ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2025 р. Справа №907/665/18 (907/139/22)

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

головуючий суддя Желік М.Б.

судді Орищин Г.В.

Галушко Н.А.

за участю секретаря судового засідання Гуньки О.П.

розглянувши апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області від 15.08.2025 (вх. №01-05/2511/25 від 15.08.2025)

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 10.07.2025 (повне рішення складено 28.07.2025, суддя Ремецькі О.Ф.)

у справі №907/665/18 (907/139/22)

за позовом: Акціонерного товариства "Ужгородський Турбогаз", м. Ужгород

до Державної податкової служби України в особі Головного управління ДПС у Закарпатській області, м. Ужгород

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.10.2018

у межах справи №907/665/18

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю „Полімер-Техніка", смт. Воловець, Закарпатська область,

до Публічного акціонерного товариства "Ужгородський Турбогаз", м.Ужгород код ЄДРЮОФОПтаГФ 00153608

про визнання банкрутом

за участю представників:

від апелянта (відповідача): представники Токар М.В., Ковбин Д.В.

від позивача: адвокат Васильєв А.А.;

Учасникам процесу роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46, Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 10.07.2025 у справі №907/665/18 (907/139/22) у задоволенні заяви ГУ ДПС У Закарпатській області про закриття провадження у справі відмовлено; позов задоволено повністю; визнано протиправними та скасовано наступні рішення ГУ ДФС у Закарпатській обл.: - податкове повідомлення-рішення № від 26.10.2018 - в частині зменшення суми від`ємного значення податку на прибуток підприємств в розмірі 125 123 429 грн. 77 коп.; - податкове повідомлення-рішення № від 26.10.2018 про нарахування пені за порушення строків розрахунків у сфері ЗЕД в розмірі 420 940 407 грн. 20 коп. - повністю; стягнуто з ГУ ДПС У Закарпатській області на користь АТ "Ужгородський Турбогаз" суму 868 350,00 у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач звернувся до Західного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області від 10.07.2025 у справі №907/665/18 (907/139/22) та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 15.08.2025 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді - Орищин Г.В., Галушко Н.А.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 20.08.2025 відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для надання відзиву до 12.09.2025, призначено розгляд справи на 17.09.2025.

11.09.2025 позивач подав відзив (вх. №01-04/6999/25) на апеляційну скаргу, в якому просить залишити оскаржене рішення без змін.

12.09.2025 розпорядник майна АТ "Ужгородський турбогаз" арбітражний керуючий Череватий Л.Б. подав відзив (№01-04/7040/25) на апеляційну скаргу, в якому просить залишити оскаржене рішення без змін.

15.09.2025 скаржник подав додаткові пояснення до апеляційної скарги (вх. №01-04/7095/25) та заяву (вх. №01-04/7072/25) про закриття провадження у справі.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 17.09.2025 розгляд справи відкладено на 15.10.2025.

24.09.2025 позивач подав суду заперечення на клопотання про закриття провадження у справі, а також заперечення на додаткові пояснення у справі, подані апелянтом.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 15.10.2025 розгляд справи відкладено на 19.11.2025.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 19.11.2025 відкладено розгляд справи на 03.12.2025.

27.11.2025 позивач подав суду додаткові пояснення (вх. №01-04/9013/25).

03.12.2025 судове засідання не відбулося у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Желіка М.Б.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 08.12.2025 справу призначено до розгляду на 17.12.2025.

В судовому засіданні 17.12.2025 представники апелянта підтримали клопотання про закриття провадження у справі, попри це просили вимоги апеляційної скарги задовольнити, скасувати оскаржене рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник позивача надав суду усні додаткові пояснення, просив відмовити у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі та відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги, оскаржене рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, а відтак оскаржуване рішення слід скасувати з прийняттям нового судового рішення, з огляду на таке.

Розгляд справи в суді першої інстанції. Короткий зміст позовних вимог, заперечень відповідача та рішення суду першої інстанції

В провадженні Господарського суду Закарпатської області перебуває справа №907/665/18 про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Ужгородський Турбогаз».

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 04.12.2018 відкрито провадження у справі про банкрутство, введено процедуру розпорядження майном боржника.

Під час провадження у справі №907/665/18 повноваження розпорядника майна боржника здійснювала арбітражний керуючий Тищенко Н.П., а згодом арбітражний керуючий Козирицький А.С. Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 28.05.2025 розпорядником майна ПАТ «Ужгородський Турбогаз» призначено арбітражного керуючого Череватого Л.Б.

28.02.2022 боржник звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом до ДПС України в особі Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 26.10.2018.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що податковим повідомленням-рішенням № зменшено суму від`ємного значення податку на прибуток у розмірі 142363625 грн. за 2015 рік, 971187 грн. за 2016 рік та збільшено на 400322 грн. за 3 кв. 2017 року, проте вказане рішення відповідача є протиправним у частині зменшення суми від`ємного значення податку на прибуток у розмірі 125 123 429,77 грн.

Так, в ході документальної перевірки відповідач збільшив доходи позивача на суму 327098,81 грн. відшкодування єдиного соціального внеску на суми середнього заробітку, нараховані мобілізованим працівникам, водночас позивач самостійно включив відповідні суми в повному обсязі до складу доходів, що підтверджується даними з картки рахунку 3773 за січень 2015-вересень 2017 року, відповідно до якої спірна сума включена на дохідний рахунок 719 (бухгалтерське проведення Дт 3773 Кт 719). Повторне збільшення доходів позивача на цю суму за наслідками перевірки є протиправним.

Крім того, в акті перевірки відповідач встановив завищення позивачем показників у рядку 2180 Звіту про фінансові результати за 2015 рік «Інші операційні витрати» на загальну суму 99685130,00 грн. Позивач повідомив відповідача, що розбіжність виникла із помилковим заниженням витрат, які підлягали відображенню у складі фінансової звітності за попередні роки і не були відображені. Відповідно до ст.50 ПК України платник податків має право самостійно визначати порядок виправлення помилок, допущених у попередньо поданих податкових деклараціях - або шляхом подання уточнюючого розрахунку, або шляхом відображення виправлених показників у складі податкової декларації за поточний період, і позивач скористався другим варіантом. Показники у рядку 2180 Звіту про фінансові результати за 2015 рік «Інші операційні витрати», а також показники податкової декларації позивача за відповідний податковий період презюмуються як достовірні, якщо податковий орган не доведе зворотнє. В цьому випадку зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток було проведено не у зв`язку з тим, що витрати позивача не підтверджені документально чи не пов`язані з господарськими операціями позивача, чи не мають реального характеру. В акті перевірки такі порушення не зафіксовані, відсутні посилання на докази, які б це підтверджували. Тобто відповідач не довів недостовірність показників податкової та фінансової звітності через факт відсутності первинних документів на підтвердження витрат чи через нереальність господарських операцій.

Податкове повідомлення-рішення № від 26.10.2018 є протиправним, оскільки встановлена в ході проведення перевірки дебіторська заборгованість по розрахунках із іноземним постачальником Logistic Solution International LTD в сумі 17472200 дол. США станом на 01.01.2014 виникла у зв`язку з тим, що іноземний контрагент не здійснив поставку частини визначеного договором обладнання. Позивач отримав висновки Міністерства економічного розвитку і торгівлі щодо продовження строків розрахунків за імпортною зовнішньоекономічною операцією за договором №117-03-12F від 21.03.2012, а саме від 24.09.2012 №531, від 24.05.2013 №814, від 29.07.2014 №567 та від 14.05.2015 №434. У наступних періодах відсутність порушення законодавства щодо проведення розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності пояснюється форс-мажорними обставинами, які підтверджені сертифікатом №7013 від 23.11.2016, виданим Торгово-промисловою палатою України. Перебіг строків, визначених ст.2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» - зупинено та відсутні обставини, з якими пов`язується їх поновлення.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, доводив що податкові повідомлення-рішення відповідають вимогам законодавства.

Окрім того, відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції просив закрити провадження у справі, у зв`язку з тим, що спір щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень не підвідомчий господарському суду.

Місцевий господарський суд в оскарженому рішенні відмовив у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі з огляду на те, що провадження у цій справі відкрито 03.10.2022, при прийнятті позовної заяви до розгляду в межах справи про банкрутство суд врахував правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 21.09.2021 у справі №905/2030/19 (905/1159/20) про те, що вимога особи, щодо якої порушено справу про банкрутство, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення як майновий спір боржника, підлягає розгляду в межах провадження у справі про банкрутство з визначенням юрисдикційності розгляду такого спору господарському суду, а також те, що за клопотанням заявника 02.12.2021 ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду закрито провадження в адміністративній справі №260/92/19 за позовною заявою акціонерного товариства "Ужгородський Турбогаз" до Головного управління Державної податкової служби у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування спірних податкових повідомлень-рішень.

Ухвалюючи оскаржене рішення про задоволення позову, місцевий господарський суд дійшов таких висновків:

- позивач у 2015-2017 роках отримав від Ужгородської міської ради компенсацію середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу на загальну суму 368 659,73 грн; отримані позивачем виплати мають цільовий компенсаційний характер та повинні включатися складу доходів; протягом 2015-2016 років позивач отримав відшкодування єдиного соціального внеску в сумі 327098,81 грн.; позивач надав до матеріалів справи роздруківку картки рахунку 3773 за січень 2015-вересень 2017 року, відповідно якої спірна сума включена на дохідний рахунок 719 (бухгалтерське проведення Дт 3773 Кт 719); відповідач не надав належних та допустимих доказів, які б спростовували цю обставину, тому повторне збільшення доходів позивача на цю суму за наслідками перевірки не може бути визнано правомірним;

- в акті перевірки від 08.10.2018 встановлено завищення позивачем показників у рядку 2180 Звіту про фінансові результати за 2015 рік "Інші операційні витрати" на загальну суму 99685130,0 грн., проте відповідач у ході проведення перевірки не встановив факт відсутності документального підтвердження відповідних витрат минулих періодів, не поставив під сумнів реальність їх здійснення, не встановлював помилковість проведених позивачем розрахунків їх розміру, ці обставини не були доведені відповідачем і в ході судового розгляду справи;

- норми закону дають платнику податків право самостійно визначати порядок виправлення помилок, допущених у попередньо поданих податкових деклараціях - або шляхом подання уточнюючого розрахунку, або шляхом відображення виправлених показників у складі податкової декларації за поточний період, тому не може бути підставою для зменшення від`ємного значення об`єкту оподаткування податку на прибуток факт неподання позивачем уточнюючих розрахунків за попередні звітні податкові періоди за умови відображення у поточній декларації за 2015 рік правильних показників;

- зменшення відповідачем від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 99 685 130,0 грн. витрат минулих періодів суперечить закону;

- як зафіксовано актом перевірки від 08.10.2018 та випливає із наданих позивачем письмових доказів, між позивачем та фірмою Logistic Solution International LTD було укладено договір №117-03-12F від 21.03.2012, предметом якого була поставка обладнання виробничо-технічного призначення, визначеного специфікацією; на виконання вказаного договору позивач перерахував на рахунок нерезидента грошові кошти на загальну суму 17472200 дол.США; відповідач у ході проведення перевірки встановив наявність дебіторської заборгованості по розрахунках із іноземним постачальником Logistic Solution International LTD в сумі 17472200 дол.США станом на 01.01.2014, яка виникла у зв`язку з тим, що іноземний контрагент не здійснив поставку визначеного договором обладнання;

- як встановлено перевіркою та випливає з матеріалів справи, позивач отримав висновки Міністерства економічного розвитку і торгівлі щодо продовження строків розрахунків за імпортною зовнішньоекономічною операцією за договором №117-03-12F від 21.03.2012, а саме від 24.09.2012 №531, від 24.05.2013 №814, від 29.07.2014 №567 та від 14.05.2015 №434;

- у наступних періодах відсутність порушення законодавства щодо проведення розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності позивач обґрунтовує наявністю форс-мажорних обставин, які підтверджені сертифікатом №7013 від 23.11.2016, виданого Торгово-промисловою палатою України;

- органом, уповноваженим засвідчувати наявність форс-мажорних обставин є Торгово-промислова палата України, наявність форс-мажорних обставин, підтверджених сертифікатом Торгово-промислової палати України імперативно зумовлюють зупинення строків, зазначених у статтях 1 і 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті»;

- відповідач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт скасування у встановленому порядку сертифікату про форс-мажорні обставини №7013 від 23.11.2016, визнання його недійсним, встановлення факту його підробки чи втрату ним юридичної сили і доказовості з інших, передбачених законом підстав;

- виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, позовні вимоги АТ «Ужгородський турбогаз» до Державної податкової служби України в особі Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.10.2018 підлягають задоволенню.

Узагальнені доводи апелянта (відповідача) та заперечення позивача.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що оскаржене рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин справи, недоведеністю обставин, які господарський суд визнав встановленими.

В частині порушення процесуального права апелянт на такі доводи:

- викладені в оскарженому рішенні висновки суду щодо підвідомчості спору є такими, що не ґрунтуються на вимогах процесуального законодавства та суперечать актуальній правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 01.11.2023 у справі №908/129/22, відповідно до якої вимоги платника податку (у тому числі й після відкриття провадження у справі про банкрутство та визнання його банкрутом з відкриттям щодо нього ліквідаційної процедури) щодо правомірності рішень, дій чи бездіяльності контролюючого органу стосуються насамперед перевірки законності дій суб`єкта владних повноважень, що свідчить про публічно-правовий характер такого спору, в якому суб`єкт владних повноважень реалізує свої владно-управлінські функції, а тому цей спір віднесено до розгляду саме за правилами адміністративного судочинства; таку ж позицію викладено Великою Палатою Верховного Суду 08.05.2025 у постанові у справі №420/12471/22;

- враховуючи те, що предметом спору у цій справі є визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення вказана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства і не підвідомча господарському суду, незалежно від того, що провадження у такій відкрито до правової позиції, висловленої у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі №905/2030/19 (905/1159/20);

- вищевказану позицію Великої Палати Верховного Суду підтримано і Західним апеляційним господарським судом, зокрема, в постанові від 22.02.2024 у справі №921/574/20(500/642/19).

Щодо законності податкового повідомлення-рішення від 26.10.2018 № в частині зменшення суми від`ємного значення податку на прибуток в розмірі 125 123 429,77 грн апелянт зазначає такі доводи:

- позивач отримав відшкодування єдиного соціального внеску, а саме, відповідно до банківських виписок ним отримано від Ужгородський МЦЗ відшкодування єдиного соціального внеску за січень 2015 - вересень 2016 року в загальній сумі 695759 грн, проте підприємство, в порушення норм законодавства, суми отриманого цільового фінансування у вигляді компенсації середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу під час мобілізації, не відображало у складі доходу, зокрема у складі інших доходів;

- внаслідок порушення позивачем вимог пп.134.1.1 ст.134 ПК України, п 5, 7, 19 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», перевіркою встановлено заниження платником інших доходів на суму отриманого цільового фінансування - у вигляді компенсації середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу під час мобілізації та відшкодування єдиного соціального внеску в загальній сумі 695 759 грн;

- роздруківка картки рахунку 3773, яка ніби-то свідчить про те, що спірна сума включена в дохідний рахунок 719 не може бути взята до увага як належний доказ включення до доходів вказаних компенсаційних виплат, оскільки позивач під час подання позову до адміністративного суду аргументував свою позицію щодо відсутності необхідності включення відшкодування ЄСВ, оскільки такі відшкодування є «транзитними» і не належать підприємству, тобто, позивач наполягав на тому, що вказана сума до доходу підприємства не включається згідно вимог законодавства, а потім надав суду «доказ», що виявляється він цю суму частково включив до доходу; така роздруківка суперечить висновкам акту перевірки, в якому зафіксовано, що сума в дохід підприємства не включена взагалі; така роздруківка не може бути взята до уваги як належний і допустимий доказ;

- під час проведення документальної перевірки встановлено, що за 2015 рік за даними бухгалтерського обліку ПАТ «Ужгородський Турбогаз» по бухгалтерському рахунку 94 «Інші витрати операційної діяльності» обліковуються витрати підприємства на загальну суму 16 138 817,0грн., що підтверджуються даними аналітичного та синтетичного обліку та первинними документами, проте ПАТ «Ужгородський Турбогаз» у рядку 2180 Звіту про фінансові результати за 2015 рік відображено інші операційні витрати в розмірі 115 824 000,0 грн;

- з приводу встановлених розбіжностей ГУ ДФС у Закарпатській області в ході проведення перевірки надано запит про надання документів та надання пояснень від 12.09.2018; на отриманий запит ПАТ «Ужгородський Турбогаз» надано пояснення від 13.09.2018 №261/1, згідно з яким відхилення між сумою операційних витрат, відображених у рядку 2180 форми 2 в розмірі 115 824 000,0 грн. та даних бухгалтерського рахунку 94 «Інші витрати операційної діяльності» в розмірі 16 138 816,0 грн. виникли у зв`язку із помилковим заниженням витрат, які підлягали відображенню у складі фінансової звітності за попередні періоди і не були відображені, при цьому не було надано жодного документального підтвердження, що це саме витрати минулих періодів;

- вказані витрати (як пояснює позивач, сформовані у попередніх роках), не було жодним чином відображено у бухгалтерському обліку (у відповідних регістрах) та фінансовій звітності підприємства попередніх років;

- якщо навіть взяти до уваги, що ці витрати таки мали місце в попередніх періодах (до 2015 року), то згідно стандарту бухгалтерського обліку 16 «Витрати», вони повинні були бути відображені в періоді, в якому понесені, однак жодним чином вони не мали бути відображені у 2015 році;

- перевіркою витрати 115 824 000,0 грн. виключено з витрат позивача за 2015 рік у зв`язку з ненаданням до перевірки їх документального підтвердження;

- право подання платником уточнюючих розрахунків кореспондується з його обов`язком підтвердити показники документально, первинними документами, що позивачем під час перевірки зроблено не було.

Щодо законності податкового повідомлення-рішення від 26.10.2018 №, яким нараховано пеню за порушення строку розрахунку в сфері ЗЕД в сумі 420 940 407,20 грн, апелянт покликається на такі доводи:

- ПАТ «Ужгородський турбогаз» з нерезидентом «Logistic Solution International LTD» укладено договір від 21.03.2012 № 117-03-12F про придбання продукції виробничо-технічного призначення, на виконання умов якого позивач здійснив на адресу нерезидента попередню оплату у сумі 17 472 200 дол. США, що засвідчено платіжними документами від 23.03.2012 №408004 на суму 5967850 дол. США, від 26.03.2012 №408005 на суму 5967850 дол. США, від 23.03.2012 №408005 на суму 5536500 дол. США; відповідно до ст. 2 Закону №185 граничний строк отримання імпортного товару становив 19.09.2012, 22.09.2012 та 23.09.2012 відповідно; граничний строк отримання імпортного товару неодноразово продовжено висновками Міністерства економічного розвитку і торгівлі України; отже, станом на 30.09.2017 у позивача виникла протермінована заборгованість по поставці товару від контрагента у сумі 16 909 816,99 дол. США, яка на кінцеву дату перевірки погашена не була;

- під час документальної перевірки УСБУ у Закарпатській області листом від 24.09.2018 №58/8-1887 надано копію вилученого сертифікату №7013 від 23.11.2016 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданого торгово-промисловою палатою ПАТ «Ужгородський Турбогаз», яким засвідчується настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме: збройний конфлікт на сході України (дата настання - 14.04.2014); юридична адреса та фактичне місцезнаходження ПАТ «Ужгородський Турбогаз»: м. Ужгород, вул. Болгарська, 3, його виробничі потужності, уповноважений банк не знаходяться в зоні АТО, шлях товару не проходить через зону бойових дій;

- обставини форс-мажору (непереборної сили) можуть бути основою для звільнення суб`єкта господарювання від відповідальності тільки у випадку, якщо такі обставини безпосередньо вплинули на виконання зобов`язань і створили об`єктивну неможливість їх виконання;

- підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту);

- форс-мажорні обставини повинні зумовлювати неможливість виконання своїх зобов`язань конкретною стороною контракту;

- суд не надав оцінку сертифікату ТППУ №7013 як доказу відповідно до ГПК України на предмет належності та допустимості, а також в рішенні не надано оцінки та не наведено мотивів не врахування жодного з аргументів відповідача щодо того, чому сертифікат ТППУ №7013 не є належним та допустимим доказом;

- визначальною ознакою форс-мажорних обставин є те, що настання таких спричиняє неможливість виконання стороною договору своїх зобов`язань за договором, в цьому випадку відповідно до п.1.1. договору №117-03-12F від 21.03.2012 продавець - компанія «Logistic Solution International LTD» зобов`язується поставити продукцію, а позивач зобов`язується прийняти та оплатити таку;

- згідно з умовами договору позивач у 2012 році перерахував авансовий платіж в сумі 17 472 200 дол. США, що не заперечується сторонами у цій справі, строк поставки згідно специфікації встановлено сторонами договору до 21.03.2013, тобто, позивач мав одне зобов`язання згідно договору, що складається з двох частин «прийняти та оплатити», своє зобов`язання в частині оплати товару (перерахування авансового платежу) позивач виконав; фактично з моменту отримання авансового платежу контрагент позивача - нерезидент не виконав свої зобов`язання за договором - не поставив товар в повному обсязі; вказане свідчить про те, що форс-мажорні обставини (війна на сході України) жодним чином не вплинули на можливість виконання зобов`язань саме позивачем;

- фактичні обставини справи свідчать про невиконання зобов`язання нерезидентом - контрагентом позивача, при цьому в матеріалах справи відсутні будь-які довідки уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) - «Logistic Solution International LTD» Британські Віргінські острови;

- відсутній будь-який документ, що є підставою для не нарахування пені відповідно до ст. 13 Закону України «Про валюту та валютні операції»;

- під час перевірки позивач не надав жодних доказів щодо намагання його контрагентом поставити продукцію, і відмову позивача отримати вказану продукцію через неможливість ввезення в Україну такої;

- відповідно до п.3.2. Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженим Рішенням ТПП України від 18.12.2014, №44(5) не вважаються форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) фінансова та економічна криза, дефолт, зростання офіційного та комерційного курсів іноземної валюти до національної валюти, недодержання/порушення своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів тощо;

- сертифікат ТППУ №7013 містить висновки, що прямо суперечать ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» та п.3.2 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням ТПП України від 18.12.2014, № 44(5), а тому не може бути взятий до уваги як належний та допустимий доказ;

- в сертифікаті ТППУ №7013 зазначено про неможливість виконання позивачем своїх зобов`язань отримати продукцію виробничо-технічного призначення в термін до 15.11.2016 відповідно до п.1.1. договору №117-03-12F від 21.03.2012, специфікацій №№1,2, додаткової угоди №4 від 24.02.2015, проте як встановлено в акті перевірки (стор-89-90), і не заперечується позивачем, у відповідності до додаткової угоди №4 від 04.04.2014, з додатком (специфікація №2) фірма «OMEGA FOUNDRY MACHINERY LTD» (вантажовідправник) відвантажила ПАТ «Ужгородський Турбогаз» товар на суму 384 400 євро (6387813,54 грн.) та надала послуги з монтажу, запуску, налагодження та вводу в експлуатацію обладнання в сумі 15 600 євро (269 761,69 грн) відповідно до акту виконаних робіт від 09.09.2014 №б/н;

- вартість товару, відправником якого була фірма «OMEGA FOUNDRY MACHINERY LTD» в сумі 384 400,00 євро та вартість виконаних робіт, які надала фірма «Logistic Solution International LTD» в сумі 15 600 євро (разом 400000 євро), обліковані в еквіваленті в дол. США на рахунку 3772 «Розрахунки з іншими дебіторами в іноземній валюті» - 562383,01 дол. США, отже, згідно даних бухгалтерського обліку (рах.3772 «Розрахунки з іншими дебіторами в іноземній валюті») та результатів перевірки станом на 30.09.2017 заборгованість постачальника - фірми «Logistic Solution International LTD» по розрахунках з ПАТ «Ужгородський Турбогаз» складає 16909816,99 дол. США;

- в сертифікаті ТППУ №7013 від 23.11.2016 зазначено завідомо неправдиві відомості про неможливість виконання позивачем своїх зобов`язань отримати продукцію виробничо-технічного призначення в термін до 15.11.2016 відповідно до п.1.1. договору №117-03-12F від 21.03.2012, специфікацій №№1,2 тоді як товар згідно специфікації №2 отримано позивачем в повному обсязі ще 29.05.2014 та введено в експлуатацію 09.09.2014;

- сертифікат ТППУ №7013 містить відомості про настання форс-мажорних обставин для позивача, які ґрунтуються, зокрема, на листі Науково-технічного центру експорту та імпорту від 19.09.2016 №78, копії свідоцтва №003-3/2016 про отримання повноважень на здійснення діяльності щодо попередньої ідентифікації товарів в галузі державного експортного контролю, виданого Державною службою експортного контролю України 01.03.2013 та листа компанії „Logistic Solution International LTD" від 21.08.2016;

- відповідно до інформації, розміщеної на офіційному сайті Державної служби експортного контролю України, ТзОВ «Науково-технічний центр експорту та імпорту, спеціальних технологій, техніки та матеріалів» (, 04080, м.Київ, вул.Фрунзе, б.19-21, керівник Сівер О.І.) отримало свідоцтво від 01.03.2013 №003-03/2016 про отримання повноважень на здійснення діяльності щодо попередньої ідентифікації товарів в галузі державного експортного контролю, також, відповідно до інформаційного повідомлення за рішенням Міжвідомчої експертної комісії від 21.10.2015 дія свідоцтва від 01.03.2013 №003-03/2016;

- хоча висновок про настання форс-мажорних обставин для позивача не може апріорі ґрунтуватися на листі суб`єкта господарювання, який уповноважений на оцінку товарів в режимі експорту (а не імпорту, як у цій справі), оформлений у формі листа (а не висновку), а також дію свідоцтва якого на момент написання листа призупинено державним органом, ГУ ДПС у Закарпатській області в обґрунтування своєї позиції щодо фальшування вказаного сертифікату надало ряд доказів;

- позивач перерахував попередню оплату ще у 2012 році, проте як протягом всього періоду, так і станом на сьогодні не вжив жодних заходів для повернення коштів у зв`язку з не поставленням йому продукції;

- суд не врахував позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 01.10.2019 у справі №805/385/17-а (адміністративне провадження №К/9901/32011/18) про те, що зазначення у сертифікаті того, що на момент його видачі обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо не є доказом того, що такий сертифікат засвідчує відповідні обставини безстроково, тобто на майбутнє, навпаки, враховуючи, що у грудні 2014 року, Порядок засвідчення форс-мажорних обставин був затверджений в новій редакції, який має застосовуватись до спірних правовідносин та в якому фактично було уточнено, що якщо на момент видачі сертифікату обставини непереборної сили тривають та період дії яких встановити неможливо, то, заявник має право звернутися до ТПП України для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період саме з дня, наступного за датою видачі сертифікату;

- суд не врахував правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 27.02.2025 у справі №520/2941/24, відповідно до якої підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної ТПП; водночас, сертифікат Торгово-промислової палати України не є єдиним доказом існування форс-мажорних обставин; обставина форс-мажору має оцінюватись судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами; саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку;

- у постановах від 05.10.2023 у справі №520/14773/21, від 19.08.2022 у справі №818/2429/18, від 17.06.2020 у справі №812/677/17, від 03.09.2019 у справі №805/1087/16 Верховний Суд зазначав, що має встановлюватися (доводитися) вплив обставин непереборної сили, засвідчених відповідними сертифікатами ТПП України, на неможливість платника податку належним чином виконувати свої зобов`язання і на зміну його економічного стану цими форс-мажорними обставинами, ці фактори мають перебувати у причинно-наслідковому зв`язку;

- саме по собі існування форс-мажорної обставини (обставини непереборної сили) ще не є свідченням того, що безпосередньо вона вплинула на неможливість виконання особою певного зобов`язання за договором чи обов`язку, передбаченого законодавчими та іншими нормативними актами; такий зв`язок має встановлюватись як шляхом надання сертифіката (довідки) Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної ТПП, так і оцінкою інших належних доказів, що можуть це підтвердити.

У додаткових поясненнях у справі апелянт, щодо твердження про право позивача на підставі п.50.1. ст.50 ПК України виправити «помилку» і відобразити витрати минулих років у декларації за 2015 рік, звертає увагу на положення п.44.6. ст.44 ПК України, відповідно до яких у разі, якщо платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документів, що підтверджують показники, відображені у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складання такої звітності.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач навів такі аргументи на спростування доводів скаржника:

- питання юрисдикції у цьому спорі вже було неодноразово предметом розгляду - спершу в адміністративному, а згодом у господарському судочинстві, подальший перегляд питання юрисдикції фактично означатиме позбавлення права позивача на судовий захист;

- щодо податкового повідомлення - рішення від 26.10.2018 за № в частині зменшення суми від`ємного значення податку на прибуток в розмірі 125 123 429,77 грн. позивач наголошує, що наданою ПАТ «Ужгородський Турбогаз» роздруківкою картки рахунку 3773 підтверджено проведення Дт 3773 - Кт 719 та відображення спірної суми у складі доходів, що відповідно до ст. 73, 74, 89 ГПК України та правових висновків Верховного Суду є належним і достатнім доказом правомірності бухгалтерського обліку; оскільки відповідач не надав жодних доказів на спростування цієї обставини, податкове повідомлення-рішення від 26.10.2018 № в частині повторного донарахування доходів на суму відшкодування ЄСВ є безпідставним та підлягає скасуванню;

- доводи апелянта про те, що витрати минулих періодів мали бути відображені поступово у деклараціях 2012-2015 років, проте позивач не відобразив ці витрати у рядку 3.2.4 додатку РІ до декларації за 2015 рік та не подав уточнюючих декларацій за попередні періоди, і тому контролюючий орган визнав їх врахування у складі витрат 2015 року безпідставним, є помилковими: по-перше, перевіркою не було встановлено відсутності документального підтвердження витрат минулих періодів, їх реальність не ставилася під сумнів, так само як і правильність проведених підприємством розрахунків; по-друге, у ході судового розгляду апелянт також не довів жодних обставин, які б спростовували достовірність даних позивача;

- податковий орган не надав доказів того, що спірна сума витрат документально не підтверджена, чи сформована за наслідками операцій, які не мають реального характеру або не пов`язані з господарською діяльністю позивача;

- посилання відповідача на стандарти бухгалтерського обліку 16 «Витрати» про те, що нібито витрати можуть відображатися тільки в періоді, якому вони були понесені, є неправильним, адже виправлення помилок як у бухгалтерському обліку та фінансовій звітності, так і в податкових деклараціях чітко передбачено у законодавстві та є безумовним правом платника податків згідно з ПСБО 6 «Виправлення помилок і зміни у фінансових звітах» та п. 50.1. ст.50 ПК України;

- оскільки буквальне текстове вираження норми п. 50.1 ст. 50 ПК України («буква» закону), прямо передбачає право платника податків самостійно обрати спосіб виправлення помилок, у тому числі шляхом відображення уточнених показників у декларації за наступний податковий період, ПАТ «Ужгородський Турбогаз» правомірно відобразило витрати минулих років у декларації за 2015 рік; відповідно, зменшення контролюючим органом від`ємного значення об`єкта оподаткування на суму 99 685 130,00 грн є незаконним та таким, що підлягає скасуванню;

- щодо податкового повідомлення - рішення від 26.10.2018 №, яким нараховано пеню за порушення строку розрахунку в сфері ЗЕД в сумі 420 940 407,2 грн., позивач зазначає, що здійснював свою діяльність у повній відповідності до вимог чинного законодавства України та умов укладеного договору, обравши передбачений законом та договором спосіб підтвердження обставин, що об`єктивно унеможливлювали виконання договірних зобов`язань;

- виданий Торгово-промисловою палатою України сертифікат про настання форс-мажорних обставин є чинним, його дії не було скасовано; законодавство не передбачає інших способів підтвердження факту виникнення форс-мажорних обставин, і позивач виконав усі покладені на нього обов`язки у повному обсязі;

- відсутні правові підстави для нарахування пені за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, оскільки позивач діяв добросовісно, у встановлених законом межах;

- апелянт ігнорує той факт, що сертифікат № 7013 від 23.11.2016 є чинним, не скасованим, не визнаним недійсним чи підробленим, а отже, має обов`язкову юридичну силу та підтверджує факт настання форс-мажору;

- доводи про те, що діяльність позивача чи його банку не була пов`язана із зоною АТО, а також відсутні нормативні заборони щодо ЗЕД-операцій, є безпідставними, оскільки вони ігнорують реальні підстави для визнання форс-мажору, зокрема неможливість постачання обладнання військового чи подвійного призначення в умовах міжнародних обмежень;

- спроба відповідача розмежувати форс-мажорні обставини щодо зобов`язань позивача і його контрагента є незрозумілою, адже зобов`язання постачальника поставити обладнання безпосередньо кореспондується із правом позивача як покупця на його отримання, ці права та обов`язки є взаємозалежними, об`єктивна неможливість їх виконання повністю охоплюються поняттям «форс-мажорні обставини» згідно з ст.ст. 14 та 14-1 Закону України «Про Торгово-промислові палати в Україні» та ч.6 та 7 ст.6 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті»;

- посилання в апеляційній скарзі на докази, надані відповідачем, які переважно стосуються діяльності ТзОВ «Науково-технічний центр експорту та імпорту» безпосередньо не стосуються предмету даного спору, оскільки насправді позивач обґрунтовує свої позовні вимоги не листом вказаного товариства, а сертифікатом Торгово промислової палати України, чинність якого не спростована; цей лист був не єдиним документом, на підставі якого був виданий сертифікат № 7013 від 23.11.2016; у будь-якому випадку надані докази не спростовують наявність обставин непереборної сили, пов`язаних із обмеженням на ввезення в Україну товарів подвійного призначення, встановлених законодавством Європейського Союзу;

- те, що позивач отримав частину обладнання, на які не поширювалися вказані обмеження, не спростовує доводи позивача, а навпаки, свідчить про його добросовісність щодо виконання вимог валютного законодавства України, коли відсутня об`єктивна перешкода для цього;

- відповідачем не спростовано позицію позивача, яка полягає в тому, що спеціальні норми закону «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (ст.6) чітко визначає момент, на який період зупиняється перебіг строків, визначених ст.ст.1, 2 вказаного закону (на весь період дії форс-мажорних обставин) і, що особливо важливо, момент, коли він поновлюється - з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин, отже, поновлення перебігу цього строку пов`язується виключно із закінченням дії таких обставин; відповідач міг встановити факт порушення вимог валютного законодавства та нарахувати пеню виключно у разі, якби він встановив і довів юридичний факт закінчення дії обставин непереборної сили;

- зміст сертифіката № 7013 свідчить, що форс-мажор засвідчено у зв`язку зі збройним конфліктом на сході України та сукупністю міжнародно-правових і національних обмежень у сфері експортного контролю й торгівлі товарами військового та подвійного призначення (зокрема вимогами EUROPEAN UNION CODE OF CONDUCT ON ARMS EXPORT (Кодексу поведінки Європейського Союзу щодо експорту озброєнь), висновками спеціалізованих органів і нормативними актами України);

- територіальна приналежність сторін поза зоною бойових дій не нівелює дії регуляторних, санкційних та безпекових обмежень, які складають ланцюг перешкод для законного переміщення та постачання відповідного обладнання; такі обставини мають об`єктивний характер, не залежать від волі сторін і унеможливлюють своєчасне виконання зобов`язання з поставки, що прямо відповідає дефініції обставин непереборної сили;

- не надано жодних належних і допустимих доказів скасування у встановленому порядку сертифіката ТПП, визнання його недійсним чи фальсифікованим, а відтак сертифікат зберігає презумпцію чинності та доказової сили, за відсутності такого спростування доводи апелянта зводяться до переоцінки правової природи форс-мажору.

Розпорядник майна боржника у відзиві на апеляційну скаргу підтримує аргументи представника позивача.

У поясненнях від 27.11.2025 позивач додатково покликається на такі доводи:

- апелянт у своїх поясненнях посилається на матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні (протокол допиту свідка), проте позивач заперечує проти використання матеріалів досудового розслідування як доказу у цій справі;

- протокол допиту свідків не є доказом у кримінальному процесі, оскільки джерелом доказів відповідно до норм КПК України є саме показання свідків, в свою чергу протокол виступає лише формою фіксації проведення слідчої дії - допиту у певному місці, в певний час із залученням певних осіб;

- показання свідка можуть стати допустимим доказом у кримінальному провадженні виключно після безпосереднього допиту свідка слідчим суддею в рамках судового розгляду кримінального провадження, а протокол допиту є лише формою фіксації слідчої дії і не може підміняти собою показання свідка;

- у господарському процесі протокол допиту свідка, отриманий слідчим або прокурором у межах досудового розслідування, не може прирівнюватися до показань свідка, оскільки ГПК України встановлює зовсім інший порядок отримання та подання свідчень;

- протокол допиту не може розглядатися і як письмовий доказ у розумінні ст.91 ГПК України, хоча формально має вигляд документа;

- протокол допиту свідка з кримінального провадження не є документом, що містить відомості про обставини, які мають значення для вирішення спору у господарському суді, оскільки за своєю природою він лише підтверджує факт проведення слідчої дії (допиту) у межах кримінального провадження та не може замінити показання свідка у процесуальній формі, визначеній ГПК;

- господарський суд позбавлений можливості перевіряти правомірність отримання протоколу допиту свідка, оскільки він не має повноважень досліджувати матеріали досудового розслідування, в межах якого створено такий документ;

- за відсутності дозволу слідчого або прокурора на використання копій матеріалів кримінального провадження у господарському суді, такі матеріали підлягають залишенню поза увагою суду, це відповідає загальному принципу недопустимості доказів, отриманих із порушенням встановленого законом процесуального порядку;

- за результатами документальної планової виїзної перевірки ПАТ «Ужгородський Турбогаз» за період з 01.01.2014 до 30.09.2017, оформленої актом від 08.10.2018 №1058/07-16-14-01/00153608, посадовими особами підприємства були: директор - ОСОБА_1 та головний бухгалтер - Циганкова Тетяна Юріївна; які не притягалися до кримінальної відповідальності, не мають незнятої чи непогашеної судимості, не знаходяться в розшуку, що підтверджується витягами з інформаційного департаменту Міністерства внутрішніх справ України.

Розгляд заяви апелянта про закриття провадження справі та висновки апеляційного суду в частині доводів апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального законодавства, що виразилось у відмові у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі.

Відповідно до пункту четвертого частини першої суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно до ч.1 ст.278 ГПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.278 ГПК України порушення правил юрисдикції господарських судів, визначених статтями 20-23 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Таким чином, заяву про закриття провадження у справі у зв`язку з порушенням правил юрисдикції та аналогічні доводи апелянта, що були викладені в апеляційній скарзі, слід розглянути першочергово.

У заяві про закриття провадження у справі апелянт зазначає, що предметом спору у цій справі є визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, тому спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

При цьому апелянт покликається на правову позицію, викладену у постановах Великої Палати Верховного Суду від 01.11.2023 у справі №908/129/22 та від 08.05.2025 у постанові у справі №420/12472/22.

У запереченні проти закриття провадження у справі позивач зазначає, що звертаючись у 2022 році з позовом про скасування податкових повідомлень-рішень до господарського суду, який розглядає справу про банкрутство позивача, діяв відповідно до чинної на час звернення судової практики, зокрема, правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 21.09.2021 у справі № 905/2030/19 (905/1159/20), де було чітко зазначено, що спори щодо оскарження податкових повідомлень-рішень підлягають розгляду господарським судом у межах справи про банкрутство. Саме з урахуванням цієї правової позиції та після закриття провадження адміністративним судом позивач повторно звернувся до господарського суду.

Таким чином, позивач, розраховуючи на ефективний спосіб захисту, звернувся до суду відповідної юрисдикції, діючи відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка була актуальною на момент подання позову. Водночас, зміна судової практики фактично позбавляє позивача прав, гарантованих законом, зокрема права на розумні строки судового розгляду (стаття 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

На думку позивача, такий підхід суперечить принципу правової визначеності, оскільки різка зміна практики призводить до правової невизначеності, створює процесуальні "пастки" для добросовісних учасників і може мати наслідком непропорційне обмеження права на судовий захист.

Принцип правової визначеності є складовою верховенства права і означає, що правові норми мають бути чіткими й передбачуваними, а судова практика - стабільною та єдиною. Постійна зміна підходів до юрисдикції суперечить цьому принципу, оскільки позбавляє сторони можливості прогнозувати наслідки своїх дій.

Доступ до суду передбачає не лише формальну можливість подання позову, а й реальну здатність особи отримати розгляд та вирішення спору по суті без перепон чи ускладнень. У цьому аспекті неодноразова зміна юрисдикції фактично перетворюється на бар`єр, який звужує зміст і обсяг права на судовий захист, адже спричиняє дублювання процесуальних дій, витрати часу і ресурсів. Подібні обставини суперечать принципу правової визначеності та фактично позбавляють право на доступ до правосуддя тієї практичної та ефективної природи, яку йому надають стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частина 2 статті 31 Господарського процесуального кодексу України прямо встановлює, що справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа відноситься до виключної підсудності іншого суду.

Ця норма створена саме для уникнення ситуацій, коли через зміни у практиці чи в підходах до визначення юрисдикції сторони фактично позбавляються ефективного доступу до правосуддя. Її застосування забезпечує стабільність процесуального становища учасників та виключає можливість повторного кола звернень до різних юрисдикцій.

У цій справі позов було подано не внаслідок порушення правил юрисдикції на момент звернення, натомість позов прийнятий господарським судом до розгляду з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, яка на той час була чинною та обов`язковою для застосування, при цьому - після закриття провадження за відповідним позовом адміністративним судом. Справа перебуває у провадженні суду тривалий час, що унеможливлює кваліфікацію дій позивача як звернення до неналежної юрисдикції.

У додаткових поясненнях у справі апелянт, заперечуючи щодо аргументу позивача про позбавлення його у доступі до правосуддя у випадку закриття провадження у справі, покликається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 01.11.2023 у справі №908/129/22 (908/1333/22), згідно з якою визначення Великою Палатою Верховного Суду юрисдикційності даної категорії спорів може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали окружного адміністративного суду про закриття провадження у справі. Також така постанова вищої судової інстанції може бути іншою процесуальною підставою для звернення з позовом до належного суду, яким, у цьому випадку є адміністративний суд.

Заперечуючи проти аргументу позивача і розпорядника майна щодо затягування вирішення спору у випадку закриття провадження та повторного звернення до адміністративного суду, апелянт звертає увагу на те, що у господарському суді в межах справи про банкрутство позивача спір розглядався майже три роки.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п.1 ч.1 ст.231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

З наданих сторонами пояснень та доказів встановлено, що АТ «Ужгородський турбогаз» у 2018 році звернулось до Закарпатського адміністративного окружного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Закарпатській області (далі - ГУ ДФС у Закарпатській області, відповідач), правонаступником якого є ГУ ДПС у Закарпатській області, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Закарпатській області від 26.10.2018, а саме:

- № в частині зменшення суми від`ємного значення податку на прибуток підприємств в розмірі 142 363 625 грн за 2015 рік та 971187 грн за 2016 рік;

- № в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 146 820 грн - за податковим зобов`язанням та 36705 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями;

- № 007831401 про збільшення грошових зобов`язань з земельного податку;

- № про нарахування пені за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності;

- № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та пені.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2019 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2020 року, позов було задоволено частково: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Закарпатській області від 26.10.2018 № , в частині зменшення суми від`ємного значення податку на прибуток підприємств в розмірі 125 123 429,77 грн, № про нарахування пені за порушення строків розрахунків у сфері ЗЕД в розмірі 420 940 407,20 грн та № в частині збільшення суми грошового зобов`язання з ПДФО на суму 85 254,95 грн.

11.08.2021 постановою Верховного Суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду частково задоволено касаційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2020 року скасовано в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.10.2018 № та №, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

В решті рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2020 року залишено без змін.

31.08.2021, після повернення матеріалів справи до суду першої інстанції, позов було прийнято до розгляду Закарпатського окружного адміністративного суду.

02.11.2021 Головне управління ДПС у Закарпатській області звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з клопотанням про закриття провадження у справі, з підстав того, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

02.12.2021 Закарпатський окружний адміністративний суд постановив ухвалу, у якій задовольнив клопотання представника Головного управління ДПС у Закарпатській області про закриття провадження у даній справі, закрив провадження в адміністративній справі №260/92/19 за позовною заявою Акціонерного товариства «Ужгородський Турбогаз» до Головного управління ДПС у Закарпатській області та роз`яснив позивачеві, що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції господарських судів.

Під час постановлення цієї ухвали адміністративний суд керувався правовими висновками щодо предметної юрисдикційності спорів із майновими вимогами боржника, стосовно якого здійснюється процедура банкрутства, які були сформовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі №905/2030/19 (905/1159/20).

Зокрема, адміністративний суд врахував те, що ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 04.12.2018 відкрито провадження у справі №907/665/18 про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Ужгородський Турбогаз», те, що відповідно до ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник, а також те, що за правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у справі №905/2030/19 (905/1159/20), у правовідносинах щодо визначення розміру податкових зобов`язань боржника у справі про банкрутство шляхом оскарження рішення податкового органу з 21 жовтня 2019 року підлягають застосуванню положення статті 7 КУзПБ, які визначають юрисдикцію розгляду таких спорів у межах провадження у справі про банкрутство у господарському судочинстві.

Після закриття провадження в адміністративній справі №260/92/19, Акціонерне товариство «Ужгородський Турбогаз» звернулось до Господарського суду Закарпатської області з позовом до ДПС України в особі Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 26.10.2018.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 03.10.2022 позовну заяву №907/139/22 Акціонерного товариства «Ужгородський турбогаз» до Державної податкової служби України в особі Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.10.2018 прийнято до розгляду в межах справи №907/665/18 про банкрутство Акціонерного товариства «Ужгородський турбогаз».

20.06.2023 відповідач звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

У клопотанні відповідач покликався на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 13.04.2023 у справі №320/12237/20, у якій Велика Палата Верховного Суду відступила від своїх висновків, викладених у постанові від 21.09.2021 у справі №905/2030/19 (905/1159/20), та зазначила, що в разі якщо позовні вимоги платника податку стосуються насамперед перевірки законності дій суб`єкта владних повноважень, що свідчить про публічно-правовий характер такого спору, то спір підлягає розгляду саме за правилами адміністративного судочинства.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 25.04.2024 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача у зв`язку з тим, що підсудність справ щодо розгляду спорів про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, стороною яких є особа, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, змінилась лише 13.04.2023, після прийняття Великою Палатою Верховного Суду відповідної постанови у справі №320/12237/20, а відповідно до ч.2 ст.31 ГПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа відноситься до виключної підсудності іншого суду.

27.05.2025 відповідач знову звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Вказане клопотання було відхилене у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

У заяві про закриття провадження у зв`язку з тим, що спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, поданій до апеляційного суду, відповідач покликається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постановах від 01.11.2023 у справі №908/129/22 (908/1333/22) від 08.05.2025 у постанові у справі №420/12472/22.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що у тлумаченні положень процесуальних законів, які визначають правила та юрисдикцію спору про оскарження рішення податкового органу, яким визначене (донараховане) податкове зобов`язання платнику податків, щодо якого порушено та здійснюється провадження у справі про банкрутство, а саме норм статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, статті 20 ГПК України, статей 2, 7 КУзПБ, правова позиція неодноразово зазнавала змін та відступлень з боку Великої Палати Верховного Суду.

Зокрема, у цій справі зміна правової позиції Великої Палати Верховного Суду щодо підсудності спору відбулась після закриття провадження у адміністративній справі та відкриття провадження щодо цього ж спору про скасування податкових повідомлень-рішень в господарській справі.

Так, згідно з останньою правовою позицією, в постанові від 13.04.2023 у справі №320/12137/20 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про розгляд за правилами адміністративного судочинства справ за позовними вимогами, що стосуються перевірки законності дій суб`єкта владних повноважень, у спорі щодо суми заборгованості з ПДВ, строку сплати такої заборгованості та тривалості прострочення, оскільки такі спори є спорами публічно-правового характеру.

Ця правова позиція в подальшому була підтримана Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 01.11.2023 у справі № 908/129/22 (908/1333/22) (провадження №12-46 гс23), предметом спору у якій є визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень, і на правові висновки у якій покликається апелянт.

Однак, 01.01.2025 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України з процедур банкрутства та деяких інших законодавчих актів України щодо імплементації Директиви Європейського парламенту та Ради Європейського Союзу 2019/1023 та запровадження процедур превентивної реструктуризації», яким частину другу статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства викладено у новій редакції.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУзПБ у вказаній редакції, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України.

Таким чином, на момент звернення відповідача з клопотанням про закриття провадження у справі (27.05.2025), на момент ухвалення оскарженого рішення та станом на дату розгляду апеляційної скарги і заяви апелянта про закриття провадження у справі, питання юрисдикції такого спору стало врегульованим законодавцем, а саме згідно з приписами частини другої статті 7 КУзПБ (в її редакції, чинній з 01.01.2025) господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 30.09.2025 у справі №914/3252/22 (200/19245/21).

Згідно з положеннями частини третьої статті 3 статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відтак суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржене рішення, не допустив при цьому порушення в частині визначення предметної юрисдикції цього спору, а також відсутні правові підстави для задоволення заяви відповідача про закриття провадження у справі.

Фактичні обставини справи, встановлені за результатами оцінки доказів

08.10.2018 Головне управління ДФС у Закарпатській області склало акт №1058/07-16-14-01/00153608 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ПАТ «Ужгородський Турбогаз», , з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 30. 09.2017, валютного законодавства за період з 01.01.2014 по 30.09.2017, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 30.09.2017».

Відповідно до цього акту, перевіркою встановлено ряд порушень ПАТ «Ужгородський Турбогаз».

Зокрема, у підрозділі 3.1.1.5 «Дохід та фінансовий результат до оподаткування, визначені за правилами бухгалтерського обліку» та у п.1 висновку встановлено порушення вимог п.44.1 ст.44, пп.134.1.1 ст.134, пп.139.2.1, 139.2.2 п.139.2 ст.139, пп.140.4.2 п.140.4 ст.140 та п.3 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, п.п.5, 7, 19 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», ст.ст.1, 2, п.2 ст.3, п.п.3 і 7 ст.8, п.п.7 і 8 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», внаслідок чого зменшено від`ємне значення об`єкту оподаткування на суму 142 934 490,00 грн., в тому числі:

- за 2015 рік - зменшено від`ємне значення об`єкту оподаткування на суму 142 363 625 грн;

- за 2016 рік - зменшено від`ємне значення об`єкту оподаткування на суму 971 187,00 грн.;

- за 9 місяців 2017 року - збільшено від`ємне значення об`єкту оподаткування на суму 400 322,0 грн.

Зокрема, проведеною перевіркою відображених у рядку 2120 Звіту про фінансові результати за 2015 рік, 2016 рік та 9 місяців 2017 року (форма №2 «Інші операційні доходи» показників за період з 01.01.2015 до 30.09.3017 в сумі 48 428 000,00 грн. на підставі таких документів: договори, накладні, акти виконаних робіт, дані обліку по рахунку 711 «Доходи від купівлі-продажу іноземної валюти», 712 «Дохід від реалізації інших необоротних активів», 713 «дохід від операційної оренди», 714 «Дохід від операційної курсової різниці», 715 «Одержані штрафи, пені, неустойки», 719 «Інші доходи від операційної діяльності», 732 «Відсотки одержані», 377 «Розрахунки з іншими дебіторами», 632 «Розрахунки з іноземними постачальниками», 311 «Поточні розрахунки в національній валюті», 312 «Поточні рахунки в іноземній валюті», банківські виписки, встановлено заниження задекларованих ПАТ «Ужгородський Турбогаз» показників у рядку 2120 Звіту про фінансові результати за 2015 рік, 2016 рік та 3 квартали 2017 року (форма №2), «Інші операційні доходи» в сумі 695 759 грн., в тому числі:

- за 2015 рік на суму 475 386 грн;

- за 2016 рік на суму 215 745 грн;

- за 3 квартали 2017 року на суму 4629 грн.

Відхилення виникло внаслідок того, що підприємство не відображало у складі доходу (зокрема, у складі інших доходів) суми отриманого цільового фінансування у вигляді компенсації середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу під час мобілізації, та відшкодування єдиного соціального внеску в загальній сумі 695 759 грн.

Враховуючи вимоги п.п.134.1.1. ст.134 ПК України, п.5,7, 19 П(с)БО 15 «Дохід», перевіркою збільшено інші доходи платника на загальну суму 695 759 грн., в тому числі:

- за 2015 рік на суму 475 386 грн;

- за 2016 рік на суму 215 745 грн;

- за 3 квартали 2017 року на суму 4629 грн.

Перевіркою повноти декларування показників рядка 02 Декларацій «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» встановлено завищення платником від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на прибуток в розмірі 142 934 490,00 грн., в тому числі:

- за 2015 рік - завищення від`ємне значення об`єкту оподаткування на суму 142 363 625 грн.;

- за 2016 - завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування на суму 971 187,0 грн.;

за 9 місяців 2017 року - заниження від`ємне значення об`єкту оподаткування на суму 400322,0 грн.

За результатами перевірки встановлено заниження фінансового результату до оподаткування (прибутку) за рахунок неправомірного формування витрат, що відображені платником у Звіті про фінансові результати.

Проведеною перевіркою відображеного показника за період 01.01.2015 до 30.09.2017 у загальній сумі 271 154 000 грн. на підставі таких документів: договорів, накладних, актів виконаних робіт, журналу-ордеру, відомостей по рахунку 661 «Розрахунки за заробітною платою», 651 «Розрахунку по ЄСВ», 642 «Розрахунки по обов`язкових платежах», 632 «Розрахунки з іноземними постачальниками», аналізів рахунків 661, 642, 651, 94, 10, 13, договорів, прибуткових накладних, актів виконаних робіт, оборотно-сальдових відомостей по рахунку 631 «Розрахунки з постачальниками», 685 «Розрахунки з іншими кредиторами», 94 «Інші витрати операційної діяльності», 311 «Поточні рахунки в національній валюті», 312 «Поточні рахунки в іноземній валюті» встановлено завищення задекларованих суб`єктом господарювання показників у рядку 2180 Звіту про фінансові результати за 2015 рік на суму 99 685 183,0 грн.

Відхилення виникло внаслідок допущення платником таких порушень податкового законодавства: в ході документальної перевірки встановлено, що за 2015 рік за даними бухгалтерського обліку ПАТ «Ужгородський Турбогаз» по бухгалтерському рахунку 94 «Інші витрати операційної діяльності» обліковуються витрати підприємства на загальну суму 16 138 817,0 грн., що підтверджується даними аналітичного та синтетичного обліку та первинними документами. Проте, ПАТ «Ужгородський Турбогаз» у рядку 2180 Звіту про фінансові результати за 2015 рік відображено інші операційні витрати в розмірі 115 824 000,0 грн.

З приводу встановлених розбіжностей ГУ ДФС у Закарпатській області в ході проведення перевірки надано запит про надання документів та надання пояснень від 12.09.2018.

На отриманий запит ПАТ «Ужгородський Турбогаз» надано пояснення від 13.09.2018 №261/1, згідно з яким відхилення між сумою операційних витрат, відображених у рядку 2180 форми 2 в розмірі 115 824 000,0 грн. та даних бухгалтерського рахунку 94 «Інші витрати операційної діяльності» в розмірі 16 138 816,0 грн. виникли у зв`язку з помилковим заниженням витрат, які підлягали відображенню у складі фінансової звітності за попередні періоди і не були відображені.

Враховуючи вимоги п.п.134.1.1. ст.134, пп.140.4.2 п.140.4 ст.140 ПК України, перевіркою зменшено від`ємне значення об`єкту оподаткування податком на прибуток в розмірі 142 934 490,00 грн., в тому числі:

- за 2015 рік - зменшено від`ємне значення об`єкту оподаткування на суму 142 363 625 грн.;

- за 2016 - зменшено від`ємне значення об`єкту оподаткування на суму 971 187,0 грн.;

за 9 місяців 2017 року - збільшено від`ємне значення об`єкту оподаткування на суму 400322,0 грн.

Окрім того, у підрозділі 3.3.1. «Дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій» встановлено порушення вимог ст.2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», а саме порушення вимог валютного законодавства в частині не повного ввезення товарів при виконанні зовнішньоекономічного договору №117-03-12F від 21.03.2012, укладеного з нерезидентом-фірмою Logistic Solution International LTD (British Virgin Islands).

Так, у періоді, що перевірявся, суб`єкт господарювання здійснював імпортні операції. Станом на 01.01.2014 у ПАТ «Ужгородський Турбогаз» кредиторська/дебіторська заборгованість по розрахунках з іноземними постачальниками складала: Logistic Solution International LTD (British Virgin Islands) - 17 472 200 дол.США.

Вказана заборгованість виникла на підставі договору №117-03-12F від 21.03.2012, за умовами якого продавець (Logistic Solution International LTD) зобов`язався поставити, а покупець (ПАТ «Ужгородський Турбогаз») прийняти та оплатити продукцію виробничо-технічного призначення (електродуговапіч, формувальна лінія ПГС, двохтігельна індукційна система, установка пило- та газоочищення, система бігунів змішувачів, формувальна лінія ХТС, стержневі піскострельні автомати, прохідна дробкидальна камера, установка дробкидальна барабанного типу, піч випалювання, вибивна решітка, спектральний аналізатор). Кількість, асортимент, якість, комплектація і терміни поставки товару вказані в погодженій сторонами специфікації №1, яка додається до цього договору та є невід`ємною частиною. Загальна вартість контракту складає 28 470 000 дол.США. Базис поставки DDU м.Ужгород. Митне оформлення товару на експорт, завантаження і закріплення товару на транспортний засіб покупця, є обов`язком продавця і включені у вартість договору.

Оплата за товар, відповідно до специфікації №1, здійснюється покупцем в наступному порядку: авансовий платіж в сумі 17 472 200 дол.США протягом 20-ти банківських днів від дати підписання специфікації №1 до договору №117-03-12F від 21.03.2012, кінцевий розрахунок в сумі 10 997 800 дол.США протягом 20-ти банківських днів після поставки товару.

Контракт вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє до 20.05.2013, по ст.5.2. (щодо гарантійного строку) - до повного виконання зобов`язань.

ПАТ «Ужгородський Турбогаз» на виконання умов зовнішньоекономічного договору №117-03-12F від 21.03.2012 на поставку обладнання перераховано з валютного рахунку «АТ «Банк «Фінанси та кредит» на рахунок компанії нерезидента 17 472 700 дол. США, що еквівалентно 139 545 219,74 грн згідно з платіжними дорученнями в іноземній валюті від 23.03.2012 №408004 на суму 5 967 850 дол США, від 26.03.2012 №408005 на суму 5 967 850дол.США, від 23.03.2012 №408005 на суму 5 536 500 дол.США.

Згідно із ст.2 Закону України «Про порядку здійснення розрахунків в іноземній валюті» імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики. Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першої цієї статті.

Граничний законодавчо встановлений термін ввезення товару відповідно до перерахованого авансового платежу від 23.03.2012 в сумі 5 967 850 дол.США - 19.09.2012, від 26.03.2012 в сумі 5 967 850 дол.США - 22.09.2012, від 23.03.2012 в сумі 5 536 500 дол.США - 23.09.2012.

ПАТ «Ужгородський Турбогаз» отримало висновки Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (Мінекономрозвитку України) щодо продовження строків розрахунків за імпортною зовнішньоекономічною операцією по контракту №117-03-12F від 21.03.2012:

від 24.09.2012 №531 на суми

5 967 850 дол.США з 20.09.2012 до 21.03.2013;

5 967 850 дол.США з 23.09.2012 до 21.03.2013;

5 536 500 дол.США з 24.09.2012 до 21.03.2013;

від 24.05.2013 №814 на суми

5 967 850 дол.США з 07.05.2013 до 20.07.2014;

5 967 850 дол.США з 07.05.2013 до 20.07.2014;

5 536 500 дол.США з 07.05.2013 до 20.07.2014;

від 29.07.2014 №567 на суми

5 967 850 дол.США з 20.07.2014 до 15.05.2015;

5 967 850 дол.США з 20.07.2014 до 15.05.2015;

5 536 500 дол.США з 20.07.2014 до 15.05.2015;

від 14.05.2015 №434 на суму

1 695 299 дол.США з 15.05.2015 до 15.11.2016.

Додатковою угодою №4 від 04.04.2014 внесено зміни до договору №117-03-12F від 21.03.2012: валютою договору є долари США, сума умови, валюта платежу вказується в специфікація інвойсах на кожну окрему партію товару.

Для виконання умов цього договору вантажовідправником окремих партій товару може бути підприємство «OMEGA FOUNFRY MACHINERY LTD» (м.Пітерборо, Великобитанія).

Вартість монтажу, запуску, налагодження та вводу в експлуатацію обладнання складає 15600 Євро. Продавець бере на себе зобов`язання виконати роботи по монтаж, запуску, налагодженню та вводу в експлуатацію обладнання не пізніше 20.07.2014.

Відповідно до нової редакції специфікації 2 вартість товару, вантажовідправником якого ж фірма «OMEGA FOUNFRY MACHINERY LTD» складає 384400,00 євро. Поставка товару здійснюється на умовах FCA м.Пітерборо, Великобитанія.

У відповідності до додаткової угоди №4 від 94.04.2014 з додатком (специфікація №2) фірма «OMEGA FOUNFRY MACHINERY LTD» відвантажила ПАТ «Ужгородський Турбогаз» товар на суму 384400,00 євро (6387813,54 грн.), а саме: насоси пневмокамерні; обладнання, призначене для побдрібнення (регенерації) залишків використаних ливарних форм; обладнання, призначене для виробництва холодно-твердіючих ливарних форм із суміші кварцового піску та органічних фуранових смол.

ПАТ «Ужгородський Турбогаз» ввезло цей товар через Львівську Митницю Міндоходів з оформленням митної декларації №1538 від 29.05.2014.

Крім того, фірма Logistic Solution International LTD надала ПАТ «Ужгородський Турбогаз» послуги з монтажу, запуску, налагодження та вводу в експлуатацію обладнання в сумі 15600 євро (269761,69 грн) відповідно до акту виконаних робіт від 09.09.2014 б/н.

Вартість товару, відправником якого була фірма «OMEGA FOUNFRY MACHINERY LTD» в сумі 384400,00 євро та вартість виконаних робіт, які надала фірма Logistic Solution International LTD в сумі 15600 Євро (разом 400 000 євро), обліковані в еквіваленті в дол.США на рахунку 3772 «Розрахунки з іншими дебіторами в іноземній валюті» - 562383,01 дол.США.

Таким чином, згідно з даними бухгалтерського обліку (рах.3772 «Розрахунки з іншими дебіторами в іноземній валюті») та результатів перевірки станом на 30.09.3017 заборгованість постачальника - фірми Logistic Solution International LTD по розрахунках з ПАТ «Ужгородський Турбогаз» складає 16 909 816,99 дол. США.

В ході перевірки, УСБУ у Закарпатській області листом від 24.09.2018 №58/8-1887. Надано копію вилученого сертифікату №7013 від 23.11.2016 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданого Торгово-промисловою палатою публічному акціонерному товариству «Ужгородський Турбогаз», який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме: збройний конфлікт на сході України (дата настання - 14.04.2014).

Крім того, за даними перевірки та баз даних ДФС України фірма «OMEGA FOUNFRY MACHINERY LTD» (торгова країна та країна-відправник - Великобританія), яка була відправником товару до ПАТ «Ужгородський Турбогаз» в 2014 році відповідно до додатковї угоди №4 від 04.04.2014, з додатком (специфікація №2) до договору №117-03-12F від 21.03.2012, укладеного ПАТ «Ужгородський Турбогаз» з фірмою «Logistic Solution International LTD» здійснювала поставку товару публічному акціонерному товариству «Ужгородський Турбогаз» і в 2015 році (митна декларація №15346 від 13.10.2015) і в 2018 році (митна декларація №52097 від 12.02.2018).

Юридична адреса та фактичне місцезнаходження ПАТ «Ужгородський Турбогаз»: м.Ужгород, вул.Болгарська,3, його виробничі потужності, уповноважений банк, не знаходяться в зоні АТО, шлях товару не проходить через зону бойових дій. Відсутні будь-які законодавчі акти, постанови уряду України про заборону експорту та імпорту товарів, проведення грошових валютних операцій, зокрема, до (з) м.Ужгорода у зв`язку зі збройним конфліктом на сході України (Донецька, Луганська області).

ПАТ «Ужгородський Турбогаз» не зверталось до судових органів з позовом про стягнення з нерезидента заборгованості в іноземній валюті.

Фірма-нерезидент «Logistic Solution International LTD» (British Virgin Islands) суму заборгованості в іноземній валюті публічному акціонерному товариству «Ужгородський Турбогаз» не повернула.

Враховуючи наведене, в акті про перевірку встановлено порушення вимог ст.2 Закону України від 23.09.1994 №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (із змінами і доповненнями), а саме: порушення вимог валютного законодавства в частині неповного ввезення товарів при виконання зовнішньоекономічного договору №117-03-12F від 21.03.2012, укладеного з нерезидентом-фірмою «Logistic Solution International LTD».

Вказане порушення відображене також у п.8 висновку акту.

26 жовтня 2018 року на підставі зазначеного акту перевірки ГУ ДФС у Закарпатській області прийняло наступні податкові повідомлення-рішення:

№ про зменшення суми від`ємного значення податку на прибуток у розмірі 142363625 грн за 2015 pік, 971187 грн за 2016 рік та збільшення на 400322 грн за І-ІІІ квартали 2017 pоку;

№ про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на суму 110115 грн;

№ про збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ на загальну суму 226009 грн;

№ про збільшення суми грошового зобов`язання по земельному податку з юридичних осіб на загальну суму 51464,25 грн;

№ про нарахування пені за порушення строків розрахунків у сфері ЗЕД в сумі 420940407,20 грн;

№ про збільшення суми грошового зобов`язання з ПДФО на загальну суму 85607,31 грн.

За результатами процедури адміністративного оскарження скарга позивача була задоволена частково, а рішенням ДФС України від 10.01.2019 № 1123/6/99-99-11-04-02-25 скасовано податкове повідомлення-рішення від 26.10.2018 №, інші спірні податкові повідомлення-рішення залишені без змін.

У січні 2019 року Публічне акціонерне товариство «Ужгородський Турбогаз» звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Закарпатській області яким просило суд: 1) визнати протиправним і скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Закарпатській області від 26 жовтня 2018 року:

№ , в частині зменшення суми від`ємного значення податку на прибуток у розмірі 142 363 625,00 грн. за 2015 рік., 971 187, 00 грн. за 2016 рік.;

№ , яким збільшено суму грошового зобов`язання по ПДВ на суму 180 807,00 грн. за податковим зобов`язанням та 45 202,00 грн. за штрафними санкціями, в частині 146 820,00 грн. податкового зобов`язання і 36 705,00 грн. штрафної санкції.;

№ , яким збільшено суму грошового зобов`язання по земельному податку з юридичних осіб на суму 41 171, 04 грн. податкових зобов`язань та 10292,85 грн. за штрафними санкціями.; № , яким нараховано пеню за порушення строку розрахунку у сфері ЗЕД в сумі 420940407,02 грн.;

№ , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 85254,95 грн. за штрафними санкціями та 352,36 грн. пені; 2) стягнути на користь позивача судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.10.2019 у справі №260/92/19, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2020, позов задоволено частково, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Закарпатській області від 26 жовтня 2018 року:

- №, в частині зменшення суми від`ємного значення податку на прибуток у розмірі 125 123 429,77 грн.;

- №, яким нараховано пеню за порушення строку розрахунку у сфері ЗЕД в сумі 420 940 407,20 грн.;

- №, в частині яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 85 254,95 грн.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11.08.2021 у справі №260/92/19 касаційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області задоволено частково; рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.10.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2020 скасовано в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.10.2018 № та №, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції; в решті судові рішення залишено без змін.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 31.08.2021 позов було прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання.

02.12.2021 ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду провадження в адміністративній справі №260/92/19 за позовною заявою АТ «Ужгородський Турбогаз» до Головного управління Державної податкової служби України у Закарпатській області - закрито.

28.02.2022 АТ «Ужгородський Турбогаз» звернувся до господарського суду з цим позовом до ДПС України в особі Головного управління ДПС у Закарпатській області, у якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 26.10.2018:

- №, в частині зменшення суми від`ємного значення податку на прибуток у розмірі 125 123 429,77 грн.;

- №, яким нараховано пеню за порушення строку розрахунку у сфері ЗЕД в сумі 420 940 407,20 грн.

Щодо податкового повідомлення рішення № до позовної заяви, серед іншого, додано податкові декларації з податок на прибуток підприємств за 2015 -2017 роки з квитанціями, роздруківку картки рахунку 3773 за січень 2013 - вересень 2017 року (а.с.236-251, том 1).

Щодо податкового повідомлення рішення № до позовної заяви, серед іншого, додано копію договору №117-03-12F від 21.03.2012, укладеного з нерезидентом-фірмою «Logistic Solution International LTD», однак такий договір складено іноземними мовами - російською та англійською, позивач не надав нотаріально засвідченого перекладу договору на українську мову.

Відповідно до частини 1 статті 10 Конституції України, державною мовою в Україні є українська мова. Відповідно до ч.1 ст.10 ГПК України господарське судочинство в судах здійснюється державною мовою.

Частинами 1-2 статті 91 ГПК України унормовано, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

При цьому до письмових доказів, викладених недержавною мовою, повинні додаватися переклади українською мовою, засвідчені належним чином. Вірність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально засвідченою в порядку статті 79 Закону України «Про нотаріат».

Отже, у разі, коли письмові докази подаються до суду іноземною мовою, додається їх засвідчений у встановленому порядку переклад українською мовою.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду не надає оцінки долученими до позовної заяви доказам - копії договору №117-03-12F від 21.03.2012 з додатковими угодами та специфікаціями.

Відповідно до копій платіжних доручень в іноземній валюті №011 від 23.03.2012 на суму 5 967 850,00 дол.США, №012 від 26.03.2012 на суму 5 967 850,00 дол.США та №013 від 27.03.2012 на суму 5 536 500,00 дол.США ВАТ «Ужгородський Турбогаз» перерахувало на рахунок фірми «Logistic Solution International LTD» кошти в іноземній валюті як передоплату по контракту №117-03-12F від 21.03.2012.

До позовної заяви долучено копії висновків Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №531 від 24.09.2012, №576 від 24.05.2013, №814 від 29.07.2014, №434 від 14.05.2015, виданих позивачу про продовження строків розрахунків за імпортною зовнішньоекономічною операцією за контрактом №117-03-12F від 21.03.2012 на суму 28 470 000,00 дол.США (з додатками та додатковими угодами).

За останнім висновком строки розрахунків продовжено на суму 16 956 200,00 дол.США з 15.05.2015 до 15.11.2016.

Також до позовної заяви додано протокол обшуку від 04.05.2018, проведеного у приміщенні ПАТ «Ужгородський Турбогаз», в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000388 від 19.10.2017 за ознаками злочину, передбаченого у ч.5 ст.191 КК України, відповідно до якого у приміщенні позивача було вилучено ряд документів, що стосувались контракту №117-03-12F від 21.03.2012, зокрема сертифікат Торгово-промислової палати України №7013 від 23.11.2016.

Як було зазначено в акті документальної перевірки, в ході перевірки УСБУ у Закарпатській області листом від 24.09.2018 №58/8-1887 надано копію вилученого сертифікату №7013 від 23.11.2016 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили).

Відповідно до змісту копії сертифікату №7013 від 23.11.2016, наявної у матеріалах справи, випливає, що Торгово-промислова палата України на підставі ст.14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014 року № 44(5) засвідчила настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме: збройний конфлікт на сході України Публічному акціонерному товариству «Ужгородський Турбогаз» щодо зобов`язань отримати продукцію виробничо-технічного призначення в термін до 15.11.2016 відповідно до п.1.1 договору №117-03-12F від 21.03.2012, специфікацій №1, №2, додаткової угоди №4 від 24.02.2015, укладеного з Компанією «Logistic Solution International LTD» (British Virgin Islands), відповідно до:

- Указу Президента України від 14.04.2014 №405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України";

- Угоди про Асоціацію між Україною та Європейським Союзом (ратифікована законом № 1678-VII від 16.09.2014);

- Кодексу поведінки щодо експорту озброєнь Ради Європейського Союзу - EUROPEAN UNION CODE OF CONDUCT ON ARMS EXPORT № 8675/2/98 від 05.06.1998;

- листа Науково-технічного центру експорту та імпорту від 19.09.2016 №78 про можливість використання продукції виробничо-технічного призначення за договором №117-03-12F від 21.03.2012 та специфікацій №1 та №2 до цього договору для розроблення, виробництва, використання товарів військового призначення та (або) ядерних вибухових пристроїв;

- копії свідоцтва №033-03/2016 про отримання повноважень на здійснення діяльності щодо попередньої ідентифікації товарів у галузі державного експортного контролю, виданого Державною службою експортного контролю України ТзОВ "НТЦ "Експорту та імпорту, спеціальних технологій, техніки та матеріалів" від 01.03.2013;

- Закону України "Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення подвійного використання" від 20.02.2003 №549-IV;

- додатку 3 до Порядку, затвердженого Постановою КМУ від 28.01.2004 р. №86 "Про затвердження порядку здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів подвійного використання";

- листа компанії Logistic Solution International LTD від 21.08.2016 про дію вимог EUROPEAN UNION CODE OF CONDUCT ON ARMS EXPORT № 8675/2/98 від 05.06.1998 в частині недопущення експорту, який буде провокувати або затягувати збройний конфлікт або загострювати існуючу напруженість або конфліктів в країні кінцевого призначення (критерій ІІІ Кодексу поведінки на експорт зброї);

- інформації Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України, що збройний конфлікт в Україні на сході країни - територія Донецької та Луганської областей, на дату засвідчення триває;

- п.6.5 Регламенту засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) про відповідальність заявника щодо достовірності викладених фактів та наданих документів.

Період дії форс-мажорних обставин: дата настання - 14.04.2014, дата закінчення - тривають станом на 23.11.2016 та дату закінчення встановити неможливо.

05.02.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості, що можуть свідчити про умисне ухилення від сплати податків в значних розмірах та розпочато досудове кримінальне рослідування щодо службових осіб ПАТ «Ужгородський Турбогаз» з попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.3 ст.212 КК України.

16.04.20220 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості, що можуть свідчити про зловживання службовим становищем і заволодіння грошовими коштами у сумі 28 470 000 дол.США та розпочато досудове розслідування щодо невстановлених службових осіб ПАТ «Ужгородський Турбогаз» у кримінальному провадженні з попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.5 ст.191 КК України.

Постановою ГУ ДФС у Закарпатській області від 22.12.2020 закрито кримінальне провадження №0000096 від 08.05.2020 в частині кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діяннях службових осіб ПАТ «Ужгородський Турбогаз» складу кримінального правопорушення.

Постановою Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 02.10.2021 закрито кримінальне провадження №0000096 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діяннях службових осіб ПАТ «Ужгородський Турбогаз» складу кримінального правопорушення.

До відзиву на позов відповідач додав копії матеріалів розслідування у кримінальному провадженні №0000388 від 19.10.2017 (на спростування законності сертифікату ТППУ №7013, отриманого ПАТ «Ужгородський Турбогаз»), отриманого відповідачем від Головного слідчого управління Служби безпеки України листом від 03.06.2019:

- лист Науково-технічного центру Експорту та імпорту спеціальних технологій, техніки та матеріалів №67 від 22.05.2019, у якому директор Центру Сівер О.І. повідомив старшого слідчого в ОВС 1 відділу 1 Управління досудового слідства ГСУ СБ України про те, що в рамках письмового звернення ПАТ «Ужгородський Турбогаз» Науково-технічний центр ознайомився з документальними матеріалами та надав лише оцінку попередньої ідентифікації товару фахівцями підприємства щодо його призначення та можливої належності до товарів подвійного призначення, а саме відповідно до категорійних визначень термінів, наведених в статті 1 Закону України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання»; водночас, у зв`язку з тимчасовим призупиненням дії Свідоцтва №003-03/2016 про отримання повноважень на здійснення діяльності щодо попередньої ідентифікації товарів у галузі державного експертного контролю, НТЦ запропонував повторити звернення після його поновлення та рекомендував, у разі виробничої необхідності, звернутись до інших організацій, що мають відповідні повноваження; подібні листи-відповіді надані на запит юридичних осіб та на можуть бути підставою для подальшого звернення до державних органів, організацій та інших юридичних осіб з метою отримання свідоцтв, ліцензій, висновків тощо, оскільки мають виключно рекомендаційний характер;

- протокол допиту свідка від 22.05.2019 - головного спеціаліста ТзОВ «Науково-технічний центр експорту та імпорту» Чамати З.О.;

- протокол допиту свідка - директора ТзОВ «Науково-технічний центр експорту та імпорту» Сівера О.І.;

- супровідний лист ТзОВ «Науково-технічний центр експорту та імпорту» №6/3624 від 13.05.2019 про направлення старшому слідчому в ОВС 1 відділу 1 Управління досудового слідства ГСУ СБ України документальних матеріалів щодо розгляду письмового звернення ПАТ «Ужгородський Турбогаз» на 6 аркушах:

1) перший аркуш листа №008/1058 від 14.09.2016 ПАТ «Ужгородський Турбогаз», адресований директору ТзОВ «Науково-технічний центр експорту та імпорту» Сіверу О.І.;

2) відповідь №78 від 19.09.2016 на лист №008/1058 від 14.09.2016, у якому зазначено, що виходячи з терміну «товари подвійного використання», яке викладене у статті1 Закону України від 20.02.03 №549-IV «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання» товар - індукційна піч, комплектність якої наведена у специфікаціях 1 та 2 до договору від 21.03.2012 №117-03-12F, укладеного з компанією «Logistic Solution International LTD», може бути використаний для розроблення, виробництва, використання товарів військового призначення та (або) ядерних вибухових пристроїв;

3) переклад Витягу з Технічного опису виробника комплекту електродугової печі, призначеної для виплавки низьковуглецевих марок сталей та чавуну методом індукційного переплаву - перший аркуш, російською мовою;

4) додаток 3 до Порядку (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2009 №740 ) Список товарів подвійного використання, що можуть бути використані у створенні ядерної зброї - 1 аркуш;

5) свідоцтво №003-03/2016 про отримання повноважень на здійснення діяльності щодо попередньої ідентифікації товарів у галузі державного експортного контролю, видане Державною службою експортного контролю України Товариству з обмеженою відповідальністю «Науково-технічний центр експорту та імпорту» 01.03.2013 і дійсне до 02.03.2016;

6) свідоцтво №003-10/2019 про отримання повноважень на здійснення діяльності щодо попередньої ідентифікації товарів у галузі державного експортного контролю, видане Державною службою експортного контролю України Товариству з обмеженою відповідальністю «Науково-технічний центр експорту та імпорту» 12.10.2016 і дійсне до 13.10.2019.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції.

У позовній заяві АТ «Ужгородський Турбогаз» просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.10.2018 №, яким зменшено суму від`ємного значення податку на прибуток у розмірі 142363625 грн. за 2015 рік, 971187 грн. за 2016 рік та збільшено на 400322 грн. за 3 кв. 2017 року, в частині зменшення суми від`ємного значення податку на прибуток у розмірі 125 123 429,77 грн.

Зокрема, позивач вважає, що в ході документальної перевірки відповідач збільшив доходи позивача на суму 327098,81 грн. відшкодування єдиного соціального внеску на суми середнього заробітку, нараховані мобілізованим працівникам, водночас позивач самостійно включив відповідні суми в повному обсязі до складу доходів, що підтверджується даними з картки рахунку 3773 за січень 2015-вересень 2017 року, відповідно до якої спірна сума включена на дохідний рахунок 719 (бухгалтерське проведення Дт 3773 Кт 719). Повторне збільшення доходів позивача на цю суму за наслідками перевірки є протиправним.

Суд першої інстанції в оскарженому рішенні погодився з такими доводами позивача.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (надалі - ПК України, в редакції, чинній станом на дату винесення спірних податкових повідомлень-рішень) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування податку на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень розділу III Податкового кодексу України.

Фінансовий результат до оподаткування збільшується: на суму витрат на формування резерву сумнівних боргів або резерв очікуваних кредитних збитків (зменшення корисності активів) відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності; на суму витрат від списання дебіторської заборгованості понад суму резерву сумнівних боргів або понад резерв очікуваних кредитних збитків (зменшення корисності активів) (пп. 139.2.1 п.139.2 ст.139 ПК України).

Фінансовий результат до оподаткування зменшується: на суму коригування (зменшення) резерву сумнівних боргів або резерв очікуваних кредитних збитків (зменшення корисності активів), на яку збільшився фінансовий результат до оподаткування відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності; на суму списаної дебіторської заборгованості (у тому числі за рахунок створеного резерву сумнівних боргів або резерв очікуваних кредитних збитків (зменшення корисності активів), що відповідає ознакам, визначеним підпунктом 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу (пп. 139.2.2 п.139.2 ст.139 ПК України).

Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, підставою для виникнення у платника права на врахування витрат при обчисленні об`єкта оподаткування податком на прибуток є факт реального здійснення операцій з придбання товарів, робіт (послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

Відповідно до п.5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №290 від 29.11.99 (в редакції, чинній станом на дату проведення документальної перевірки) дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Відповідно до п.7 П(с)БО 15 «Дохід» визнані доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи; інші доходи.

До складу інших доходів, зокрема, включаються дохід від реалізації фінансових інвестицій; дохід від неопераційних курсових різниць та інші доходи, які виникають у процесі господарської діяльності, але не пов`язані з операційною діяльністю підприємства.

Відповідно до п.19 П(с)БО 15 «Дохід» цільове фінансування для компенсації витрат (збитків), яких зазнало підприємство, та фінансування для надання підтримки підприємству без установлення умов його витрачання на виконання у майбутньому певних заходів визнаються дебіторською заборгованістю з одночасним визнанням доходу.

Як встановлено з матеріалів справи, за наслідками документальної планової виїзної перевірки позивача з питань дотримання податкового законодавства, результати якої оформлено актом №1058/07-16-14-01/00153608 від 08.10.2018, було виявлено заниження платником інших доходів на суму отриманого цільового фінансування - у вигляді компенсації середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу під час мобілізації та відшкодування єдиного соціального внеску в загальній сумі 695 759 грн., у тому числі: за 2015 рік на суму 475385 грн. за 2016 рік на суму 215745 грн. за 3 квартали 2017 року на суму 4629 грн.

Тобто, підприємство не відображало у складі доходу (у складі інших доходів) отримані суми компенсації середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу під час мобілізації.

На підтвердження відсутності порушень податкового законодавства позивач додав до позовної заяви роздруківку картки рахунку 3773 за період з січня 2015 року до вересня 2017 року, відповідно до якої спірна сума включена на дохідний рахунок 719 (бухгалтерське проведення Дт 3773 Кт 719).

Проте, як зазначено в акті документальної перевірки №1058/07-16-14-01/00153608 від 08.10.2018, факт не відображення показників у складі доходів було встановлено в тому числі на підставі даних обліку по рахунку 719 «Інші доходи від операційної діяльності» за 2015 рік, 2016 рік та 9 місяців 2017 року.

Враховуючи наведене, а також те, що наявність роздруківки картки рахунку 3773 за період з січня 2015 року до вересня 2017 року, яка підтверджує включення спірної суми в рахунок 719, не відображена у позовній заяві ПАТ «Ужгородський Турбогаз» №12 від 24.01.2019 до Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.10.2018, поданій до Закарпатського окружного адміністративного суду, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с.74-87, том 2), а також не відображена у скарзі ПАТ «Ужгородський Турбогаз» №008/297 від 09.11.2018 на податкові повідомлення-рішення від 26.10.2018, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с.146-157, том 1), колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта про те, що роздруківка картки рахунку 3773 не може слугувати належним та допустимим доказом включення спірної суми до складу доходів в період, щодо якого здійснювалась документальна перевірка на предмет дотримання вимог податкового законодавства.

Крім того, в акті перевірки відповідач встановив завищення позивачем показників у рядку 2180 Звіту про фінансові результати за 2015 рік «Інші операційні витрати» на загальну суму 99685130,00 грн. Позивач повідомив відповідача, що розбіжність виникла із помилковим заниженням витрат, які підлягали відображенню у складі фінансової звітності за попередні роки і не були відображені.

У позовній заяві позивач наголошує на праві самостійно визначити порядок виправлення помилок, допущених у попередньо поданих податкових деклараціях - або шляхом подання уточнюючого розрахунку, або шляхом відображення виправлених показників у складі податкової декларації за поточний період, і зазначає, що правомірно скористався другим варіантом.

Як було встановлено з матеріалів справи, в ході документальної перевірки виявлено, що за 2015 рік за даними бухгалтерського обліку ПАТ «Ужгородський Турбогаз» по бухгалтерському рахунку 94 «Інші витрати операційної діяльності» обліковуються витрати підприємства на загальну суму 16 138 817,0 грн., що підтверджується даними аналітичного та синтетичного обліку та первинними документами, проте, ПАТ «Ужгородський Турбогаз» у рядку 2180 Звіту про фінансові результати за 2015 рік відображено інші операційні витрати в розмірі 115 824 000,0 грн.

З приводу встановлених розбіжностей ГУ ДФС у Закарпатській області в ході проведення перевірки надано запит про надання документів та надання пояснень від 12.09.2018.

На отриманий запит ПАТ «Ужгородський Турбогаз» надано пояснення від 13.09.2018 №261/1, згідно з яким відхилення між сумою операційних витрат, відображених у рядку 2180 форми 2 в розмірі 115 824 000,0 грн. та даних бухгалтерського рахунку 94 «Інші витрати операційної діяльності» в розмірі 16 138 816,0 грн. виникли у зв`язку з помилковим заниженням витрат, які підлягали відображенню у складі фінансової звітності за попередні періоди і не були відображені.

Апелянт у скарзі звертає увагу на те, що до відповіді на запит позивач цьому не було надано жодного документального підтвердження, що це саме витрати минулих періодів, вказані витрати (як пояснює позивач, сформовані у попередніх роках) не було жодним чином відображено у бухгалтерському обліку (у відповідних регістрах) та фінансовій звітності підприємства попередніх років, і навіть якщо навіть взяти до уваги, що ці витрати таки мали місце в попередніх періодах (до 2015 року), то згідно стандарту бухгалтерського обліку 16 «Витрати», вони повинні були бути відображені в періоді, в якому понесені, однак жодним чином вони не мали бути відображені у 2015 році. Отже, перевіркою витрати 115 824 000,0 грн. виключено з витрат позивача за 2015 рік у зв`язку з ненаданням до перевірки їх документального підтвердження.

Відповідно до п.5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №290 від 29.11.99 (в редакції, чинній станом на дату проведення документальної перевірки) витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.50.1 ст.50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Як було встановлено з пояснень сторін та матеріалів справи, спірні податкові-повідомлення-рішення вже були предметом оскарження в судах адміністративної юрисдикції.

Так, рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.10.2019 у справі №260/92/19, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2020, серед іншого, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення № та № Головного управління ДФС у Закарпатській області від 26.10.2018.

Проте, вказані судові рішення було скасовано постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11.08.2021 в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.10.2018 № та №, а справу №260/92/19 в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 26.10.2018 №, яким позивачу зменшено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у постанові від 11.08.2021 у справі №260/92/19 Верховний Суд вказав на обов`язок судів перевірити фактичний рух активів шляхом належного та безпосереднього дослідження первинних документів, які підтверджують факт понесення ПАТ «Ужгородський Турбогаз» спірних сум витрат у попередніх періодах, а також підстав їх ненадання у строки, визначені статтею 44 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.44.6. ст.44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

На запит податкового органу про надання документів та надання пояснень з приводу встановлених перевіркою розбіжностей, позивач надав пояснення від 13.09.2018 №261/1, згідно з яким відхилення між сумою операційних витрат, відображених у рядку 2180 форми 2 в розмірі 115 824 000,0 грн. та даних бухгалтерського рахунку 94 «Інші витрати операційної діяльності» в розмірі 16 138 816,0 грн. виникли у зв`язку з помилковим заниженням витрат, які підлягали відображенню у складі фінансової звітності за попередні періоди і не були відображені.

Проте, позивач не надав документів, які підтверджують факт понесення ПАТ «Ужгородський Турбогаз» спірних сум витрат у попередніх періодах, відтак відповідно до п.44.6. ст.44 ПК України вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

В Законі України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній станом на 2015 рік) було передбачено принцип обачності, що полягав у застосуванні в бухгалтерському обліку методів оцінки, які повинні запобігати заниженню оцінки зобов`язань та витрат і завищенню оцінки активів і доходів підприємства.

Також, було передбачено, що доходи і витрати відображаються в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності в момент їх виникнення, незалежно від дати надходження або сплати грошових коштів.

Відповідно до п.п.134.1.1. п.134.1. ст.134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до пп.140.4.2. п.140.4. ст.140 ПК України фінансовий результат до оподаткування зменшується на суму від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років. Положення зазначеного пункту застосовуються з урахуванням пункту 3 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» цього Кодексу.

У п.3 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» ПК України встановлено, що пункт 150.1 статті 150 Кодексу, у редакції, що діяла до 1 січня 2015 року, застосовується:

у 2012 - 2015 роках з урахуванням такого:

якщо результатом розрахунку об`єкта оподаткування платника податку з числа резидентів платників з доходом за 2011 рік 1 мільйон гривень та більше станом на 1 січня 2012 року є від`ємне значення (з урахуванням від`ємного значення об`єкта оподаткування станом на 1 січня 2011 року), то сума цього значення підлягає включенню до витрат у 2012 - 2014 роках та зменшенню фінансового результату до оподаткування у 2015 році:

звітних (податкових) періодів починаючи з I півріччя і наступних звітних періодів 2012 року у розмірі 25 відсотків суми такого від`ємного значення. У разі якщо 25 відсотків суми від`ємного значення об`єкта оподаткування не погашається протягом цього і за наслідками наступних податкових періодів 2012 року, то непогашена сума підлягає врахуванню при визначенні податкових зобов`язань у наступних податкових періодах;

звітних (податкових) періодів 2013 року у розмірі 25 відсотків суми такого від`ємного значення та сум від`ємного значення, не погашених за 2012 податковий рік. У разі якщо 25 відсотків суми від`ємного значення об`єкта оподаткування не погашається протягом відповідних звітних (податкових) періодів 2013 року, то непогашена сума підлягає врахуванню при визначенні податкових зобов`язань у наступних періодах;

звітних (податкових) періодів 2014 року у розмірі 25 відсотків суми такого від`ємного значення та сум від`ємного значення, не погашених за 2013 податковий рік. У разі якщо 25 відсотків суми від`ємного значення об`єкта оподаткування не погашається протягом відповідних звітних (податкових) періодів 2014 року, то непогашена сума підлягає врахуванню при визначенні податкових зобов`язань у наступних періодах;

звітних (податкових) періодів 2015 року у розмірі 25 відсотків суми такого від`ємного значення та сум від`ємного значення, не погашених за 2014 податковий рік. У разі якщо 25 відсотків суми від`ємного значення об`єкта оподаткування не погашається протягом відповідних звітних (податкових) періодів 2015 року, то непогашена сума підлягає врахуванню при визначенні податкових зобов`язань у наступних періодах до повного погашення такого від`ємного значення.

Як зазначено в акті перевірки, ПАТ «Ужгородський Турбогаз» відображено в рядку 3.2.4. «Скма від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років (пп.140.4.2 п.140.4. ст.140 розділу ІІІ ПК України) додатку РІ у різницях, на які зменшується фінансовий результат 2015 року суму від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових періодів в розмірі 9420445,0 грн, які підтверджено поданими ПАТ «Ужгородський Турбогаз» до податкового органу деклараціями з податку на прибуток підприємств за період 2012-2014 роки.

ПАТ «Ужгородський Турбогаз» не подавав уточнюючу податкову звітність з податку на прибуток за попередні податкові періоди, всі збитки попередніх періодів в розмірі 9420445,0 грн враховано у рядку 3.2.4. додатку РІ до Декларації з податку на прибуток за 2015 рік, отже підстав для врахування у складі інших операційних витрат, відображених у рядку 2180 Звіт про фінансові результати за 2015 рік будь-яких витрат минулих періодів є безпідставним (стор.36 акту перевірки).

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що право подання платником уточнюючих розрахунків кореспондується з його обов`язком підтвердити показники документально первинними документами, що позивачем зроблено не було і мало наслідком виключення витрат 115 824 000,0 грн. з витрат позивача за 2015 рік у зв`язку з ненаданням до перевірки документів на підтвердження понесених витрат.

Також, у позовній заяві АТ «Ужгородський Турбогаз» просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.10.2018 №, яким нараховано пеню за порушення строку розрахунку у сфері ЗЕД в сумі 420 940 407,20 грн. Позивач покликається на існування форс-мажорних обставин, що засвідчено сертифікатом Торгово-промислової палати №7013 від 23.11.2016.

Як було встановлено з матеріалів справи, документальною перевіркою ПАТ «Ужгородський Турбогаз» з питань дотримання податкового законодавства виявлено дебіторську заборгованість по розрахунках із іноземним постачальником Logistic Solution International LTD в сумі 17472200 дол. США станом на 01.01.2014, що виникла у зв`язку з невиконанням іноземним контрагентом умов договору поставки обладнання.

Зокрема, ПАТ «Ужгородський Турбогаз» на виконання умов зовнішньоекономічного договору №117-03-12F від 21.03.2012 на поставку обладнання перерахував з валютного рахунку «АТ «Банк «Фінанси та кредит» на рахунок компанії нерезидента 17 472 700 дол. США, що еквівалентно 139 545 219,74 грн згідно з платіжними дорученнями в іноземній валюті від 23.03.2012 №408004 на суму 5 967 850 дол США, від 26.03.2012 №408005 на суму 5 967 850дол.США, від 23.03.2012 №408005 на суму 5 536 500 дол.США.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (в редакції, чинній станом на 01.01.2014) імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

В акті документальної перевірки встановлено, що граничний законодавчо визначений термін ввезення товару відповідно до перерахованого позивачем на авансового платежу від 23.03.2012 в сумі 5 967 850 дол.США - 19.09.2012, від 26.03.2012 в сумі 5 967 850 дол.США - 22.09.2012, від 23.03.2012 в сумі 5 536 500 дол.США - 23.09.2012.

ПАТ «Ужгородський Турбогаз» отримало висновки Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (Мінекономрозвитку України) від 24.09.2012 №531, від 24.05.2013 №814, від 29.07.2014 №567 та від 14.05.2015 №434 щодо продовження строків розрахунків за імпортною зовнішньоекономічною операцією по контракту №117-03-12F від 21.03.2012.

Окрім того, на підставі додаткової угоди №4 від 04.04.2014 підприємство «OMEGA FOUNFRY MACHINERY LTD» (м.Пітерборо, Великобитанія) здійснило поставку частини товару за договором №117-03-12F від 21.03.2012 на суму 384400,00 євро, а фірма Logistic Solution International LTD надала ПАТ «Ужгородський Турбогаз» послуги з монтажу, запуску, налагодження та вводу в експлуатацію обладнання в сумі 15600 євро відповідно до акту виконаних робіт від 09.09.2014.

Вартість товару, відправником якого була фірма «OMEGA FOUNFRY MACHINERY LTD» в сумі 384400,00 євро та вартість виконаних робіт, які надала фірма Logistic Solution International LTD в сумі 15600 Євро (разом 400 000 євро), обліковані в еквіваленті в дол.США на рахунку 3772 «Розрахунки з іншими дебіторами в іноземній валюті» - 562383,01 дол.США.

Таким чином, станом на 30.09.3017 заборгованість постачальника - фірми Logistic Solution International LTD по розрахунках з ПАТ «Ужгородський Турбогаз» складає 16 909 816,99 дол. США.

ПАТ «Ужгородський Турбогаз» не зверталось до судових органів з позовом про стягнення з нерезидента заборгованості в іноземній валюті.

Фірма-нерезидент «Logistic Solution International LTD» (British Virgin Islands) суму заборгованості в іноземній валюті публічному акціонерному товариству «Ужгородський Турбогаз» не повернула.

Враховуючи наведене, в акті про перевірку встановлено порушення вимог ст.2 Закону України від 23.09.1994 №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (із змінами і доповненнями), а саме: порушення вимог валютного законодавства в частині неповного ввезення товарів при виконання зовнішньоекономічного договору №117-03-12F від 21.03.2012, укладеного з нерезидентом-фірмою «Logistic Solution International LTD».

За результатами перевірки позивачу нараховано пеню в розмірі 420 940 407,20 грн. на підставі ст.4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Водночас, відповідно до ст.7 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» якщо перевищення строків, зазначених у статтях 1 і 2 цього Закону, обумовлено виникненням форс-мажорних обставин, перебіг зазначених строків зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин.

Підтвердженням форс-мажорних обставин є відповідна довідка Торгово-промислової палати України або іншої уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов договору.

Позивач покликається на те, що перебіг встановлених у ст.2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» строків зупинено у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин.

До позовної заяви додано копію сертифікату №7013 від 23.11.2016 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданого Торгово-промисловою палатою публічному акціонерному товариству «Ужгородський Турбогаз», який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме: збройний конфлікт на сході України (дата настання - 14.04.2014).

Під час документальної перевірки, податковий орган оцінив вказаний сертифікат негативно з огляду на те, що юридична адреса та фактичне місцезнаходження ПАТ «Ужгородський Турбогаз»: м.Ужгород, вул.Болгарська,3, його виробничі потужності, уповноважений банк, не знаходяться в зоні АТО, шлях товару не проходить через зону бойових дій. Відсутні будь-які законодавчі акти, постанови уряду України про заборону експорту та імпорту товарів, проведення грошових валютних операцій, зокрема, до (з) м.Ужгорода у зв`язку зі збройним конфліктом на сході України (Донецька, Луганська області).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11.08.2021 у справі №260/92/19 в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.10.2018 № наведено такі висновки:

«Відповідно до правої позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 06 серпня 2019 по справі №814/1020/18, сертифікат ТПП України може підтверджувати факт настання обставин непереборної сили та містити висновок щодо впливу цієї події на можливість виконання заявником своїх конкретних зобов`язань (зокрема, за договором або законом), але рішення про списання безнадійного податкового боргу, контролюючий орган приймає лише за наявності підстав вважати, що податковий борг є безнадійним та виник внаслідок саме таких обставин, про які зазначено у сертифікаті. При цьому, керівник (його заступник) органу доходів і зборів, наділений повноваженнями вирішувати питання про списання податкового боргу, зобов`язаний аналізувати та встановлювати наявність або відсутність регламентованих для списання обставин.

Іншими словами сертифікат ТПП України може підтверджувати факт настання обставин непереборної сили та містити висновок щодо впливу цієї події на можливість виконання заявником своїх конкретних зобов`язань, але контролюючий орган вправі брати до уваги такий сертифікат лише за наявності підстав вважати, що невиконання зобов`язань виникло саме за таких обставин, про які зазначено в сертифікаті.

З даного приводу відповідачем слушно зауважено, що обставиною непереборної сили вважається не сам по собі збройний конфлікт на Сході України, а конкретні випадки настання окремих форс-мажорних обставин, які перешкодили виконанню тих чи інших дій окремим суб`єктом господарювання.

Наданий позивачем сертифікат ТПП України від 23.11.2016 №7013 засвідчує факт настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) за договором від 21.03.2012 №117-03-12F на підставі загострення збройного конфлікту на Сході України з 14.04.2014 та містить застереження про те, що дату закінчення їх терміну встановити неможливо.

В контексті наведеного Верховний Суд зауважує, що порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) визначений Регламентом засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що затверджений Рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 № 44(5), який набрав чинності з 18.12.2014 та діяв на момент виникнення спірних правовідносин.

Статтею 6.1 вказаного Регламенту передбачено, що підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» в редакції від 02.09.2014, а також визначених сторонами за договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими, відомчими та/чи іншими нормативними актами, які вплинули на зобов`язання таким чином, що унеможливили його виконання у термін, передбачений відповідно договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими та/чи іншими нормативними актами.

Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. До кожної окремої заяви додається окремий комплект документів (стаття 6.2).

Якщо сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) виданий щодо обставин, які на момент його видачі тривають та період дії яких встановити неможливо, заявник після закінчення дії таких обставин має право звернутися до ТПП України/регіональної ТПП для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період з дня, наступного за датою видачі сертифікату до дня їх закінчення. Засвідчення форс-мажорних обставин у такому випадку проводиться на загальних засадах відповідно до цього Регламенту.

Таким чином, сертифікат не може засвідчувати форс-мажорні обставини на майбутнє. У разі якщо сертифікат про форс-мажорні обставини виданий щодо обставин, які на момент його видачі тривають та період дії яких встановити неможливо, Заявник, після закінчення дії таких обставин, має право звернутися до ТПП України для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період саме з дня, наступного за датою видачі сертифікату до дня їх закінчення.

Аналогічний підхід до вирішення подібних правових проблем викладено у постановах Верховного Суду від 01 грудня 2020 року у справі №805/1811/17-а, від 03 вересня 2020 року у справі №805/1693/17-а, від 12 травня 2021 року у справі 805/1206/17-а.

Відтак наданий позивачем Сертифікат (висновок) ТПП від 23.11.2016 №7013 не є належним доказом, який посвідчує обставини непереборної сили відносно неможливості виконання зобов`язань за зовнішньо-економічним договором від 21.03.2012 №117-03-12F, оскільки такий виданий за два роки до спірних правовідносин, і фактично засвідчує обставини непереборної сили у період з 14.04.2014 до моменту його видачі, що не було враховано судами попередніх інстанцій».

Колегія суддів апеляційної інстанції враховує наведені висновки Верховного Суду щодо наданого позивачем Сертифікату ТПП від 23.11.2016 №7013, а також критично оцінює вказаний сертифікат з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.218 Господарського кодексу України, який був чинним впродовж тривалості спірних правовідносин, а також на момент ухвалення оскаржуваного рішення, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Слід зауважити, що у цьому випадку йде мова про невиконання умов договору поставки у сфері зовнішньо-економічної діяльності саме контрагентом позивача - нерезидентом, та про відсутність будь-яких дій позивача, спрямованих на повернення здійсненої за цим договором передоплати протягом тривалого часу.

Відповідно до ч.2 ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» (в редакції, чинній станом 23.11.2016) форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Ознаками форс-мажорних обставин є такі елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за таких умов здійснення господарської діяльності.

Тобто ознаками форс-мажорних обставин є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність (такий висновок викладено в пункті 6.9 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 910/7495/16).

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для конкретного випадку.

Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність (такий правовий висновок викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18, від 30.11.2021 у справі № 913/785/17, від 25.01.2022 в справі № 904/3886/21, від 30.05.2022 у справі № 922/2475/21, від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21).

У сертифікаті Торгово-промислової палати України від 23.11.2016 №7013, на який покликається позивач, зазначено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) за договором від 21.03.2012 №117-03-12F є збройний конфлікт на сході України.

Період дії форс-мажорних обставин: дата настання - 14.04.2014, дата закінчення - тривають станом на 23.11.2016 та дату закінчення встановити неможливо.

Оцінюючи вказаний сертифікат, колегія суддів бере до уваги, що на момент його видачі - 23.11.2016, єдиний порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) в системі ТПП України було встановлено Регламентом засвідчення Торгово-промисловою палатою України (ТПП України) форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженим рішенням президії ТПП України від 15.07.2014 за №40 (3) (в редакції від 18.12.2014 за№44(5).

Відповідно до п.3.2. цього Регламенту не вважаються форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) фінансова та економічна криза, дефолт, зростання офіційного та комерційного курсів іноземної валюти до національної валюти, недодержання/порушення своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів тощо.

Відповідно до п.3.3. Регламенту сертифікат (в певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі - сертифікат) - документ встановленої ТПП України форми, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

Відповідно до п.6 Регламенту підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у ст.3.1 Регламенту, визначених як непереборний вплив на виконання відповідного зобов`язання таким чином, що унеможливлює його виконання у термін, що настав (наявність причинно-наслідкового зв`язку між обставиною та неможливістю виконання зобов`язання в термін, передбачений відповідно законодавством, відомчими нормативними актами, договором, контрактом, угодою, типовим договором тощо).

У п.6.5. Регламенту було передбачено, що тягар доказування настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) несе заявник / зацікавлена особа. Заявник / зацікавлена особа також несе повну відповідальність за достовірність викладених фактів, наданих документів, доказів, даних тощо, вірність завірених нею копій згідно з чинним законодавством України.

Сертифікат ТПП від 23.11.2016 №7013 містить посилання на п.6.5. Регламенту про відповідальність заявника щодо достовірності викладених фактів та наданих документів, а також на ряд нормативно-правових актів (Указ Президента України від 14.04.2014 №405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України", Угоду про Асоціацію між Україною та Європейським Союзом (ратифікована законом №1678-VII від 16.09.2014), Кодекс поведінки на експорт озброєнь Ради Європейського Союзу № 8675/2/98 від 05.06.1998, Закон України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення подвійного використання», додаток 3 до Порядку, затвердженого Постановою КМУ від 28.01.2004 №86 "Про затвердження порядку здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів подвійного використання"), без зазначення конктретних норм, які би вказували на те, що передбачений у договорі поставки обладнання товар віднесено до товарів подвійного призначення, які перебувають під забороною ввезення на територію України.

Окрім того, сертифікат містить посилання на лист Науково-технічного центру експорту та імпорту від 19.09.2016 №78 про можливість використання продукції виробничо-технічного призначення за договором №117-03-12F від 21.03.2012 та специфікацій №1 та №2 до цього договору для розроблення, виробництва, використання товарів військового призначення та (або) ядерних вибухових пристроїв та на копію свідоцтва №033-03/2016 про отримання повноважень на здійснення діяльності щодо попередньої ідентифікації товарів у галузі державного експортного контролю, виданого Державною службою експортного контролю України ТзОВ "НТЦ "Експорту та імпорту, спеціальних технологій, техніки та матеріалів" від 01.03.2013.

Однак, з наданих відповідачем до відзиву на позов доказів (листа ТзОВ «Науково-технічний центр експорту та імпорту» №67 від 22.05.2019 та свідоцтв пор право на здійснення діяльності щодо попередньої ідентифікації товарів), встановлено, що лист ТзОВ «Науково-технічний центр експорту та імпорту» від 19.09.2016 №78 надано лише як оцінку попередньої ідентифікації товару фахівцями підприємства щодо його призначення та можливої належності до товарів подвійного призначення, а саме відповідно до категорійних визначень термінів, наведених в статті 1 Закону України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання», водночас, у зв`язку з тимчасовим призупиненням дії Свідоцтва №003-03/2016 про отримання повноважень на здійснення діяльності щодо попередньої ідентифікації товарів у галузі державного експертного контролю, НТЦ запропонував позивачу у цій справі повторити звернення після його поновлення.

Станом на дату видачі Сертифіката ТПП від 23.11.2016 №7013 діяльність, пов`язана з державним контролем за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання, з метою забезпечення захисту національних інтересів України, дотримання нею міжнародних зобов`язань щодо нерозповсюдження зброї масового знищення, засобів її доставки, обмеження передач звичайних видів озброєння, а також здійснення заходів щодо недопущення використання зазначених товарів у терористичних та інших протиправних цілях була врегульована Законом України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання».

У цьому Законі було передбачено, що для імпорту (купівля або отримання на інших законних підставах від іноземних суб`єктів господарської та іншої діяльності товарів із ввезенням або без ввезення цих товарів в Україну) товарів подвійного призначення необхідний дозвіл або висновок, які видаються у встановленому законом порядку центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю.

Відповідно до ч.6 ст.12 Закону України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, надає юридичним особам повноваження на здійснення діяльності щодо попередньої ідентифікації товарів у галузі державного експортного контролю та видає таким юридичним особам відповідні свідоцтва з додатками, у яких зазначаються переліки штатних і позаштатних експертів та відповідних позицій товарів (або груп товарів), щодо яких експертами здійснюється попередня ідентифікація товарів.

Разом з цим, визначення належності найменувань та описів товарів, до найменувань та описів товарів, внесених до відповідних списків товарів, що підлягають державному експортному контролю, належить до основних завдань експертизи державного експортного контролю, яка проводиться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю (ч.1 ст.11 вказаного Закону).

Згідно з п.1.1. Інструкції про порядок надання юридичним особам повноважень на проведення недержавної експертизи товарів у галузі державного експортного контролю, затвердженої наказом Державної служби експортного контролю України від 15.03.2006 №82, ця Інструкція визначає порядок надання юридичним особам, крім органів державної влади, повноважень на проведення недержавної експертизи товарів у галузі державного експортного контролю, що здійснюється з метою визначення відповідності найменувань та описів товарів, поданих на експертизу, найменуванням та описам товарів, унесеним до відповідних списків товарів, що підлягають державному експортному контролю (далі - недержавна експертиза товарів), а також оформлення відповідного висновку недержавної експертизи щодо ідентифікації товару.

Відповідно до п.3.1. вказаної Інструкції юридичні особи, що мають повноваження на проведення недержавної експертизи товарів у галузі державного експортного контролю та здійснюють таку експертизу, повинні оформлювати її підсумки у вигляді висновку недержавної експертизи щодо ідентифікації товару за встановленою формою.

Відтак лист юридичної особи, дію свідоцтва про отримання повноважень на здійснення діяльності щодо попередньої ідентифікації товарів у галузі державного експертного контролю якої було призупинено, не може слугувати доказом віднесення товарів до товарів подвійного призначення і, відповідно, підставою для засвідчення обставин непереборної сили щодо неможливості ввезення на територію України таких товарів за договором у сфері зовнішньо-економічної діяльності.

Також, колегія суддів апеляційної інстанції вважає слушними доводи апелянта про те, що позивач, перерахував попередню оплату ще у 2012 році і протягом тривалого часу (станом до сьогодні) не вжив жодних заходів для повернення коштів у зв`язку з не поставленням йому продукції, не зважаючи на значний розмір дебіторської заборгованості (16 млн.доларів США).

Враховуючи наведене, відсутні підстави для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, яким позивачу нараховано пеню за не дотримання вимог Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Загальні висновки суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.3, п.4 ч.1 ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Із врахуванням встановлених обставин справи, доводів сторін, меж перегляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги відповідача підлягають до задоволення, а рішення Господарського суду Закарпатської області від 10.07.2025 у справі №907/665/18 (907/139/22) слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень слід відмовити.

В порядку ст.129 ГПК України, судовий збір, сплачений за подання позовної заяви та апеляційної скарги слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 269, 270, 275, 277, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Головного управління ДПС у Закарпатській області від 15.09.2025 (вх. №01-04/7072/25) про закриття провадження у справі - відмовити.

2. Вимоги апеляційної скарги Головного управління ДПС у Закарпатській області від 15.08.2025 (вх. №01-05/2511/25 від 15.08.2025) - задовольнити.

Рішення Господарського суду Закарпатської області від 10.07.2025 у справі №907/665/18 (907/139/22) скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити.

3. Судовий збір, сплачений за подання позовної заяви та апеляційної скарги - покласти на позивача.

4. Стягнути з Акціонерного товариства «Ужгородський Турбогаз» (88000, Україна, Закарпатська обл., м.Ужгород, вул.Болгарська, буд.3, ) на користь Головного управління ДПС у Закарпатській області (88000, Україна, Закарпатська обл., місто Ужгород, вулиця Волошина Августина, будинок, 52, ) 1 042 020,00 грн (один мільйон сорок дві тисячі двадцять гривень) судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

5. Місцевому господарському суду видати наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст. 287, 288 ГПК України протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повну постанову складено 08.01.2026.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Галушко Н.А.

суддя Орищин Г.В.