УХВАЛА

про задоволення скарги в частині

м. Київ

26.11.2025Справа № 910/14213/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Селівона А.М., при секретарі судового засідання Колосовій О.П., розглянувши в судовому засіданні матеріали

скарги стягувача - Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032

на бездіяльність державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Попруженка Максима Олександровича

у справі № 910/14213/22

за позовом Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032) в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" (код ЄДРПОУ ВП 21313677) (30100, Хмельницька область, м. Нетішин, вул. Енергетиків, 20)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Майнрайс" (49020, м. Дніпро, вул. Шевченко, буд. 10)

про стягнення 270 575,75 грн.

особа, бездіяльність якої оскаржується - державний виконавець Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Попруженко Максим Олександрович вул. Писаржевського, 1А, м. Дніпро, 49005

Представники сторін:

від скаржника: Романова К.С. (в режимі ВКЗ)

від позивача: не з`явився;

державний виконавець Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Попруженко Максим Олександрович: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТМАВТО" (після зміни назви "Майнрайс") про стягнення 270 575,75 грн. штрафних санкцій, а саме 145 260,00 грн. пені та 125 315,00 грн. штрафу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки № 18144/53-124-01-21-15973 від 20.10.2021 року в частині своєчасної та повної поставки передбаченого умовами правочину обсягу товару, у зв`язку з чим позивачем нараховано штрафні санкції у вигляді пені та штрафу у вказаних сумах.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.01.2023 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Через відділ діловодства суду 19.01.2023 року від позивача на виконання вимог ухвали суду від 09.01.2023 року надійшло клопотання № 45-330-65/666 від 13.01.2023 року про відкриття провадження у справі, з доданим до нього екземпляром позовної заяви в новій редакції, за результатами розгляду якої суд встановив, що недоліки позовної заяви, які зумовили залишення її без руху, позивачем усунено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.01.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/14213/22 та приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, за відсутності клопотань будь-якої із сторін про інше та підстав для розгляду даної справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін з ініціативи суду, господарським судом на підставі частини 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України вирішено розгляд справи № 910/14213/22 здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.09.2023 року, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.01.2024 року, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Майнрайс" (49020, м. Дніпро, вул. Шевченко, буд. 10; код ЄДПРОУ 41552761) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032, ) в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" (код ЄДРПОУ ВП 21313677) (30100, Хмельницька область, м. Нетішин, вул. Енергетиків, 20) 77 868 (сімдесят сім тисяч вісімсот шістдесят вісім) грн. 00 коп. пені, 31 500 (тридцять одну тисячу п`ятсот) грн. 00 коп. штрафу та 1 640 (одну тисячу шістсот сорок) грн. 52 коп. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2023 року та постанови Північного апеляційного господарського суду від 09.01.2024 року у справі № 910/14213/22 судом 22.01.2024 року видано відповідний наказ.

В свою чергу, через систему "Електронний суд" 22.02.2024 року від Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" надійшла заява б/н від 22.02.2024 року про заміну сторони стягувача за виконавчим документом його правонаступником, в якій заявник на підставі ст.ст. 52, 334 ГПК України просить суд здійснити заміну сторони стягувача у виконавчому документів - наказі Господарського суду міста Києва № 910/14213/22 від 22.01.2024 року про стягнення з ТОВ "Майнрайс" 77 868,00 грн. пені, 31 500,00 грн. штрафу та 1640,52 грн. витрат по сплаті судового збору з Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (код ЄДРПОУ 2458461) в особі Відокремленого підрозділу Хмельницька атомна електрична станція (код ЄДРПОУ ВП 21313677) на його правонаступника - Акціонерне товариство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом () в особі філії Відокремлений підрозділ Хмельницька атомна електрична станція (код ЄДРПОУ ВП 21313677). Також у поданій заяві позивач просить суд розглянути останню без участі представника АТ Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом .

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22.02.2024 року вищевказана заява була передана на розгляд судді Селівону А.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.02.2024 року розгляд заяви призначено на 13.03.2024 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.03.2024 року заяву Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" задоволено та здійснено заміну стягувача - Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом () в особі Відокремленого підрозділу Хмельницька атомна електрична станція (код ЄДРПОУ ВП 21313677) на його правонаступника Акціонерне товариство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом () в особі філії Відокремлений підрозділ Хмельницька атомна електрична станція (код ЄДРПОУ ВП 21313677) у наказі Господарського суду міста Києва від 22.01.2024 року у справі № 910/14213/22.

Поряд із цим, через систему "Електронний суд" 11.09.2025 року від представника стягувача - Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом надійшла скарга б/н від 11.09.2025 року на бездіяльність державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Попруженка Максима Олександровича у виконавчому провадженні № 74982951 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 22.01.2024 року у справі № 910/14213/22, в якій заявник просить суд;

- визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Попруженка Максима Олександровича у виконавчому провадженні № 749882951;

- зобов`язати державного виконавця винести постанову про зміну реєстраційних даних стягувача у виконавчому провадженні № 749882951;

- зобов`язати державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Попруженка Максима Олександровича у виконавчому провадженні № 749882951 вжити вичерпних заходів з примусового виконання наказу суду, зокрема, у порядку застосування приписів частини 3 статті 18 Закону № 1404-VIII:

- надіслати до банків, у яких Боржник має відкриті рахунки, платіжні інструкції на примусове списання коштів;

- провести огляд та опис майна, яке належить ТОВ «Майнрайс»;

- викликати керівника ТОВ «Майнрайс» та зобов`язати його надати: пояснення за фактом невиконання вимог наказу суду; пояснення стосовно заходів, що вживаються з метою виконання наказу суду; достовірні відомості про кошти у гривнях та іноземній валюті, інші цінності (дорогоцінні метали, ювелірні вироби тощо), у тому числі про кошти на рахунках і вкладах у банках та інших фінансових установах, про рахунки в цінних паперах у депозитарних установах, що знаходяться на території України та за її межами, з зазначенням назви відповідної установи та її адреси, на підтвердження чого надати копії відповідних договорів або інших документів; достовірні відомості про наявність готівки в національній та іноземній валюті, що перебуває в касах або інших сховищах; достовірні відомості про рухоме майно (місцезнаходження, технічна характеристика тощо) з наданням копій підтверджуючих документів про відповідне право; достовірні відомості про майно, що перебуває в заставі/іпотеці або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні від інших осіб (місцезнаходження майна, його характеристика тощо) з наданням копій підтверджуючих договорів та додатків до них; достовірні відомості про майнові права, на які може бути звернено стягнення, зокрема частки у статутному капіталі юридичних осіб, в тому числі майнові права, що є предметом застави/іпотеки, з наданням копій підтверджуючих документів;

-попередити керівника ТОВ «Майнрайс» про відповідальність за невиконання законних вимог державного виконавця.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11.09.2025 року вищевказана скарга була передана на розгляд судді Селівону А.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.09.2025 скаргу стягувача - Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на бездіяльність державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Попруженка М.О. у виконавчому провадженні № 74982951 прийнято до розгляду, судове засідання з розгляду заяви призначено на 16.10.2025.

Проте, у зв`язку з перебуванням судді Селівона А.М. на лікарняному, призначене на 16.10.2025 судове засідання не відбулось, ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2025 судове засідання по розгляду скарги стягувача призначено на 06.11.25.

Поряд із цим, через систему "Електронний суд" 15.10.2025 від представника скаржника Романової Крістіни Сергіївни надійшла заява б/н від 15.10.2025 року про проведення судового засідання 06.11.2025 року у справі № 910/14213/22 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 17.10.2025 задоволено заяву представника скаржника про проведення судового засідання, призначеного на 06.11.2025 у справі № 910/14213/22 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Судом повідомлено, що до початку судового засідання через систему «Електронний суд» 06.10.2025 від представника скаржника надійшло клопотання б/н від 06.10.2025 про долучення доказів на виконання ухвали суду від 22.09.2025, а саме: копії листа № 45-30-876/9574 від 23.04.2025 про надання інформації, докази направлення вказаного листа на адресу органу ДВС та інформації з офіційного сайту Укрпошти про його отримання.

Крім того, 09.10.2025 року через відділ діловодства суду від державного виконавця надійшли пояснення № 128456/24 від 06.10.2025 року, в яких останній заперечує проти задоволення скарги, посилаючись на те, що ним вжито всіх можливих заходів, спрямованих на виконання судового наказу № 910/14213/22.

Вказані документи судом долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні по розгляду скарги 06.11.2025 для надання представником скаржника пояснень, протокольною ухвалою оголошено перерву до 26.11.2025.

Окрім того, через систему "Електронний суд" 10.11.2025 від представника скаржника Романової Крістіни Сергіївни надійшла заява б/н від 10.11.2025 року про проведення судового засідання 26.11.2025 року у справі № 910/14213/22 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 12.11.2025 задоволено заяву представника скаржника про проведення судового засідання, призначеного на 26.11.2025 у справі № 910/14213/22 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

У судовому засіданні з розгляду скарги стягувача 26.11.2025 року уповноважений представник позивача приймав участь в режимі відеоконференції.

Уповноважені представники відповідача та державний виконавець Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Попруженко Максим Олександрович у судове засідання не з`явилися.

Відповідно до частини 11 статті 242 ГПК України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи чи її окремої системи (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно пунктів 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

В свою чергу, з огляду на відсутність у відповідача та органу ДВС електронних кабінетів, ухвалу суду від 06.11.2025 року про оголошення перерви було направлено на їхні адреси рекомендованими листами з повідомленням про вручення №№ R54, R89.

Наразі, докази отримання боржником та державним виконавцем копії ухвали суду від 06.11.2025 про оголошення перерви станом на час проведення судового засідання 26.11.2025 до суду не повернуті.

Судом здійснено запит з офіційного сайту АТ Укрпошта щодо відстеження пересилання поштових відправлень № R54 ТОВ "Майнрайс", в якому зазначено, що станом на 21.11.2025 невдала спроба вручення поштового відправлення; № R89 державному виконавцю, в якому зазначено, що станом на 22.11.2025 поштове відправлення вручено за довіреністю.

Інші дані (адреси), за якими можна встановити місцезнаходження/місцепроживання відповідача в матеріалах справи відсутні та суду невідомі.

Суд зазначає, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Беручи до уваги конкретні обставини справи, вимоги процесуального законодавства та прецедентну практику Європейського суду з прав людини, суд звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на адресу, що відповідає місцезнаходженню відповідача згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18), провадження №11-268заі18), суд дійшов висновку про належне повідомлення боржників про призначення до розгляду скарги на дії державного виконавця.

Окрім того, згідно пункту 10 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр) містяться, зокрема, відомості про місцезнаходження юридичної особи.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

При цьому судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення та підписання.

Судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведе, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалами суду у справі № 910/14213/22 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Про поважні причини неявки в судове засідання 26.11.2025 року представника відповідача суд не повідомлено.

Поряд з цим, державний виконавець у своїх поясненнях № 128456/24 від 06.10.2025 року, зокрема, просив розглянути скаргу за його відсутності.

При цьому, судом враховано, що відповідно до положень ч. 2 ст. 342 ГПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Будь яких інших заяв та клопотань процесуального характеру, окрім наявних в матеріалах справи, від заявника на час проведення засідання 26.11.2025 до суду не надходило.

В свою чергу суд наголошує, що відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Зважаючи на те, що матеріали справи є достатніми для розгляду скарги та приймаючи до уваги відсутність підстав для оголошення перерви або відкладення судового засідання, суд вважає за можливе розглянути скаргу без участі державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Попруженко Максима Олександровича та представника боржника, за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 26.11.2025 року уповноваженим представником скаржника надано пояснення по суті поданої скарги, яку останній просив задовольнити.

Дослідивши матеріали скарги в їх сукупності, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду скарги, заслухавши в судовому засіданні пояснення скаржника, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року вказано, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України Про виконавче провадження (далі Закон), який регламентує порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій виконавців та є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державних та приватних виконавців.

Так, існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішення дає особі на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для законного сподівання на виплату такої заборгованості і становить майно цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу (рішення Європейського суду з прав людини від 06.10.2011 у справі Агрокомплекс проти України).

У рішення від 15.10.2009 року Європейський суд з прав людини у справі Юрій Миколайович Іванов проти України вказав на те, що відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його корись, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено ст.1 Першого протоколу.

Європейський суд з прав людини також наголошував, що виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконання або надмірно його затримувати, а держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Зокрема, у рішенні Європейського суду від 18.05.2004 у справі «Продан проти Молдови» суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав/ людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до пункту 6 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 3 статті 327 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих документів, в тому числі наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Судом згідно матеріалів справи встановлено, що на примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2023 року та постанови Північного апеляційного господарського суду від 09.01.2024 року у справі № 910/14213/22 судом 22.01.2024 року видано відповідний наказ.

Так, 10.05.2024 постановою державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Попруженко Максимом Олександровичем відкрито виконавче провадження № 74982951 (ідентифікатор доступу Б0083Б624594) з виконання наказу Господарського суду м Києва від 22.01.2024 у справі № 910/14213/22 про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Майнрайс» (далі Боржник) на користь державного підприємства «НАЕК «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Хмельницька АЕС» (далі Стягувач) 77 868,00 грн пені, 31 500,00 грн штрафу та 1 640,52 грн судового збору

Також одночасно з відкриттям виконавчого провадження державним виконавцем на підставі ст. 42 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову від 10.05.2024 у ВП № 74982951 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.

В силу частин 1, 2 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини 1 статті 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Так, частиною 1 статті 340 Господарського процесуального кодексу України визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Як вказує скаржник (стягувач) в поданій скарзі, за період з 10.05.2024 по дату звернення до суду з даною скаргою державним виконавцем не вчинено всіх можливих та необхідних своєчасних, належних, допустимих та об`єктивних виконавчих дій для виконання наказу Господарського суду міста Києва від 22.01.2024 у справі № 910/14213/22, у зв`язку з чим наказ суду залишається невиконаним.

Додатково, в обґрунтування скарги на бездіяльність державного виконавця, скаржник посилається на те, що державний виконавець Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Попруженко Максим Олександрович під час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження неналежним чином виконав свої службові обов`язки та проігнорував підтверджений факт заміни сторони стягувача у виконавчому документі. У зв`язку з цим постанова про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з ТОВ «Майнрайс» заборгованості на підставі наказу Господарського суду міста Києва № 910/14213/22 від 22.01.2024 року була винесена з помилкою у зазначенні найменування стягувача.

Крім того, скаржник зазначає, що з дня відкриття виконавчого провадження і до моменту звернення до суду з цією скаргою державним виконавцем не було вчинено жодних результативних дій, спрямованих на примусове виконання рішення суду. Остання дія у виконавчому провадженні № 74982951 датована 10.05.2024 року виконавцем було направлено запит до МВС щодо наявності зареєстрованих за боржником транспортних засобів. Починаючи з 10.05.2024 року державним виконавцем не вчинено жодних дій, спрямованих на виконання рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/14213/22.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності суд зазначає, що за змістом ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з абзацом 2 п. 1 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Згідно з ч. 3 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» платіжні вимоги на примусове списання коштів надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів на рахунках.

Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна (ч. 4 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

У ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; 5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; 9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; 10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; 11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; 12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; 15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис; 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; 20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно з ч. 5 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

У ч. 4 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

У разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби. Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України. Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України (ч. 5 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Згідно з ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт (ч. 3 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Згідно з ч. 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Відповідно до ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно з ч. 1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Відповідно до ч. 5 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно.

Крім того, відповідно до ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб.

Згідно зі ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право звернутися за інформацією про дебіторську заборгованість боржника до органів доходів і зборів. Органи доходів і зборів зобов`язані протягом трьох робочих днів з дня одержання відповідної вимоги виконавця надати виконавцю необхідні документи та інформацію.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Суд зазначає, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження.

Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

З наданих державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Попруженком Максимом Олександровичем пояснень та копій матеріалів виконавчого провадження № 74982951 вбачається, що з метою забезпечення виконання рішення суду у справі № 910/14213/22 після відкриття виконавчого провадження постановою від 10.05.2024 державним виконавцем вчинено ряд виконавчих дій, спрямованих на примусове виконання зазначеного рішення суду.

Зокрема, 10.05.2024 на підставі статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, яку направлено для виконання до банківських установ.

З метою забезпечення своєчасного та повного виконання рішення суду, а також недопущення відчуження майна боржника, 02.10.2025 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника. Відповідні записи внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших державних реєстрів. Копії витягів з реєстрів долучені до матеріалів справи.

Крім того, державним виконавцем направлено запити до відповідних реєстраційних органів. З отриманих відповідей встановлено, що нерухоме майно, на яке може бути звернено стягнення, за боржником не зареєстровано, транспортні засоби за боржником не обліковуються, відкриті розрахункові рахунки відсутні.

Також 02.10.2025 в межах виконавчого провадження № 74982951 державним виконавцем направлено виклик керівника юридичної особи, яким зобов`язано керівника ТОВ «МАЙНРАЙС» з`явитися до державного виконавця 07.10.2025 о 09:00 за адресою: 49005, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. В. Винниченка, буд. 2, та надати пояснення щодо невиконання вимог виконавчого документа, а також відомості щодо наявності коштів, майна, майнових прав та інших активів боржника з наданням підтверджуючих документів.

Державним виконавцем 03.10.2025 складено акт виходу за юридичною адресою боржника: м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 10, відповідно до якого боржника за вказаною адресою не виявлено.

В свою чергу, у поданих поясненнях державний виконавець зазначає, що ним на даний час вжито всі можливі заходи щодо виконання даного виконавчого документа.

Разом з тим, станом на момент звернення стягувача зі скаргою на бездіяльність державного виконавця під час примусового виконання наказу суду у справі № 910/14213/22 та на час розгляду судом скарги по суті 25.11.2025, заборгованість боржником у виконавчому провадженні № 74982951 не погашена.

Водночас, у постанові Верховного Суду від 20.01.2021 у справі №619/562/18 викладено правовий висновок про те, що належним доказом вжиття усіх передбачених Законом заходів з примусового виконання рішення суду, що свідчить про повноту виконавчих дії, є повне виконання рішення суду. Невиконання рішення суду, що набрало законної сили, свідчить про неповноту виконавчих дії, що є недопустимим з огляду на статтю 129-1 Конституції України.

Суд звертає увагу, що Закон України «Про виконавче провадження» встановлює певний порядок вчинення виконавчих дій та не надає державному виконавцю права вільного розсуду визначати «доцільно» чи «недоцільно» вживати їх взагалі. А тому він зобов`язаний вчиняти всіх необхідних заходів для повного та своєчасного виконання рішення суду відповідно до закону, а не крізь призму суб`єктивного сприйняття «доцільності» вирішувати питання: чи здійснювати виконання за виконавчим документом, чи ні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.09.2021 року в справі № 905/2999/17.

У постанові Верховного Суду від 07.02.2023 у справі № 925/790/17 (925/580/20) викладено правовий висновок про те, що періодичність проведення виконавцем перевірок чітко визначено Законом України "Про виконавче провадження", тобто такі перевірки мають вчинятися державним виконавцем систематично, а не разово. При цьому сам факт здійснення окремих дій щодо виявлення майна та коштів боржника, без встановлення та дослідження обставин того, що державним виконавцем проводилася перевірка майнового стану боржника з відповідною періодичністю, встановленою частиною восьмою статті 48 зазначеного Закону України, не свідчить про належне виконання державним виконавцем своїх обов`язків щодо розшуку майна боржника та здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення. У свою чергу, відсутність документального підтвердження належного, повного та систематичного вчинення державним виконавцем визначених законом дій щодо розшуку майна боржника дає підстави вважати передчасним висновок як щодо повноти вчинення державним виконавцем усіх, визначених законом дій, так і щодо відсутності відповідного майна у боржника. Висновок щодо безрезультатності або неможливості розшуку боржника, майна боржника може бути обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець повністю реалізував надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату, і такі дії підтверджуються документально та за внесеною до Автоматизованої системи виконавчого провадження інформацією.

Наразі, як свідчать матеріали справи та встановлено судом, що з 10.05.2024 до моменту звернення скаржника до суду та призначення ухвалою від 22.09.2025 судового засідання по розгляду скарги перевірка майнового стану боржника та виявлення джерел доходів проводилась державним виконавцем з порушенням положень ч. 8 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки вбачається відсутність систематичного вчинення державним виконавцем виконавчих дій, у тому числі відсутність виконавчих дій у період 10.05.2024 02.10.2025 включно.

При цьому судом враховано, що в подальшому частина виконавчих дій вчинена державним виконавцем у виконавчому провадженні № 74982951 після звернення стягувача до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця та постановлення ухвали суду від 22.09.2025 про приначення скарги до розгляду.

Поряд із цим, 02.10.2025 державним виконавцем винесено постанову про заміну стягувача у виконавчому провадженні, відповідно до якої стягувача Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» () в особі Відокремленого підрозділу «Хмельницька атомна електрична станція» (код ЄДРПОУ ВП 21313677) замінено на його правонаступника Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» () в особі філії «Відокремлений підрозділ «Хмельницька атомна електрична станція» (код ЄДРПОУ ВП 21313677).

Відповідно до ч. 1 ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Окрім цього за приписами частини 3 статті 169 ГПК України заяви, клопотання і заперечення подаються і розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

За висновками суду, оскільки нормами ГПК України не передбачено порядку подання та розгляду скарги на дії державного виконавця, господарський суд має застосовувати загальні положення господарсько-процесуального закону, що регулюють порядок здійснення позовного провадження.

Суд зазначає, що відповідний розгляд скарги на дії приватного виконавця здійснюється за загальними правилами позовного провадження у межах розглянутої судом справи з урахуванням особливостей щодо суб`єктного складу учасників процесу, передбачених відповідними нормами Закону України "Про виконавче провадження" (стягувач, боржник, державний/приватний виконавець, правонаступник стягувача або боржника).

Пунктом 2 частини 1 статті 231 ГПК України визначено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Предметом позову є матеріально - правова вимога про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу до відповідача, що кореспондується зі способами захисту цього права чи інтересу, передбаченими ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України.

Відсутність предмета спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами.

Отже, господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної вище норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

За таких обставин, з огляду на відсутність станом на час розгляду скарги предмету спору у зв`язку з винесенням 02.10.2025 державним виконавцем постанови про заміну стягувача у виконавчому провадженні, суд вважає за необхідне закрити провадження в частині зобов`язання винесення постанови про зміну реєстраційних даних стягувача у виконавчому провадженні № 74982951 по справі № 910/14213/22.

Крім того, щодо вимог скаржника про зобов`язання державного виконавця вжити вичерпних заходів з примусового виконання наказу суду, суд зазначає що згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 16.11.2022 у справі № 910/7310/20, судовий захист, передбачений частиною першою статті 339 Господарського процесуального кодексу України, має бути ефективним, зокрема доступним для тих, кого він стосується, спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваного порушення та не залежати від дій, які виконавець вчиняє на власний розсуд.

У постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 469/643/17 викладено правову позицію щодо недопустимості підміни судом органів владних повноважень, відповідно до якої суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, що визнається протиправним, інше рішення, яке відповідало б закону, а також надавати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що за результатами розгляду скарги постановляється ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і, залежно від їх змісту, визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов`язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії у разі безпідставного ухилення від їх вчинення, або визнає доводи скаржника неправомірними та відхиляє скаргу.

При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти дії, пов`язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (зокрема відкривати чи закінчувати виконавче провадження), однак може зобов`язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Повноваження органів державної виконавчої служби щодо прийняття відповідних рішень за своєю правовою природою є дискреційними. Водночас суд позбавлений процесуальної можливості перебирати на себе повноваження державного виконавця, а також зобов`язувати його приймати конкретні рішення чи вчиняти певні дії у межах здійснення виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, а також виходячи зі змісту прав та обов`язків виконавця під час здійснення виконавчих дій, визначених Законом України «Про виконавче провадження», суд не вбачає підстав для зобов`язання державного виконавця вчиняти конкретні виконавчі дії чи приймати відповідні рішення.

Разом з тим, з урахуванням встановлених судом обставин та беручи до уваги ненадання органом державної виконавчої служби доказів вчинення всіх дій, необхідних для виконання рішення суду у справі № 910/14213/22, суд дійшов висновку, що всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Попруженком Максимом Олександровичем не було належним чином вжито необхідних заходів щодо своєчасного і повного виконання наказу Господарського суду міста Києва у справі № 910/14213/22 від 22.01.2024.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість скарги стягувача Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» у частині визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця.

Керуючись ст.ст. 234, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Провадження по розгляду скарги стягувача - Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на бездіяльність державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Попруженка Максима Олександровича у виконавчому провадженні № 74982951 в частині зобов`язання винести постанову про зміну реєстраційних даних стягувача закрити.

2. Скаргу стягувача - Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на бездіяльність державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Попруженка Максима Олександровича у виконавчому провадженні № 74982951 задовольнити частково.

3. Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Попруженка Максима Олександровича у виконавчому провадженні № 74982951 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва по справі № 910/14213/22 від 22.01.2024 року.

4. Зобов`язати державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Попруженка Максима Олександровича провести дії з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 22.01.2024 року у справі №910/14213/22 у порядку та строки, визначені Законом України Про виконавче провадження.

5. В іншій частині в задоволенні скарги стягувача відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А. М. Селівон