ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2025 р. Справа№ 910/4218/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Шапрана В.В.

Андрієнка В.В.

секретар

судового засідання Рибчич А.В.

за участю

представників:

від позивача - Шевченко Д.С.

від відповідача - Амельченко С.О.

розглянувши апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті

на рішення Господарського суду м. Києва від 14.07.2025 р.

у справі № 910/4218/25 (суддя - Ломака В.С.)

за позовом Приватного підприємства "Транс Сервіс"

до Державної служби України з безпеки на транспорті

про стягнення 306000,00 грн,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2025 року Приватне підприємство "Транс Сервіс" звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 306000,00 грн.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що в межах виконавчих проваджень від 04.07.2023 р. № 72163915, від 04.07.2023 р. № 72164346, від 04.07.2023 р. № 72164433, від 04.07.2023 р. № 72164933, від 04.07.2023 р. № 72165683, від 04.07.2023 р. № 72165871, від 04.07.2023 р. № 72166187, від 22.08.2023 р. № 72598255, від 22.08.2023 р. № 72598344, від 22.08.2023 р. № 72598416, від 22.08.2023 р. № 72598556, від 22.08.2023 р. № 72598664, від 22.08.2023 р. № 72598731, від 22.08.2023 р. № 72598801, від 22.08.2023 р. № 72598876, від 22.08.2023 р. № 72599004, від 22.08.2023 р. № 72599305, від 22.08.2023 р. № 72599524 з примусового виконання постанов Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу Приватне підприємство "Транс Сервіс" сплатило на користь Державного бюджету України грошові кошти у загальному розмірі 343242,00 грн. Зважаючи на те, що у подальшому вказані постанови відповідача про застосування адміністративно-господарського штрафу були скасовані в судовому порядку, сплачені ним кошти у розмірі 306000,00 грн є такими, що утримуються в бюджеті без достатньої правової підстави, а відтак підлягають стягненню на користь позивача на підставі ст. 1212 ЦК України.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 14.07.2025 р. у справі № 910/4218/25 позов Приватного підприємства "Транс Сервіс" задоволено.

Не погодившись з рішенням, Державна служба України з безпеки на транспорті подала апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

Так, в апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що бюджетним законодавством передбачено спеціальний позасудовий порядок повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів, зокрема Порядком повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 р. № 787.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 04.08.2025 р. апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті у справі № 910/4218/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.08.2025 р. апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Господарського суду м. Києва від 14.07.2025 р. у справі № 910/4218/25 залишено без руху та надано скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.08.2025 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 910/4218/25 та призначено її до розгляду на 14.10.2025 р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.10.2025 р. розгляд справи № 910/4218/25 відкладено до 11.11.2025 р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.11.2025 р. задоволено клопотання Державної служби України з безпеки на транспорті про участь у судовому засіданні у справі № 910/4218/25 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2025 р. задоволено заяву Приватного підприємства "Транс Сервіс" про участь у судовому засіданні у справі № 910/4218/25 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Через систему "Електронний суд" 11.11.2025 р. від представника Державної служби України з безпеки на транспорті надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, у якому останій просить зупинити провадження у справі до закінчення перегляду Верховним Судом справи № 520/11932/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2025 р. відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі та оголошено перерву до 16.12.2025 р.

У судовому засіданні 16.12.2025 р. представники сторін надали усні пояснення по суті апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

02.05.2023 р. Відділом державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській області Державної служби з безпеки на транспорті винесено постанови про застосування до Приватного підприємства "Транс Сервіс" адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00 грн, а саме:

- постанова № 028621 на підставі акту від 19.04.2023 р. АР № 025501;

- постанова № 028622 на підставі акту від 19.04.2023 р. № 327859;

- постанова № 028623 на підставі акту від 13.04.2023 р. № 327890;

- постанова № 028624 на підставі акту від 12.04.2023 р. № 327886;

- постанова № 028625 на підставі акту від 04.04.2023 р. № 327901;

- постанова № 028626 на підставі акту від 04.04.2023 р. № 3327892;

- постанова № 028627 на підставі акту від 19.04.2023 р. АР № 025540.

27.06.2023 р. Відділом державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській області Державної служби з безпеки на транспорті винесено постанови про застосування до Підприємства адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00 грн, а саме:

- постанова № 029060 на підставі акту від 05.06.2023 р. № АР 025735;

- постанова № 029061 на підставі акту від 07.06.2023 р. № АР 025726;

- постанова № 029062 на підставі акту від 31.05.2023 р. № АР 025733;

- постанова № 029063 на підставі акту від 31.05.2023 р. № АР 025722;

- постанова № 029064 на підставі акту від 01.06.2023 р. № АР 025751;

- постанова № 029065 на підставі акту від 01.06.2023 р. № АР 025601;

- постанова № 029066 на підставі акту від 02.06.2023 р. № АР 025716;

- постанова № 029067 на підставі акту від 19.05.2023 р. № АР 025633;

- постанова № 029069 на підставі акту від 31.05.2023 р. АР № 025714;

- постанова № 029068 на підставі акту від 19.05.2023 р. № АР 025606;

- постанова № 029070 на підставі акту від 12.06.2023 р. № АР 025739.

13.07.2023 р. Відділ державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській області Державної служби з безпеки на транспорті виніс постанову № 029287 про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000 грн.

Відповідно до вказаних постанов, Приватне підприємство "Транс Сервіс" допустило порушення ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", у зв`язку з чим до Приватного підприємства "Транс Сервіс" застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 17000,00 грн за кожне порушення.

Зазначені постанови були пред`явлені до виконання до Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, державним виконавцем якого були винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень від 04.07.2023 р. № 72163915, від 04.07.2023 р. № 72164346, від 04.07.2023 р. № 72164433, від 04.07.2023 р. № 72164933, від 04.07.2023 р. № 72165683, від 04.07.2023 р. № 72165871, від 04.07.2023 р. № 72166187, від 22.08.2023 р. № 72598255, від 22.08.2023 р. № 72598344, від 22.08.2023 р. № 72598416, від 22.08.2023 р. № 72598556, від 22.08.2023 р. № 72598664, від 22.08.2023 р. № 72598731, від 22.08.2023 р. № 72598801, від 22.08.2023 р. № 72598876, від 22.08.2023 р. № 72599004, від 22.08.2023 р. № 72599305, від 22.08.2023 р. № 72599524.

28.09.2023 р. Приватне підприємство "Транс Сервіс" здійснило сплату боргу за вищевказаними виконавчими документами, а також виконавчого збору, що підтверджується платіжною інструкцією від 28.09.2023 р. № 28/09/71 на загальну суму 343242,00 грн.

Постановами державного виконавця Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 29.09.2023 р. виконавчі провадження № 72163915, № 72164346, № 72164433, № 72164933, № 72165683, № 72165871, № 72166187, № 72598255, № 72598344, № 72598416, № 72598556, № 72598664, № 72598731, № 72598801, № 72598876, № 72599004, № 72599305 та № 72599524 були закінчені у зв`язку з фактичною сплатою боргу, чинність арешту майна боржника - припинено та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Разом з цим, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.03.2024 р. у справі № 520/11932/23, залишеним без змін Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2024 р. № 520/11932/23, та рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.05.2024 р. в справі № 520/20214/23, залишеним без змін Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2024 р. № 520/20214/23, вищевказані постанови Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській області Державної служби з безпеки на транспорті визнані протиправними та скасовані.

На думку позивача спір у справі виник у зв`язку тим, що оскільки грошові кошти були перераховані ним внаслідок прийняття Відділом державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській області Державної служби з безпеки на транспорті протиправних постанов, скасованих у судовому порядку, наявні правові підстави для стягнення з Державного бюджету України на його користь безпідставно утримуваних коштів у розмірі 306000,00 грн.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 р. № 103, служба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад, територій та інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті. Одним із основних завдань служби є, зокрема, здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті.

Згідно з абз. 2 п. 27 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), за наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 р. № 1567.

Постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу є актом індивідуальної дії (правозастосовним актом), який стосується прав, обов`язків та інтересів визначеного у постанові суб`єкта (за обставинами справи - Підприємства), є обов`язковою для нього, а її дія вичерпується виконанням. Правовідносини сторін спору щодо накладення та сплати відповідного штрафу є публічно-правовими. Оскарження такої постанови як акта суб`єкта владних повноважень належить до юрисдикції адміністративного суду.

У випадку, коли держава вступає в цивільні, у тому числі господарські, правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у конкретних, зокрема цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах. Інакше кажучи, органи державної влади, насправді, не діють як юридичні особи, навіть якщо вони формально наділені таким статусом, а діють від імені держави, що відповідає за своїми зобов`язаннями державним майном, яким наділяє, зокрема, її органи (постанови Верховного Суду від 20.11.2018 р. у справі № 5023/10655/11, від 26.02.2019 р. у справі № 915/478/18, від 26.06.2019 р. у справі № 587/430/16-ц, від 15.01.2020 р. у справі № 698/119/18, від 18.03.2020 р. у справі № 553/2759/18, від 06.07.2021 р. у справі № 911/2169/20, від 23.11.2022 р. у справі № 359/3373/16-ц, від 15.02.2022 р. у справі № 910/6175/19, від 20.07.2022 р. у справі № 910/5201/19).

У судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах. Це випливає, зокрема, з частини 4 статті 56 Господарського процесуального кодексу України. Тобто під час провадження у справі стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган (постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 р. у справі № 587/430/16-ц, від 23.11.2021 р. у справі № 359/3373/16-ц, від 05.10.2022 р. у справі № 923/199/21, від 14.12.2022 р. у справі № 2-3887/2009).

Отже те, що позивач вказав відповідачем у справі щодо стягнення з Державного бюджету України коштів, які утримуються без достатньої правової підстави, певний орган державної влади - Державну службу України з безпеки на транспорті, не означає, що у спірних правовідносинах відповідальним суб`єктом є не держава, а саме цей орган. Інакше кажучи, у спірних кондикційних правовідносинах орган держави є представником її інтересів, а не суб`єктом владних повноважень, який здійснює щодо позивача публічно-владні управлінські функції.

Останні він реалізував тоді, коли виніс постанови про застосування штрафу та забезпечив стягнення останнього до бюджету. Подальше намагання позивача повернути з Державного бюджету України відповідну суму, заявивши вимогу про її стягнення, не пов`язане з виконанням органами державної влади, зокрема Державною службою з безпеки на транспорті, публічно-владних управлінських функцій щодо позивача.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 326 ЦК України у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади.

Згідно з ч. 1 ст. 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Як передбачено ст. 174 ЦК України, держава відповідає за своїми зобов`язаннями своїм майном, крім майна, на яке відповідно до закону не може бути звернено стягнення.

Враховуючи те, що поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних правовідносинах, у спорі щодо стягнення суми адміністративно-господарського штрафу, яка утримується на казначейському рахунку органу державної влади без достатньої правової підстави, держава бере участь у матеріальних і процесуальних правовідносинах в особі її органу, який контролює справляння надходжень бюджету за відповідним кодом класифікації доходів бюджету. У спірних правовідносинах таким органом є Державна служби з безпеки на транспорті.

Згідно з абз. 1 ч. 3 ст. 17 ЦК України орган державної влади здійснює захист цивільних прав та інтересів у межах, на підставах та у спосіб, що встановлені Конституцією України та законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 45 Бюджетного кодексу України Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Згідно з ч. 2 ст. 17 ЦК України, у випадках, встановлених Конституцією України та законом, особа має право звернутися за захистом цивільного права та інтересу до органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 17 ЦК України рішення, прийняте зазначеними органами щодо захисту цивільних прав та інтересів, не є перешкодою для звернення за їх захистом до суду.

Як було встановлено вище, 02.05.2023 р. Відділом державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті винесено постанови про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17 000,00 грн: № 028621, № 028622, № 028623, № 028624, № 028625, № 028626, № 028627.

27.06.2023 року Відділом державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті винесено постанови про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00 грн: № 029060, № 029061, № 029062;, № 029063, № 029064, № 029065, № 029066, № 029067, № 029069, № 029068.

Крім цього, 13.07.2023 р. Відділ державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті виніс постанову № 029287 про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Вказані постанови були пред`явлені до виконання до Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, державним виконавцем якого були винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень.

У зв`язку з фактичною оплатою позивачем 28.09.2023 р. суми боргу за вищевказаними виконавчими документами, а також виконавчого збору, постановами державного виконавця Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 29.09.2023 р. виконавчі провадження № 72163915, № 72164346, № 72164433, № 72164933, № 72165683, № 72165871, № 72166187, № 72598255, № 72598344, № 72598416, № 72598556, № 72598664, № 72598731, № 72598801, № 72598876, № 72599004, № 72599305 та № 72599524 були закінчені, чинність арешту майна боржника - припинено та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

У той же час, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.03.2024 р. у справі № 520/11932/23, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2024 р. у справі № 520/11932/23, та рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.05.2024 р. у справі № 520/20214/23, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2024 р. у справі № 520/20214/23, вищенаведені постанови Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській області Служби визнані протиправними та скасовані.

Отже на момент оплати позивачем адміністративно-господарського штрафу юридична підстава для таких платежів існувала - були чинними постанови про застосування штрафу та відкриті виконавчі провадження. Тому правові підстави вважати, що позивач сплатив кошти помилково чи надміру (тобто у розмірі більшому, ніж визначений у постановах), у даному випадку відсутні.

Разом із цим, з огляду на набрання законної сили судовими рішеннями Харківського окружного адміністративного суду про визнання протиправними та скасування таких постанов, відпала відповідна правова підстава для оплати позивачем спірної суми грошових коштів у розмірі 306000,00 грн.

Порядок повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року № 787 (далі - Порядок), застосовний до випадків помилково чи надміру зарахованих до бюджету коштів.

Так, відповідно до п. 2 Порядку останній визначає процедури:

- повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі);

- перерахування платежів, помилково або надміру зарахованих до відповідних бюджетів (крім коштів, зарахованих через єдиний рахунок), у рахунок сплати інших платежів незалежно від виду бюджету на відповідні бюджетні рахунки для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями);

- перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок.

Дія цього Порядку не поширюється на операції з бюджетного відшкодування податку на додану вартість та безспірного списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Враховуючи те, що сума сплаченого позивачем до бюджету адміністративно-господарського штрафу не є помилково чи надміру зарахованою, даний Порядок на спірні правовідносини не поширюється.

Отже посилання скаржника на необхідність застосування до спірних правовідносин вказаного Порядку є помилковими.

Після визнання протиправною та скасування адміністративним судом постанови про застосування штрафу, платник згідно зі статтею 1212 Цивільного кодексу України має право на позов про стягнення суми перерахованих ним коштів як таких, які утримуються у бюджеті без достатньої правової підстави. Рішення органу влади, за умови його невідповідності закону, не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 р. у справі № 911/3681/17, від 15.10.2019 р. у справі № 911/3749/17, від 22.01.2020 р. у справі № 910/1809/18, від 01.02.2020 р. у справі № 922/614/19).

За змістом глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях, тоді як для кондикційних зобов`язань вина не має значення, бо суттєвим є неправомірність набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки те майно, яке безпідставно набув (зберіг), або вартість останнього (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі № 320/5877/17.

Як передбачено ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).

Оскільки рішеннями Харківського окружного адміністративного суду від 27.03.2024 р. у справі № 520/11932/23, та від 08.05.2024 р. у справі № 520/20214/23 вищенаведені постанови Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті визнані протиправними та скасовані, правові підстави утримання державою сплачених позивачем в якості адміністративно-господарського штрафу коштів у розмірі 306000,00 грн відпали.

В матеріалах справи відсутні докази повернення позивачу грошових коштів у розмірі 306000,00 грн.

При цьому, кошти слід стягнути на користь позивача саме з Державного бюджету України, а не з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок її бюджетних асигнувань.

Господарський процесуальний кодекс України не передбачає необхідності зазначення суб`єкта виконання судового рішення (органу, через який треба перераховувати кошти), номера чи виду рахунку, з якого їх слід стягнути (списати). Такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення порушеного права позивача та є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, які мають бути врегульовані у нормативних актах, а не у резолютивній частині рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 р. у справі № 910/23967/16.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, сформульованого у постанові від 10.07.2019 р. у справі № 489/6624/15-ц, за змістом якого повернення коштів у тотожній правовій ситуації має відбуватися тільки згідно з Порядком № 787, тобто у позасудовому порядку.

Також, сам факт стягнення коштів із Державного бюджету України не може бути підставою для обов`язкового залучення до участі у справі відповідачем Державну казначейську службу України чи її територіального органу. У разі сприйняття подібного підходу до участі у справах про стягнення коштів, відшкодування шкоди завжди необхідно було б щоразу залучати суб`єкта, який здійснює управління рахунком, на якому розміщені грошові кошти відповідача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 р. у справі № 242/4741/16-ц).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів у розмірі 306000,00 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Аргументи, викладені в апеляційній скарзі, наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77, 78 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 276 ГПК передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, здійснивши перевірку та оцінку всіх належних доказів, наявних у матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 14.07.2025 р. у справі № 910/4218/25 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Державної служби України з безпеки на транспорті задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

У зв`язку з перебуванням судді Шапрана В.В. та судді Андрієнка В.В. у відпустці з 29.12.2025 р. по 02.01.2026 р. та судді Буравльова С.І. з 29.12.2025 р. по 09.01.2026 р. повний текст постанови складено 14.01.2026 р.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 14.07.2025 р. у справі № 910/4218/25 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Державну службу України з безпеки на транспорті.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14.01.2026 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Шапран

В.В. Андрієнко