної плати, або на підставі повідомлення банку про заборону накладення арешту на такий рахунок відповідно до частини другої вищевказаної статті.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на кошти, що знаходяться на цьому рахунку, заборонено законом.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону (абзац другий частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»). Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20) (пункти 7.14, 7.15 постанови).

При цьому передбачене абзацом другим частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до підпункту 1 частини четвертої статті 59 цього закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом. Для боржника надання вищевказаних підтверджуючих документів є процесуальною можливістю відновити свої права, порушені у зв`язку накладенням незаконного арешту, а для виконавця зняття такого арешту є здійсненням повноважень для усунення спричинених негативних наслідків. Однак це не виключає зобов`язання банку при виконанні приписів державного та/або приватного виконавця окремо від боржника повідомити виконавця про неможливість накладення арешту на грошові кошти боржника у зв`язку з забороною встановленою законом.

Враховуючи вищевикладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що у випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

Згідно ч. 5 ст. 13 ЗУ «Про виконавче провадження» постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Так, ОСОБА_1 звертався до приватного виконавця із листом від 11.08.2025, в якому просив не звертати стягнення на суму 16 000,00 грн. (2 мінімальні заробітні плати) на рахунку IBAN: НОМЕР_1 , що відкритий в АТ КБ «Приватбанк» та видати відповідну постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи - боржника у банку для здійснення видаткових операцій щодо рахунку IBAN: НОМЕР_1 , що відкритий в АТ КБ «Приватбанк».

До листа від 11.08.2025 було надано довідку, що ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк» має картку № НОМЕР_3 , IBAN: НОМЕР_1 , на яку отримує зарплатні виплати.

Згідно Інформаційної довідки Управління 2 корпусу Національної гвардії України «Хартія» МВС України № 4 від 26.08.2025, ОСОБА_1 здійснюється перерахування його грошового забезпечення на рахунок IBAN: НОМЕР_1 , що відкритий в АТ КБ «Приватбанк».

Натомість, приватний виконавець в порушення пункту 1 частини четвертої статті 59 Закону № 1404-VIII арешту з грошових коштів не зняв, лише надав лист від 19.08.2025, в якому повідомив, про те, що станом на 19.08.2025 правові підстави та технічна можливість визначити рахунок фізичній особі-підприємця відсутні.

При цьому виконавець на надав доказів, що на підставі матеріалів виконавчого провадження та звітів, повідомлень банку про здійснені банківські операції за зазначеним боржником рахунком було перевірено та встановлено, що зазначені суми не є заробітною платою.

За таких обставин, суд визнає незаконною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича.

Водночас суд звертає увагу на те, що на картковий рахунок № НОМЕР_1 боржника ОСОБА_1 , відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» зараховується його грошове забезпечення як військовослужбовця і державою розроблено механізм, який дозволяє боржникам, на рахунки яких накладено арешт, користуватись частиною своїх коштів незалежно від суми їх боргу.

Зокрема, на підставі розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX: 1) фізичні особи - боржники, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, можуть здійснювати видаткові операції з поточного рахунку на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року, а також сплачувати податки, збори без урахування такого арешту, за умови що такий поточний рахунок визначений для здійснення видаткових операцій у порядку, встановленому цим підпунктом. Звернення стягнення у межах зазначеної суми на такому рахунку не здійснюється. У разі наявності декількох виконавчих проваджень стосовно однієї фізичної особи - боржника для усіх виконавчих проваджень визначається один поточний рахунок для здійснення видаткових операцій. Кількість виконавчих проваджень не впливає на розмір суми, яка не підлягає зверненню стягнення і на яку фізична особа - боржник може здійснювати видаткові операції.

Для визначення такого поточного рахунку у банку фізична особа-боржник звертається до органу виконавчої служби, приватного виконавця, який наклав арешт на кошти фізичної особи - боржника, із заявою про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій. Заява може бути подана в паперовій формі (нарочно або засобами поштового зв`язку) або в електронній формі з дотриманням вимог, встановлених Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг".

Божник звернувся до приватного виконавця Говорова П.В. із заявою від 11.08.2025 року про зняття арешту з банківського рахунку у Акціонерному товаристві комерційний банк «Приватбанк» на суму 16 000, 00 грн. (2 мінімальні заробітні плати), проте 23.08.2025 листом було повідомлено про відмову в задоволенні заяви про зняття арешту з банківського рахунку. Тобто таке питання залишено не вирішеним.

Отже, на переконання суду, належним способом захисту прав ОСОБА_1 на розпорядження частиною своїх коштів, на які накладено арешт у виконавчому провадженні щодо стягнення коштів є зобов`язання приватного виконавця зняти (скасувати) арешт грошових коштів, що містяться та/або надходитимуть як грошове забезпечення (заробітна плата) на банківський рахунок № НОМЕР_1 , що відкритий в Акціонерному товаристві Комерційний банк "Приватбанк", на ім`я ОСОБА_1 , для здійснення видаткових операцій з такого поточного рахунку на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року, в тому числі для сплати податків і зборів.

Задоволення скарги у такий спосіб перебуває в межах підстав скарги ОСОБА_1 та сприятиме поновленню його прав на користування частиною його грошового забезпечення як військовослужбовця, до закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_4 щодо стягнення з боржника коштів, або до припинення або скасування воєнного стану.

На підставі викладеного, керуючись положеннями Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» ст. ст. 1-3, 18, 129, 339 - 345 ГПК України, господарський суд, -

постановив:

1. Скаргу б/н від 26.08.2025 (вх. № суду 7048 від 27.08.2025) ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича задовольнити.

2. Визнати незаконною дії/бездіяльність приватного виконавця Говорова Павла Володимировича щодо не визначення банківського рахунку № НОМЕР_1 , що відкритий в Акціонерному товаристві Комерційний банк "Приватбанк", на ім`я фізичної особи - боржника ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) як рахунку для здійснення видаткових операцій у виконавчому провадженні № НОМЕР_4.

3. Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича зняти (скасувати) арешт з грошових коштів, що містяться та/або надходитимуть як грошове забезпечення (заробітна плата) на банківський рахунок № НОМЕР_1 , що відкритий в Акціонерному товаристві Комерційний банк "Приватбанк", на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) для зарахування заробітної плати у виконавчому провадженні НОМЕР_5.

Ухвала набирає законної сили у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України та може бути оскаржена відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання ухвали - 05.01.2026

Суддя О.О. Христенко