РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.12.2025Справа № 910/6526/25

За позовом Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот»

до російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації та

генеральної прокуратури російської федерації

про стягнення 119.878.323,00 доларів США (що є еквівалентом 4.967.278.191,83 грн)

Суддя Сівакова В.В.

секретар судового засідання Ключерова В.С.

за участю представників сторін

від позивача Рященко М.І., ордер серії АА № 1485978 від 17.09.2025

від відповідача не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

23.05.2025 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватної акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» до російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації та генеральної прокуратури російської федерації про стягнення 119.878.323,00 доларів США (що становить еквівалент 4.967.278.191,83 грн), з яких 30.556.472,00 доларів США збитків від втрати та знищення майна та 89.321.851,00 доларів США упущеної вигоди у вигляді неотриманого прибутку, у зв`язку з незаконною військовою агресією російської федерації проти України.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що внаслідок збройної агресії російської федерації позивач зазнав значних збитків через пошкодження та знищення об`єктів нерухомого та рухомого майна, викрадення транспортних та судноплавних засобів, які перебувають у його власності, які знаходяться за адресами: Херсонська область: м. Херсон, Одеська площа, 6; м. Херсон, Карантинний острів, 1; Одеська область: Кілійський р-н, м. Вилкове, вул. Промислова, 8; Запорізька область: м. Кам`янка-Дніпровська, вул. Усачова, 2-А; м. Запоріжжя, вул. Чубанова, 3, Затон № 2; м. Запоріжжя, вул. Глісерна, 26-А; м. Запоріжжя, вул. Глісерна, 14; м. Запоріжжя, вул. Глісерна, 1-Б; м. Запоріжжя, б-р Парковий, 1-А; Василівський р-н, м. Дніпрорудне, вул. Червонофлотська, 73; Дніпропетровська область: м. Нікополь, вул. Паромна (колишня назва Крупської), 26; м. Дніпро, О. Файнберга, 11; м. Дніпро, Амур-Гавань, 11. У зв`язку з цим, а також через постійні обстріли портової інфраструктури, підрив Каховської ГЕС, закриття портів, заборони судноплавства річками України призвели до призупинення діяльності позивача за певними напрямками та позивач несе збитки у формі упущеної вигоди (неотриманого прибутку). Розмір збитку, завданого позивачу у вигляді знищеного майна становить 30.556.472,00 доларів США; розмір упущеної вигоди у вигляді неотриманого прибутку становить 89.321.851,00 доларів США, що підтверджується звітом від 24.09.2024, складеним експертами ТОВ «Консалтингова фірма «Острів».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.05.2025 відкрито провадження у справі № 910/6526/25 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 15.07.2025 о 15:00 год.

До повномасштабної військової агресії російської федерації проти України порядок передачі судових та позасудових документів для вручення на території російської федерації регулювався Угодою про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, до якої Україна приєдналася 19.12.1992, прийнявши відповідний нормативний акт - постанову Верховної Ради України «Про ратифікацію Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності» від 19.12.1992 шляхом направлення доручення компетентному суду або іншому органу російської федерації.

У зв`язку з Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», за зверненням Мін`юсту, Міністерство закордонних справ України повідомило депозитаріїв конвенцій Ради Європи, Гаазької конференції з міжнародного приватного права та ООН, а також сторони двосторонніх міжнародних договорів України про повномасштабну триваючу збройну агресією росії проти України та неможливість у зв`язку з цим гарантувати у повному обсязі виконання українською стороною зобов`язань за відповідними міжнародними договорами та конвенціями на весь період воєнного стану.

Згідно листа Міністерства юстиції України № 25814/12.1.1/32-22 від 21.03.2022 «Щодо забезпечення виконання міжнародних договорів України у період воєнного стану» з урахуванням норм звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, рекомендується не здійснювати будь-яке листування, що стосується співробітництва з установами російської федерації на підставі міжнародних договорів України з питань міжнародно-правових відносин та правового співробітництва у цивільних справах та у галузі міжнародного приватного права.

Крім того, у зв`язку з агресією з боку росії та введенням воєнного стану АТ «Укрпошта» з 24.02.2022 припинила обмін міжнародними поштовими відправленнями та поштовими переказами з російською федерацією.

Міністерство юстиції України листом № 91935//12.1.1 від 06.10.2022 щодо вручення судових документів резидентам російської федерації в порядку ст. 8 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року повідомило, що за інформацією МЗС України (лист № 71/14-500-77469 від 03.10.2022) 24.02.2022 розірвано дипломатичні відносини між Україною та російською федерацією у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією останньої проти України. Функціонування закордонних дипломатичних установ України на території рф та діяльність її дипломатичних установ на території України зупинено. Комунікація МЗС з органами влади рф за посередництва третіх держав також не здійснюється.

05.02.2023 набрав чинності Закон України № 2855-IX від 12.01.2023 «Про вихід з Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності» згідно якого Верховною Радою України постановлено вийти з Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, вчиненої в м. Києві 20.03.1992 та ратифікованої постановою Верховної Ради України від 19.12.1992 № 2889-XII (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 9, ст. 66).

За наведених обставин, суд не має можливості для направлення ухвал суду ані безпосередньо на адресу відповідача, ані шляхом направлення доручення, ані іншими дипломатичними каналами, у зв`язку з чим єдиним належним повідомленням відповідача у справі про розгляд справи та дати судових засідань є розміщення оголошень на сайті Судової влади України.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 122 Господарського процесуального кодексу України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

30.05.2025 на сайті Судової влади України розміщено оголошення до уваги російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації та генеральної прокуратури російської федерації про відкриття провадження у справі № 910/6526/25 та призначення підготовчого засідання на 15.07.2025 о 15:00 год.

Відповідач у підготовче засідання 15.07.2025 не з`явився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/6526/25 від 15.07.2025 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 910/6526/25 на 30 (тридцять) днів; оголошено перерву у підготовчому засіданні на 05.08.2025 о 11:40 год.

15.07.2025 на сайті Судової влади України розміщено оголошення до уваги російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації та генеральної прокуратури російської федерації про те, що ухвалою суду від 15.07.2025 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 910/6526/25 на 30 (тридцять) днів; оголошено перерву у підготовчому засіданні на 05.08.2025 о 11:40 год.

16.07.2025 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява, в якій повідомлено суд про зміну місцезнаходження позивача.

04.08.2025 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи докази відправки поштовою службою Естонії на адреси міністерства юстиції російської федерації та генеральної прокуратури російської федерації копії позовної заяви і доданих до неї документів та копії ухвали суду № 910/6526/25 від 30.05.2025; докази доставки міністерству юстиції російської федерації та генеральній прокуратурі російської федерації копії позовної заяви та копії ухвали суду № 910/6526/25 від 30.05.2025.

Відповідач у підготовче засідання 05.08.2025 не з`явився.

05.08.2025 у підготовчому засіданні у відповідності до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву на 26.08.2025 о 14:30 год.

05.08.2025 на сайті Судової влади України розміщено оголошення до уваги російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації та генеральної прокуратури російської федерації про те, що судом 05.08.2025 оголошено перерву у підготовчому засіданні у справі № 910/6526/25 на 26.08.2025 о 14:30 год.

22.08.2025 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи інформацію щодо не вручення міністерству юстиції російської федерації та генеральній прокуратурі російської федерації доданих до позовної заяви документів.

Відповідач у підготовче засідання 26.08.2025 не з`явився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/6526/25 від 26.08.2025 закрито підготовче провадження у справі № 910/6526/25 та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.10.2025 о 14:10 год.

27.08.2025 на сайті Судової влади України розміщено оголошення до уваги російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації та генеральної прокуратури російської федерації про те, що ухвалою суду від 26.08.2025 закрито підготовче провадження у справі № 910/6526/25 та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.10.2025 о14:10 год.

07.10.2025 у судовому засіданні представником позивача заявлено усне клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідач у судове засідання 07.10.2025 не з`явився.

07.10.2025 у судовому засіданні у відповідності до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву на 25.11.2025 о 10:00 год.

20.10.2025 на сайті Судової влади України розміщено оголошення до уваги російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації та генеральної прокуратури російської федерації про те, що судом 07.10.2025 оголошено перерву у судовому засіданні у справі № 910/6526/25 на 25.11.2025 о 10:00 год.

24.11.2025 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи докази відправки і доставки поштовою службою Естонії на адреси міністерства юстиції російської федерації та генеральної прокуратури російської федерації копії ухвали суду № 910/6526/25 від 07.10.2025; докази надіслання на офіційні електронні адреси міністерства юстиції російської федерації та генеральної прокуратури російської федерації ; ; копії ухвали суду № 910/6526/25 від 07.10.2025.

Позивач у судовому засіданні 25.11.2025 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач у судове засідання 25.11.2025 не з`явився.

25.11.2025 у судовому засіданні у відповідності до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву на 09.12.2025 о 11:00 год.

26.11.2025 на сайті Судової влади України розміщено оголошення до уваги російської федерації в особі в особі міністерства юстиції російської федерації та генеральної прокуратури російської федерації про те, що судом 25.11.2025 оголошено перерву у судовому засіданні у справі № 910/6526/25 на 09.12.2025 о 11:00 год.

Відповідач у судове засідання 09.12.2025 не з`явився.

09.12.2025 у судовому засіданні у відповідності до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву на 23.12.2025 о 10:00 год.

10.12.2025 на сайті Судової влади України розміщено оголошення до уваги російської федерації в особі в особі міністерства юстиції російської федерації та генеральної прокуратури російської федерації про те, що судом 09.12.2025 оголошено перерву у судовому засіданні у справі № 910/6526/25 на 23.12.2025 о 10:00 год.

Відповідач у судове засідання 23.12.2025 не з`явився.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд приходить до висновку, що наявних в матеріалах справи документів достатньо для вирішення справи по суті без участі представника відповідача.

У судовому засіданні 23.12.2025 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Судноплавна компанія «Укррічфлот» (далі - СК «Укррічфлот», позивач) (, місцезнаходження: 04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 18), є суб`єктом господарювання, видами діяльності якого є:

50.20 Вантажний морський транспорт (основний);

30.11 Будування суден і плавучих конструкцій

01.64 Оброблення насіння для відтворення

08.12 Добування піску, гравію, глин і каоліну

та інші види діяльності.

СК «Укррічфлот» - приватна судноплавна компанія, що надає послуги з перевезення вантажів морським і річковим флотом, портовим роботам (навантаження та розвантаження суден), послуги судноремонту та ін.

До складу СК «Укррічфлот» входять 5 найбільших річкових портів: Дніпропетровський, Запорізький, Нікопольський, Херсонський і Миколаївський. Три порти (Дніпропетровський, Запорізький, Нікопольський) розташовані в промислових регіонах, які є експортно утворюючими і слугують воротами для імпортних вантажопотоків. Два порти (Херсонський і Миколаївський) розташовані в гирлах Дніпра і Південного Бугу відповідно. Ці порти не обмежені міжнавігаційним періодом і спеціалізуються як на стандартних видах портових послуг, так і на рейдових перевантаженнях.

СК «Укррічфлот» має офіційний статус Національного перевізника України, та сертифікована за міжнародним стандартом якості ISO 9001 (Система управління якістю та безпекою).

Флот - це одна з основних ланок комплексного логістичного ланцюга. Флот СК «Укррічфлот» складається з 3-х основних груп:

Річковий флот, що здійснює перевезення по річках Дніпро та Дунай, з виходом в прибережні райони морів (класи «Р», «О», «О-пр»).

Ріка-море - конвенційний флот, що здійснює перевезення між річковими портами України і портами інших держав у зовнішньоторговельному сполученні.

Буксирний і службово-допоміжний - флот, задіяний на допоміжних роботах (в т.ч. КОФ в портах Компанії).

До повномасштабного вторгнення флот СК «Укррічфлот» нараховував близько 100 одиниць різного типу суден.

СК «Укррічфлот» має власний зерновий елеватор потужністю 30000 тонн, що знаходиться в м. Дніпро на території Дніпропетровського річкового порту (побудований і зданий в експлуатацію в 2012 році). Елеватор споруджений за сучасними технологіями та оснащений всім технологічним обладнанням, необхідним для якісної обробки всіх видів сільськогосподарських культур. Лабораторія елеватора оснащена новими високоточними приладами для швидкого і якісного визначення показників якості продукції, що надходить. Елеватор здатен приймати вантаж з автомобільного та залізничного транспорту і перезавантажувати його на водний, автомобільний і залізничний види транспорту. Потужності елеватора дозволяють обробляти більш ніж 2000 тонн зернових вантажів на добу.

СК «Укррічфлот» є одним з найбільших гравців на ринку річкового піску України. Компанія має у власності декілька річкових родовищ піску загальним обсягом 249 млн. тонн (за оцінкою, близько 12% офіційних розвіданих запасів річкового піску в Україні), а також має розвинену високоефективну інфраструктуру з видобутку, транспортування і продажу піску з власних портів.

Одним з основних напрямків діяльності Компанії є надання послуг судноремонту. Суднобудівельні і судноремонтні підрозділи, що входять до складу СК «Укррічфлот», розташовані на річці Дніпро (м. Херсон, м. Запоріжжя і м. Дніпро).

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та наразі триває.

Внаслідок збройної агресії рф проти України після 24.02.2022 позивач зазнав значних збитків через пошкодження та знищення об`єктів нерухомого та рухомого майна, викрадення транспортних та судноплавних засобів, які перебувають у його власності.

Херсонська область

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій № 309 від 22.12.2022 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за № 1668/39004) затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, відповідно до якого Херсонська міська територіальна громада (місто Херсон) (розділ II. «Тимчасово окуповані російською федерацією території України») було тимчасово окуповане російською федерацією з 01.03.2022 по 11.11.2022.

За час окупації Херсонської області та м. Херсон активи позивача, які перебували за адресами Херсонська обл., м. Херсон, Карантинний острів, 1 та м. Херсон, Одеська площа, 6, зазнали численних обстрілів військами рф, а майно було розкрадено представниками самопроголошеної місцевої адміністрації та військовими формуваннями рф. За фактами знищення та розкрадання свого майна позивач звернувся до правоохоронних органів України із заявами про вчинення злочинів, за якими сформовано витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження № 0000223.

Рішенням Ради оборони Херсонської області № 15 від 26.04.2024 (введеного в дію розпорядженням начальника Херсонської обласної військової адміністрації № 250 від 30.04.2024) було заборонено відвідування населенням області прибережних смуг водних об`єктів доступу до майна, розташованих за адресами Херсонська обл., м. Херсон, Карантинний острів, 1 та м. Херсон, Одеська площа, 6.

Листом Херсонської обласної військової адміністрації № 01-01-71-5766/0/24/46 від 31.05.2024 повідомляється, що м. Херсон, тим більше його прибережна територія та Карантинний острів постійно перебувають під ворожими масованими обстрілами, в результаті яких отримують поранення та гинуть цивільні мешканці. Безпекова ситуація є несприятливою для перебування в цих місцях цивільних осіб. Витягом із рішення Ради оборони Херсонської області № 15 від 26.04.2024 встановлено: заборонити відвідування населенням області прибережних смуг водних об`єктів. Термін дії рішення до закінчення періоду дії воєнного стану. Відповідно до листа доступ до майна відсутній. Втрата доступу до майна, що зумовлено військовими діями та обстрілами прирівнюється до фактичної втрати майна.

Таким чином, позивач не має доступу до свого майна, не має змоги розпоряджатися ним та відновити, якщо таке відновлення можливе.

Загалом, внаслідок збройної агресії російської федерації у м. Херсон позивачем було втрачено:

За адресою Херсонська обл., м. Херсон,

214 найменувань нерухомого майна (136 найменувань за адресою: Херсонська обл., м. Херсон, Карантинний острів, 1 та 78 найменувань, розташованих за адресою: Херсонська обл., м. Херсон, Одеська площа, 6);

23 найменувань транспортних засобів (14 найменувань за адресою: Херсонська обл., м. Херсон, Карантинний острів, 1 та 9 найменувань, розташованих за адресою: Херсонська обл., м. Херсон, Одеська площа, 6);

37 найменувань судноплавних засобів (5 найменувань за адресою: Херсонська обл., м. Херсон, Карантинний острів, 1 та 32 найменування, розташованих за адресою: Херсонська обл., м. Херсон, Одеська площа, 6);

5468 найменувань рухомого майна (1394 найменувань за адресою: Херсонська обл., м. Херсон, Карантинний острів, 1 та 4074 найменування, розташованих за адресою: Херсонська обл., м. Херсон, Одеська площа, 6);

294 найменувань товарно-матеріальних цінностей (10 найменувань за адресою: Херсонська обл., м. Херсон, Карантинний острів, 1 та 284 найменування за адресою: Херсонська обл., м. Херсон, Одеська площа, 6).

Одеська область

Внаслідок ракетного обстрілу м. Вилкове, Одеська область, 03.09.2023 було знищено Механічний корпус, сварочна ділянка, літ. «Е», інвентаризаційний № 19, та Дерев. склад, літ. «Д», інвентаризаційний № 20.

Миколаївська область

18.04.2022 збройні сили російської федерації здійснили обстріл об`єктів цивільної інфраструктури, внаслідок якого було пошкоджено теплохід «Володимир Шарков», який належить позивачеві на праві власності та який знаходився в акваторії Бугсько-Дніпровсько-лиманського каналу на місці № 361. В результаті вибуху ракети судно зазнало значних пошкоджень, окремі члени екіпажу зазнали поранень. На судні (у машинному відділені) почалась пожежа, а в кормові баластні танки та другий трюм відбулося потрапляння води. Завдяки діям екіпажу пожежа була ліквідована, а обсяг води, що потрапило на судно вдалося контролювати. Після цього отримавши дозвіл на рух судно змогло дійти до причалу ТОВ «Порт Очаків», за адресою: Миколаївська обл., Очаківський р, с. Куцуруб, вул. Ольвійська, б.1, де і знаходиться в цей час.

В результаті ракетної атаки, (лише за візуальною оцінкою сюрвейора) були пошкодженні корпус судна з правого борту в районі другого трюму, система гідравліки люкових закриттів трюмів, кабель-траси електроживлення, надбудова та її окремі елементи, машини, механізми системи та устаткування, що розташовані у машинному відділені з правого борту, як безпосередньо через вибух ракети так і через пожежу, що виникла в результаті вибуху.

Внаслідок пошкоджень теплоходу «Володимир Шарков» позивачем було також втрачено товарно-матеріальні цінності та 242 найменування обладнання, які знаходилися на теплоході.

Після отриманих пошкоджень теплохід «Володимир Шарков» було пришвартоване до причалу порту «Гідровузол Очаків». Обсяг пошкоджень зазначеного теплоходу підтверджено Сюрвейерським звітом № 22028/SD від 31.07.2022.

За фактом понесених збитків було відкрито кримінальне провадження № 0000228.

Запорізька область

м. Запоріжжя

Через неодноразові ворожі обстріли збройними силами рф Запорізької області було пошкоджено та/або знищено майно позивача, яке знаходилося на території м. Запоріжжя, а саме за адресами: вул. Глісерна, 14, вул. Глісерна, 26-А, вул. Чубанова, 3, та б-р Парковий 1-а, де розташовувалось 193 активів позивача.

Так, 05.10.2022 збройними силами рф було здійснено обстріл річкового порту м. Запоріжжя, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, б-р Парковий 1-а, в результаті якого було пошкоджено майно позивача:

- Огорожа 1-го вантажного р-ну, інвентаризаційний № 0333;

- Виробничий майданчик № 3 інвентаризаційний № 0372;

- Кран портальний 10/20, 174 Альбатрос.

05.10.2022 Комісією СК «Укррічфлот» було проведено огляд нерухомого майна, а саме: контейнерного майданчика інв. № 0289 № VI, за адресою: Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Глісерна, 26-А та складено акт про знищення/пошкодження/викрадення майна.

СК «Укррічфлот» звернулася до правоохоронних органів із заявами про вчинення злочину з порушенням законів та звичаїв війни, за якими постановами Слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Запорізькій області від 03.11.2022, від 04.11.2022 залучено позивача як потерпілого у кримінальних провадженнях № 0000021 від 28.02.2022 та № 0000019 від 28.02.2022.

22.03.2023 внаслідок ворожого обстрілу було пошкоджено майно позивача а саме: Матеріальний склад № 2, інв. № 0034, та Причалу № 20 в Горіховій бухті, інв. № 0344, за адресою: Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Глісерна, 26-А, за результатами огляду якого позивачем було складено акти про знищення/пошкодження/викрадення майна. 28.06.2023 Комісією Запорізької міської територіальної громади сформовано акти комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії російської федерації на пошкоджене майно позивача. Інформацію про пошкодження майна також було внесено до Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації та 02.02.2024 сформовано відповідні витяги.

22.03.2023 внаслідок ворожого обстрілу було пошкоджено майно позивача а саме: Будівля цеху технічної експлуатації флоту інв. № 203 за адресою: Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Глісерна, 14 за результатами огляду якого позивачем було складено акт про знищення/пошкодження/викрадення майна. 28.06.2023 Комісією Запорізької міської територіальної громади сформовано акт комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії російської федерації на пошкоджене майно позивача. Інформацію про пошкодження майна також було внесено до Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації та 18.01.2024 сформовано відповідний витяг.

25.04.2023 в результаті ракетного обстрілу було пошкоджено/зруйновано майно позивача за адресою Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Глісерна, 14, а саме: будівлі корпусно-зварювального цеху, інв. № 185, Будівлі механічного цеху, інв. № 208, будівлі цеху автоматики, інв. № 227, Будівлі корпусно-зварювального цеху, інв. № 447, Будівлі електроцеху, інв. № 918, Будівлі корпусно-зварювального цеху, інв. № 20945. За результатами огляду пошкодженого майна на кожну одиницю було складено акт про знищення/пошкодження/викрадення майна, що було спричинене внаслідок збройної агресії російської федерації від 26.04.2023.

Також, факт пошкодження/знищення майна позивача зафіксовано в акті комісійного обстеження об`єкта Комісією Запорізької міської територіальної громади від 28.06.2023. Інформацію про пошкодження майна також було внесено до Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації. За фактом понесених збитків позивач також звернувся до правоохоронних органів із заявою про порушення законів та звичаїв ведення війни, відповідно до якої сформовано витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження № 0000664.

Також внаслідок ракетного обстрілу м. Запоріжжя, 25.04.2023 було пошкоджено/знищено наступні транспортні засоби позивача:

- Гідропісконавантажувач ГПП-15 з інв. № 11875;

- НС-3111 з інв. № 8059;

- БП Р-0421 з інв. № 69748;

- Плавмайстерня ПМ-15 з інв. № 670;

- Док-понтон-13 8040 з інв. № 8040;

- НС-3016 з інв. № 482.

За фактами огляду вказаних судноплавних засобів після їх пошкодження позивачем було складено акт огляду плавзасобів від 15.06.2023 (інв. № 11875; 8059; 69748; 670; 8040; 482); акт про знищення/пошкодження/викрадення майна, що було спричинене внаслідок збройної агресії російської федерації від 08.06.2023 (інв. № 69748; 670; 8040; 482); акт про знищення/пошкодження/викрадення майна, що було спричинене внаслідок збройної агресії російської федерації від 08.06.2023 (інв. № 11875); акт про знищення/пошкодження/викрадення майна, що було спричинене внаслідок збройної агресії російської федерації від 08.06.2023 (інв. № 8059).

Внаслідок підриву військами рф Каховської ГЕС 06.06.2023 було значно пошкоджено плавзасоби позивача. 06.06.2023 Комісією позивача було проведено огляд нерухомого майна, а саме: майданчику зливу палива № 12, інв. № 0311, пасажирського причалу річкового вокзалу «Запоріжжя» інв. № 0330, причалу великої швидкості № 19 інв. № 0345, Причалу відстою буксирного флоту інв. № 0347, причалу службового № 15, інв. № 0348, та причалу вантажів 2-го вантажного району, інв. № 0360, за адресою: Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Глісерна, 26-А та складено відповідно на кожну інвентарну одиницю акт про знищення/пошкодження/викрадення майна, що було спричинене внаслідок збройної агресії російської федерації, про те, що зазначене майно 06.06.2023 було пошкоджено, внаслідок підриву Каховської ГЕС, в результаті якого відбулося підняття рівня води та затоплення населених пунктів поблизу річки Дніпро.

06.06.2023 комісією СК «Укррічфлот» було проведено огляд нерухомого майна, а саме Добудовчої набережної затону № 2 інв. № 800, за адресою: Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Чубанова, 3, Затон № 2 та складено акт про знищення/пошкодження/викрадення майна, що було спричинене внаслідок збройної агресії російської федерації, про те, що зазначено майно 06.06.2023 було пошкоджено, внаслідок підриву Каховської ГЕС на Херсонщині, в результаті якого відбулося підняття рівня води та затоплення населених пунктів поблизу річки Дніпро.

06.06.2023 комісією СК «Укррічфлот» було проведено огляд нерухомого майна, а саме: Сліпу Г-150, інв. № 0078, та Добудовчої набережної затону, № 1 та № 2 інв. № 0128, за адресою: Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Глісерна, 14 та складено на кожну інвентарну позицію Акт про знищення/пошкодження/викрадення майна, що було спричинене внаслідок збройної агресії російської федерації, про те, що зазначено майно 06.06.2023 було пошкоджено, внаслідок підриву Каховської ГЕС на Херсонщині, в результаті якого відбулося підняття рівня води та затоплення населених пунктів поблизу річки Дніпро.

Через підрив Каховскої ГЕС 06.06.2023 та наступне підтоплення населених пунктів нижче за течією Дніпра, рівень води в Запорізькій області значно зменшився, і позивач не має змоги перемістити вищевказані судноплавні засоби, які було пошкоджено внаслідок ракетного обстрілу м. Запоріжжя 25.04.2023, для ремонту, а їх подальше використання за призначенням є неможливим.

Позивачем також через ракетні обстріли рф м. Запоріжжя в 2022-2023 років було втрачено обладнання та товарно-матеріальні цінності за адресами: м. Запоріжжя, вул. Глісерна, 1-Б; вул. Глісерна, 14 та вул. Чубанова, 3, у загальній кількості 76 одиниць, що підтверджується відповідними актами про знищення/пошкодження/викрадення майна, що було спричинене внаслідок збройної агресії РФ.

м. Кам`янка-Дніпровська

Відповідно до розділу ІІ наказу № 309 від 22.12.2022 Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій вся територія Кам`янсько-Дніпровської міської територіальної громади окупована російською федерацією з 27.02.2022.

На момент окупації збройними силами російської федерації у м. Кам`янка-Дніпровська за адресою: вул. Усачова, 2-А знаходилося майно позивача, а саме судноплавний засіб БП-Р-768 з інв. № 67887, 3 найменування нерухомого майна та 25 найменувань обладнання.

Відповідно до наявної у позивача інформації, частина активів Компанії була фактично привласнена військово-цивільними адміністраціями, які знаходяться під ефективним контролем російської федерації на окупованих територіях України, та щодо них було введено тимчасову адміністрацію розпорядження майном.

Наразі невідомо, коли буде деокуповано м. Кам`янка-Дніпровська. Внаслідок збройної агресії російської федерації позивач позбавлений можливості доступу до свого майна, можливості його вивезти та зберегти у цілісному і непошкодженому стані, а тому продовжує зазнавати збитків через втрату своїх активів, неможливість користуватися ними і здійснювати на цих територіях господарську діяльність.

м. Дніпрорудне

Відповідно до розділу ІІ наказу № 309 від 22.12.2022 Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій вся територія Дніпрорудненської міської територіальної громади окупована російською федерацією з 13.03.2022.

На момент окупації збройними силами російської федерації міста Дніпрорудне, у місті, по вул. Червонофлотська, 73, знаходилося майно позивача, а саме 11 найменувань нерухомого майна, 39 найменувань обладнання та 1 найменування товарно-матеріальних цінностей.

Через окупацію території позивач позбавлений можливості доступу до свого майна, можливості його вивезти та зберегти у цілісному і непошкодженому стані, та користуватися ним.

Відповідно до наявної у позивача інформації, частина активів СК «Укррічфлот» на території, тимчасово окупованій рф, була фактично привласнена військово-цивільними адміністраціями, які знаходяться під ефективним контролем рф на окупованих територіях України, та щодо них було введено тимчасову адміністрацію розпорядження майном.

Наразі невідомо, коли буде деокуповано м. Дніпрорудне, яке наразі знаходиться під ефективним контролем рф. Внаслідок збройної агресії російської федерації, позивач позбавлений можливості доступу до свого майна, можливості його вивезти та зберегти у цілісному і непошкодженому стані, а тому продовжує зазнавати збитків через втрату своїх активів, неможливість користуватися ними і здійснювати на цих територіях господарську діяльність.

За фактом понесених збитків позивач також звернувся до правоохоронних органів із заявою про порушення законів та звичаїв ведення війни, відповідно до якої було сформовано витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження № 0000366.

Дніпропетровська область

м. Дніпро

04.05.2022 російська федерація здійснила обстріл м. Дніпро. В результаті, було пошкоджено/знищено майно позивача, а саме: будівлі центрального матеріального складу, інв. № 0437, адміністративно-побутового корпусу, інв. № 0251, будівлі їдальні, інв. № 100, будівлі ремонтних майстерень, інв. № 0054, за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, Амур-Гавань, 11. За результатами огляду пошкодженого майна комісією позивача на кожну будівлю було складено акт про знищення/пошкодження/викрадення майна, що було спричинене внаслідок збройної агресії російської федерації.

Комісією Дніпровської міської ради Амур-Нижньодніпровського району сформовано акти комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії російської федерації, а саме щодо будівлі центрального матеріального складу, інв. № 0437, адміністративно-побутового корпусу, інв. № 0251, будівлі їдальні, інв. № 100.

Інформацію про пошкодження майна також було внесено до Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації та сформовано відповідні витяги 31.08.2023 та 13.02.2024.

За фактом понесених збитків позивач також звернувся до правоохоронних органів із заявою про порушення законів та звичаїв ведення війни, відповідно до якої сформовано витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження № 0000366.

Також, під час ракетного обстрілу м. Дніпро 04.05.2022 було пошкоджено будівлі берегової виробничої дільниці, інв. № 1,9, та будівлі електроцеху, інв. № 1,599, за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, о. Файнберга, 11, за фактом чого комісією позивача було складено акти про знищення/пошкодження/викрадення майна, що було спричинене внаслідок збройної агресії російської федерації від 05.05.2022. Комісією Дніпровської міської ради Амур-Нижньодніпровського району, також, було проведено огляд майна та сформовано акти комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії російської федерації на пошкоджені інвентарні позиції, а саме: будівля берегової виробничої дільниці, інв. № 1,9, та будівлі електроцеху, інв. № 1,599. Інформацію про пошкодження майна також було внесено до Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації та 31.08.2023 сформовано відповідні витяги.

м. Нікополь

Нікопольська міська територіальна громада відповідно до листа-відповіді Виконавчого комітету Нікопольської міської ради № 2092/24 від 16.09.2024 та розділу І наказу № 309 від 22.12.2022 Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, відноситься до території активних бойових дій.

У ніч з 03.08.2022 на 04.08.2022 було пошкоджено та знищено нерухоме майно позивача, а саме: пасажирський павільйон № 1, інв. № 0001, пасажирський павільйон № 2, інв. № 0002, склад штучних вантажів, інв. № 0003, блок виробничих цехів, № 0005, блок виробничих цехів, інв. № 0006, громадський туалет, інв. № 24, майданчик на території порту, інв. № 0103, караульне приміщення, інв. № 5005, за адресою: Дніпропетровська обл., м. Нікополь, вул. Паромна, 26. За фактом пошкодження/знищення майна комісією позивача було складено акти про знищення/пошкодження/викрадення майна, що було спричинене внаслідок збройної агресії російської федерації від 04.08.2022.

Також, у м. Нікополь, Дніпропетровська обл., вул. Паромна, 26 знаходились 5 найменувань судноплавних засобів, які було знижено внаслідок ракетних обстрілів рф та підриву рф Каховської ГЕС. Факт знищення майна підтверджено наступними документами:

І. Щодо плавкрану КПЛ-122 5т з інв. № 200459 - акт про знищення/пошкодження / викрадення майна, що було спричинене внаслідок збройної агресії російської федерації від 08.06.2023, згідно якого через підрив Каховської ГЕС, отримані плавучим краном пошкодження, а також той факт, що для їх усунення потрібно переміщення його до судноремонтного підприємства для ремонту, а в подальшому до місця можливого застосування за призначенням, яке можна вважати практично не можливим та економічно недоцільним;

ІІ. Щодо плавкрану КПЛ-97 5т з інв. № 1094 - акт про знищення/пошкодження / викрадення майна, що було спричинене внаслідок збройної агресії російської федерації від 08.06.2023, згідно якого через підрив Каховської ГЕС, отримані плавучим краном пошкодження, а також той факт, що для їх усунення потрібно переміщення його до судноремонтного підприємства для ремонту, а в подальшому до місця можливого застосування за призначенням, яке можна вважати практично не можливим та економічно недоцільним;

ІІІ. Щодо «БП-Р-766» з інв. № 8043 - акт про знищення/пошкодження / викрадення майна, що було спричинене внаслідок збройної агресії російської федерації від 11.09.2022, згідно якого несамохідне судно «Р-766» в результаті ворожого обстрілу 11.09.2022 було знищено.

ІV. Щодо «Теплоход паром СП-2» з інв. № 1006 - акт про знищення/пошкодження / викрадення майна, що було спричинене внаслідок збройної агресії російської федерації від 03.10.2022, згідно якого на паромі СП-2 в результаті ворожого обстрілу 03.10.2022 почалась пожежа, яка знищила всі технічні елементи судна.

V. Човен рятувальний 1200 з інв. № 1200 є частиною судноплавного засобу Теплоход паром СП-2 з інв. № 1006 - згорів після влучання ворожої ракети.

Через щоденні обстріли території м. Нікополь, провести обстеження та скласти акт комісійного обстеження комплексу нежитлових будівель, пошкоджених внаслідок збройної агресії російської федерації майна, яке знаходиться належить на праві власності СК «Укррічфлот» та розташоване в зоні постійних обстрілів за адресою: м. Нікополь, вул. Паромна, 26, немає можливості.

Також, внаслідок збройної агресії російської федерації у м. Нікополь було пошкоджено 93 та знищено 204 найменування обладнання, що підтверджується актами про знищення/пошкодження/викрадення майна, що було спричинене внаслідок збройної агресії рф від 04.08.2022.

Судом встановлено, що загалом, внаслідок збройної агресії російської федерації проти України було завдано шкоди 268 об`єктам нерухомого майна позивача, первісною вартістю 127.263.082,14 грн та балансовою вартістю 132.016.594,24 грн без ПДВ.

Також, позивач зазнав збитків внаслідок втрати/знищення/пошкодження 6244 одиниць рухомого майна (обладнання) первісною вартістю 66.381.440,84 грн та балансовою вартістю 49.220.481,76 грн без ПДВ.

Внаслідок збройної агресії рф проти України було знищено 1 та втрачено 23 транспортні засоби, які належали позивачеві первісною вартістю 4.065.900,00 грн та балансовою вартістю 2.539.170,06 грн без ПДВ.

Внаслідок збройної агресії рф позивачем було втрачено товарно-матеріальні цінності, які обліковувалися на балансі позивача балансовою вартістю 5.018.938,13 грн без ПДВ.

Внаслідок постійних ракетних обстрілів та окупації території України, а також підриву Каховської ГЕС, що спричинило суттєве підняття рівня води та затоплення населених пунктів поблизу річки Дніпро, було знищено та втрачено 50 судноплавних засобів, які належали позивачеві, первісною вартістю 523.120.247,35 грн та балансовою вартістю 444.398.231,88 грн без ПДВ.

Право власності позивача на об`єкти нерухомого майна, транспортні та судноплавні, обладнання та устаткування підтверджуються відповідними свідоцтвами про право власності, реєстрацію транспортних засобів та первинними бухгалтерськими документами, наявними у справі.

Станом на 24.02.2022 позивач мав діючі страхові договори на майно, як заставу під кредит, які діяли до 20.09.2022. Проте, відповідно до умов п. 13.4 договорів добровільного страхування майна № 620ип21ц від 07.09.2021, № 621ип21ц від 07.09.2021 від 07.09.2021 та № 622ип21ц від 07.09.2021 не визнаються страховими випадками збитки, що сталися під час або внаслідок оголошеної або неоголошеної війни, збройного конфлікту, військових та бойових дій, дій будь-яких законних чи незаконних військових, воєнізованих, збройних формувань, бандитизму, диверсії, найманства, повстання, революції, заколоту, путчу, бунту, дій, спрямованих на зміну чи повалення конституційного ладу, захоплення державної влади, посягання на територіальну цілісність, громадянських (масових) заворушень, інших масових порушень громадського порядку, самоуправства, вчинення терористичних актів, здійснення терористичної діяльності, проведення антитерористичних операцій, встановлення військових режимів або надзвичайних положень в країні, народних хвилювань усякого роду або страйків, локаутів, блокад, конфіскації, націоналізації, примусового вилучення, реквізиції, арешту, пошкодження або знищення застрахованого майна за розпорядженням існуючого де-юре або де-факто уряду (невизнаного, самопроголошеного, фактичного) або будь-якого органу влади, дій та розпоряджень самопроголошених (не передбачених законодавством України) органів влади та незаконних збройних чи воєнізованих формувань, дій по контролю, попередженню та боротьбі з наслідками подій, зазначених в цьому пункті договору, впливу будь-якої зброї (мін, бомб, снарядів, ракет тощо), покинутих знарядь війни (зброї та боєприпасів). Також, відповідно до п. 13.4.1. вказаних договорів не підлягають відшкодуванню збитки, пов`язані із розкраданням чи будь-яким зникненням майна, мародерством та іншими подібними діями під час, внаслідок та після зазначених в п. 13.4 договорів подій.

Отже, позивач зазначає, що не отримав жодної страхової компенсації за пошкодження і знищення його майна.

Внаслідок збройної агресії було припинено та призупинено діяльність позивача за декількома напрямками: видобуток та реалізація піску, судноремонтний бізнес, річкові та морські перевезення.

З початком повномасштабного військового вторгнення рф на територію України з 24.02.2022 робота всіх суб`єктів господарювання, пов`язаних з річковою логістикою основних водних артерій - Дніпра та Південного Бугу, які забезпечують вхід/вихід флоту з річкових портів і терміналів до/з Чорного моря, значно погіршилась через окупацію військами рф територій на півдні України, блокування судноплавства в гирлових частинах річок, мінування територій та значних ділянок акваторій, постійні обстріли цивільних суден, зокрема й тих, що знаходяться в портах.

24.02.2022 відповідно до прибережних попереджень (ПРИП) 92/22 та 108/22, морські води північніше паралелі 45-21N оголошені зоною військової загрози («War risk area»). Відповідно до ПРИП 98/22 судновласників попереджено про загрозу піратства з боку чорноморського флоту рф у територіальних водах і виключній (морській) економічній зоні України, випадки атак і захоплення цивільних суден.

Наказом Міністерства інфраструктури України № 256 від 28.04.2022 «Про закриття морських портів», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.04.2022 за № 470/37806, закрито, зокрема, порт Херсон до відновлення контролю над зазначеним морським портом. Вжиття зазначеного заходу спричинено неможливістю здійснювати обслуговування суден і пасажирів, проведення вантажних, транспортних та інших пов`язаних з цим видів господарської діяльності, забезпечення належного рівня безпеки судноплавства, дотримання вимог міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також забезпечення охорони навколишнього природного середовища в той час коли у вказаному регіоні продовжуються бойові дії.

Після терористичного акту рф з підриву конструкцій Каховської ГЕС 06.06.2023, в результаті чого було затоплено значні території нижче греблі, зруйновано та пошкоджено інфраструктуру, зокрема, й потужності річкових терміналів, елеваторні потужності, а Каховське водосховище втратило об`єм води й фактично повернулось у параметри «природнього русла» Дніпра на цій ділянці до будівництва Каховської ГЕС. Зміна гідроландшафту практично унеможливила судноплавство в цьому регіоні, де логістика переорієнтувалась на інші види транспорту.

Також, беручи до уваги, що територію Кінбурнської коси окуповано збройними силами рф, зазначена територія використовується для здійснення вогневого контролю акваторії Дніпровсько-Бузького лиману, а тому прохід суден Бузько-Дніпровсько-лиманським каналом неможливий через наявні загородження каналу, які потребують розчищення підрозділами Сил оборони України, що, у свою чергу, неможливо реалізувати через систематичні обстріли противником як узбережжя, так і акваторії лиману. У межах акваторії Дніпровсько-Бузького лиману залишається високий рівень мінної небезпеки з урахуванням дій противника та після підриву Каховської ГЕС, що спричинило неконтрольоване розповсюдження мінновибухових об`єктів у зазначеній акваторії.

З огляду на наведені обставини рух цивільних суден у нижніх частинах Південного Бугу та Дніпра (нижче Запорізької ГЕС) залишається неможливим, що вкрай негативно впливає на роботу річкових портів і терміналів, розташованих уздовж зазначених річок, що підтверджується листом Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України № 6454/46/14-24 від 16.05.2024.

Також було обмежено рух річкового транспорту та доступ до порту м. Миколаїв, а саму територію Миколаївської територіальної громади відповідно до наказу № 309 від 22.12.2022 Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій було віднесено до території активних бойових дій (до 11.11.2022) та до території можливих бойових дій з 11.11.2022.

Відповідно до листа Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України № 5083/02-03/15-22 від 10.10.2022 основним фактором, який перешкоджає забезпечити належний рівень безпеки судноплавства, є відкрита агресія рф, що розпочалась 24.02.2022. Російська федерація окупувала значну територію на півдні України з обох боків річки Дніпро. Неодноразово зафіксовано випадки вчинення відвертих військових злочинів проти цивільного судноплавства, а саме нападів, захоплень та обстрілів цивільних суден. За інформацією ДУ «Держгідрографії» з 24.02.2022 морські води північніше паралелі 45-21N, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, оголошено зоною військової загрози (War risk area, прибережні попередження (далі - ПРИП) 92/22, 108/22). Додатково попереджено судноплавців про загрозу піратства з боку Чорноморського флоту російської федерації в територіальних водах та виключній (морській) економічній зоні України, випадки захоплення та атак цивільних суден (ПРИП 98/22). Інформацію про закриття водного простору по річках Інгул та Південний Буг, заборону руху суден від першого коліна Бузько-Дніпровсько-Лиманського каналу (далі - БДЛК) до третього коліна Спаського каналу, заборону відходу всіх суден, буксирів та інших плавзасобів від причалів Миколаївського регіону оголошено у ПРИП 100/22 та 101/22.

За вищевказаних обставин, внаслідок збройної агресії рф проти України та, як результат, закриття портів України та заборони судноплавства річками України, позивач позбавлений можливості здійснювати основний вид своєї господарської діяльності та несе збитки у формі упущеної вигоди (неотриманого прибутку).

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Цивільного кодексу України учасниками цивільних відносин є, зокрема, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Відповідно до частин 1, 4 ст. 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у ст. 4 цього Кодексу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що СК «Укррічфлот» визначило відповідачем державу - російську федерацію в особі міністерства юстиції російської федерації та генеральної прокуратури російської федерації.

Згідно з ч. 1 ст. 79 Закону України «Про міжнародне приватне право» пред`явлення позову до іноземної держави, залучення іноземної держави до участі у справі як відповідача або третьої особи, накладення арешту на майно, яке належить іноземній державі та знаходиться на території України, застосування щодо такого майна інших засобів забезпечення позову і звернення стягнення на таке майно можуть бути допущені лише за згодою компетентних органів відповідної держави, якщо інше не передбачено міжнародним договором України або законом України.

Частиною 4 ст. 79 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що у тих випадках, коли в порушення норм міжнародного права Україні, її майну або представникам в іноземній державі не забезпечується такий же судовий імунітет, який згідно з частинами першою та другою цієї статті забезпечується іноземним державам, їх майну та представникам в Україні, Кабінетом Міністрів України може бути вжито до цієї держави, її майна відповідних заходів, дозволених міжнародним правом, якщо тільки заходів дипломатичного характеру не достатньо для врегулювання наслідків зазначеного порушення норм міжнародного права.

Отже, Закон України «Про міжнародне приватне право» встановлює судовий імунітет щодо іноземної держави за відсутності згоди компетентних органів відповідної держави на залучення її до участі у справі у національному суді іншої держави.

Разом із цим, згідно з правовими висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 18.05.2022 у справі № 428/11673/19, загальновідомим є (тобто таким, що не потребує доказування) те, що російська федерація відкидає визнання будь-якої відповідальності за свою протиправну військову діяльність в Україні, включаючи не тільки повномасштабну збройну агресію, але і будь-яку участь своїх збройних сил у військових діях в Україні. Не існує жодної розумної підстави припустити, що порушене право позивача, за захистом якого він звернувся до українського суду, могло би бути захищене шляхом подання позову до суду російської федерації.

Як Європейська конвенція про імунітет держав 1972 року (ст. 11), так і Конвенція ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності 2004 року (ст. 12), передбачають, що договірна держава не може посилатися на імунітет від юрисдикції при розгляді справи в суді іншої договірної держави, який зазвичай має компетенцію розглядати справи, які стосуються грошової компенсації (відшкодування) у разі смерті чи заподіяння тілесного ушкодження особі чи заподіяння шкоди майну або його втрати в результаті дій чи бездіяльності держави, якщо така дія чи бездіяльність мали місце повністю або частково на території держави суду.

Судом прийнято до уваги правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 14.04.2022 у справі № 308/9708/19, яка полягає в тому, що після початку війни в Україні з 2014 року суд України, розглядаючи справу, де відповідачем визначено рф, має право ігнорувати імунітет цієї країни та розглядати справи про відшкодування шкоди, завданої особі в результаті збройної агресії рф, за позовом, поданим саме до цієї іноземної країни.

Аналогічна правова позиція щодо судового імунітету держави визначена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 18.05.2022 у справі № 428/11673/19, від 22.06.2022 № 311/498/20, від 12.10.2022 у справі № 463/14365/21; постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 990/80/22.

Відтак, у даному випадку російська федерація не має підстав посилатися на імунітет для уникнення відповідальності за заподіяну позивачу шкоду.

Вирішуючи питання щодо застосування норм матеріального права у даному спорі, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 17 Загальної декларації прав людини (прийнята і проголошена резолюцією 217A(III) Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948), кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Згідно із ст. 1 Протоколу № 1 від 20.03.1952 № ETS № 009 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ч. 3 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

За таких умов, пошкодження належного позивачу на праві власності майна порушує відповідне право власності позивача, який у зв`язку із цим набуває право на відшкодування заподіяної йому шкоди.

Слід зазначити, що пошкоджене/знищене майно позивача використовувалось позивачем у своїй господарській діяльності основним видом якої є вантажне перевезення морем і прибережними водами. Пошкодження/знищення вказаного вище майна унеможливлює використання її позивачем у своїй господарській діяльності.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Згідно із ч. 1 ст. 3 Господарського кодексу України (тут і надалі чинного на момент виникнення спірних правовідносин) під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно з ч. 1 ст. 133 Господарського кодексу України основу правового режиму майна суб`єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права - право господарського відання, право оперативного управління.

При цьому, відповідно до ст. 134 Господарського кодексу України право власності є основним речовим правом у сфері господарювання. Суб`єкт господарювання, який здійснює господарську діяльність на основі права власності, на свій розсуд, одноосібно або спільно з іншими суб`єктами володіє, користується і розпоряджається належним йому (їм) майном, у тому числі має право надати майно іншим суб`єктам для використання його на праві власності, праві господарського відання чи праві оперативного управління, або на основі інших форм правового режиму майна, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання є господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

Згідно із частинами 4, 5 ст. 55 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання реалізують свою господарську компетенцію на основі права власності, права господарського відання, права оперативного управління відповідно до визначення цієї компетенції у цьому Кодексі та інших законах. Суб`єкти господарювання - господарські організації, які діють на основі права власності, права господарського відання чи оперативного управління, мають статус юридичної особи, що визначається цивільним законодавством та цим Кодексом.

Відповідно до ст. 84 Цивільного кодексу України товариства, які здійснюють підприємницьку діяльність з метою одержання прибутку та наступного його розподілу між учасниками (підприємницькі товариства), можуть бути створені лише як господарські товариства (повне товариство, командитне товариство, товариство з обмеженою або додатковою відповідальністю, акціонерне товариство) або виробничі кооперативи чи сільськогосподарські кооперативи, сільськогосподарські кооперативні об`єднання, що діють з метою одержання прибутку.

Згідно із ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Таким чином, у розумінні наведених вище положень нормативно-правових актів позивач створений та здійснює свою основну господарську діяльність у галузі перевезення вантажів морем і прибережними водами.

Проте, військова агресія російської федерації проти України, внаслідок якої пошкоджено майно позивача, вплинула на реалізацію господарської діяльності позивача, що свідчить на порушення його права як суб`єкта господарської діяльності.

З огляду на викладене, спір з приводу заподіяння шкоди майну СК «Укррічфлот» є спором, пов`язаним із здійсненням господарської діяльності позивача, а отже на нього поширюється предметна юрисдикція господарських судів.

Як Україна, так і рф були учасницями міжнародних договорів, а саме: Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 та Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності від 20.03.1992.

Згідно з ч. 1 ст. 42 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 зобов`язання про відшкодування шкоди, крім тих, що випливають із договорів та інших правомірних дій, визначаються за законодавством Договірної Сторони, на території якої мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для вимоги про відшкодування шкоди.

Поряд з цим, відповідно до пп. «ж» ст. 11 Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності від 20.03.1992 права і обов`язки Сторін за зобов`язаннями, що виникають внаслідок заподіяння шкоди, визначаються за законодавством держави, де відбулася подія або інша обставина, що стала підставою для вимог про відшкодування шкоди.

Проте, станом на дату подання позовної заяви, Україна відповідно до Закону України від 01.12.2022 № 2783-IX (набрав чинності 23.12.2022) зупинила дію у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь та вийшла з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993, а також відповідно до Закону України від 12.01.2023 № 2855-IX (набрав чинності 05.02.2023) вийшла з Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності від 20.03.1992.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України «Про міжнародне приватне право» права та обов`язки за зобов`язаннями, що виникають внаслідок завдання шкоди, визначаються правом держави, у якій мала місце дія або інша обставина, що стала підставою для вимоги про відшкодування шкоди.

Таким чином, оскільки подія, яка стала підставою для вимог про відшкодування шкоди мала місце на території України, то застосовним матеріальним законом при розгляді даного спору є матеріальний закон України.

Одночасно, відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст. 10 Цивільного кодексу України чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, є частиною національного цивільного законодавства України. Якщо у чинному міжнародному договорі України, укладеному у встановленому законом порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом цивільного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України.

Також, згідно із ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із ст.ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 3 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.

Таким чином, міжнародне право в Україні не потребує трансформації в національне право, а просто включається та автоматично діє в складі національного або внутрішнього законодавства. Акт ратифікації міжнародного договору Україною відразу інкорпорує його до національного права; звичаєве міжнародне право так само розглядається як частина національного права.

З огляду на наведене суд приходить до висновку, що до спірних відносин підлягає застосуванню матеріальний закон України, включно з відповідними положеннями міжнародних договорів, як частиною системи національного законодавства України.

Вирішуючи спір по суті та перевіряючи доводи позивача, суд виходив з наступного.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно зі статтями 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення).

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Відповідно до ст. 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Отже, на відміну від загальної норми статті 1166 Цивільного кодексу України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальні норми ст. 1173 Цивільного кодексу України допускають можливість відшкодування шкоди незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи.

З огляду на вказане, обов`язковою умовою притягнення відповідача до відповідальності за завдану шкоду є встановлення протиправності його дій відповідно до положень застосованого матеріального закону.

Так, відповідно до Конституції України Україна є суверенна і незалежна. Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

З 2014 року російська федерація здійснює збройну агресію проти України, тобто вчиняє дії, визначені статтею 3 Резолюції 3314 (ХХІХ) Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 14.12.1974, як акт збройної агресії.

Згідно із заявою Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», текст якої схвалено постановою Верховної Ради України від 21.04.2015 № 337-VІІІ, збройна агресія російської федерації проти України розпочалася 20.02.2014 з тимчасової окупації Кримського півострову, зокрема, Автономної Республіки Крим і міста Севастополя (перша фаза збройної агресії).

Друга фаза збройної агресії російської федерації проти України розпочалася у квітні 2014 року, коли контрольовані, керовані і фінансовані спецслужбами російської федерації озброєні бандитські формування проголосили створення, так званих «Донецької народної республіки» (07.04.2014) та «Луганської народної республіки» (27.04.2014).

Третя фаза збройної агресії російської федерації розпочалася 27.08.2014 масовим вторгненням на територію Донецької та Луганської областей регулярних підрозділів Збройних Сил російської федерації.

24.02.2022 розпочалася та триває ще одна фаза збройної агресії російської федерації проти України - повномасштабне вторгнення збройних сил російської федерації на суверенну територію України.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.22 введено в Україні воєнний стан, який на момент розгляду справи ще триває.

У п. 4 частини першої статті 2 Статуту ООН закріплено принцип, згідно з яким всі члени Організації Об`єднаних Націй утримуються у їх міжнародних відносинах від загрози силою чи її застосування як проти територіальної недоторканності чи політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з Цілями Об`єднаних Націй.

Відповідно до ст. 3 Резолюції 3314 (XXIX) Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй «Визначення агресії» від 14.12.1974 як акт агресії кваліфікується, зокрема, вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не носила, що є результатом такого вторгнення чи нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави чи її частини, а також бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави.

Меморандумом про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року (Будапештський меморандум), відповідно до п. 2 якого російська федерація, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки держави учасниці, підтвердили зобов`язання утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і гарантували, що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом Організації Об`єднаних Націй.

В своїх Резолюціях ES-11/1 від 02.03.2022 та ES-12/1 від 24.03.2022 Генеральна Асамблея ООН засудила військову агресію російської федерації як таку, що порушує статтю 2 (4) Статуту ООН, суверенітет, незалежність та територіальну цілісність України, та зобов`язала Відповідача припинити застосування сили проти України та вивести свої збройні сили за межі міжнародно визнаних кордонів України.

Аналогічних висновків дійшов і Міжнародний суд ООН, який у своєму наказі про забезпечувальні заходи від 16 березня 2022 року у справі щодо звинувачень в геноциді за Конвенцією про попередження та покарання злочину геноциду (справа «Україна проти Російської Федерації») зобов`язав російську федерацію припинити військову агресію проти України.

Відповідно до постанови Верховної Ради України від 14.04.2022 про заяву Верховної Ради України «Про вчинення російською федерацією геноциду в Україні» визнано геноцидом Українського народу дії збройних сил, політичного і військового керівництва росії під час збройної агресії проти України, яка розпочалася 24.02.2022.

Преамбулою Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що Україна згідно з Конституцією України є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією 1997 року та іншим міжнародно-правовим актам є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Порушивши Статут ООН, Загальну декларацію прав людини, Будапештський меморандум, Гельсінський заключний акт наради по Безпеці та Співробітництву в Європі від 01.08.1975, Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією, Договір між Україною і російською федерацією про українсько-російський державний кордон, рф вийшла за межі своїх суверенних прав, гарантованих статтею 2 Статуту ООН, а тому є державою-агресором.

Відповідно до ст. 25 Положення про закони і звичаї війни на суходолі (Додаток до Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі) забороняється будь-яким способом атакувати чи бомбардувати незахищені міста, селища, житлові будинки чи споруди.

Відповідно до пунктів 1, 3 Гаазької Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі 1907 року (що набрала чинності для України 24.08.1991) договірні держави видають своїм сухопутним військам накази, які відповідають Положенню про закони і звичаї війни на суходолі. Воююча сторона, яка порушує норми зазначеного Положення, підлягає відповідальності у формі відшкодування збитків, якщо для цього є підстави. Воююча сторона, яка порушує норми зазначеного Положення є відповідальною за всі дії, вчинені особами, які входять до складу її збройних сил.

Відповідно до постанови Верховної Ради України від 14.04.2022 «Про Заяву Верховної Ради України «Про вчинення російською федерацією геноциду в Україні» визнано геноцидом Українського народу дії збройних сил, політичного і військового керівництва Росії під час збройної агресії проти України, яка розпочалася 24 лютого 2022 року, а також доручено Голові Верховної Ради України спрямувати цю заяву до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї НАТО, урядів та парламентів іноземних держав. Голові Верховної Ради України надано повноваження звернутися до Генеральної прокуратури, Міністерства закордонних справ України та Міністерства юстиції України щодо невідкладного вжиття заходів для належного документування фактів вчинення збройними силами Російської Федерації та її політичним і військовим керівництвом геноциду Українського народу, злочинів проти людяності, воєнних злочинів, інших тяжких злочинів на території України та ініціювання притягнення до відповідальності всіх винних осіб.

За таких обставин, в силу положень національного законодавства України та міжнародних договорів, як частини українського національного законодавства, дії відповідача за своєю суттю є актом збройної агресії по відношенню до України. Відтак, будь-які дії відповідача з метою реалізації такої агресії є протиправними.

Таким чином, позивачем доведено суду належними, допустимими та достовірними доказами факт заподіяння шкоди СК «Укррічфлот» протиправними діями відповідача та причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та завданою йому шкодою.

Виходячи з викладеного, судом встановлена наявність повного складу цивільного правопорушення у вигляді заподіяння шкоди майну позивача, що має своїм наслідком відшкодування такої шкоди позивачу у розмірі і в порядку, передбаченими цивільним законодавством.

Щодо розміру заявленої шкоди суд зазначає наступне.

Приписами статті 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду України у постанові від 30.09.2021 у справі № 922/3928/20 зазначив, що неодержаний дохід (упущена вигода) це розрахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на доказах, які підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання певних грошових сум, якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення.

Постановою Кабінету Міністрів України № 326 від 20.03.2022 затверджено Порядок визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії російської федерації (далі - Порядок), який встановлює процедуру визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії російської федерації (далі - шкода та збитки), починаючи з 19.02.2014.

Згідно з пп. 18 п. 2 Порядку визначення шкоди та збитків здійснюється окремо за таким напрямом: економічні втрати підприємств (крім підприємств оборонно-промислового комплексу), у тому числі господарських товариств, - напрям включає втрати підприємств усіх форм власності внаслідок знищення та пошкодження їх майна, втрати фінансових активів, а також упущену вигоду від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності.

Відповідно до п. 5 Загальних засад (додаток до постанови Кабінету міністрів України № 326 від 20.03.2022) оцінка збитків, завданих постраждалим, здійснюється шляхом проведення аналітичної оцінки збитків, стандартизованої, незалежної оцінки збитків або є результатом проведення судової експертизи.

Незалежна оцінка збитків проводиться суб`єктами оціночної діяльності - суб`єктами господарювання, визнаними такими Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (далі - суб`єкти оціночної діяльності), із дотриманням національних стандартів оцінки майна та Міжнародних стандартів оцінки майна з урахуванням особливостей, що визначені цими Загальними засадами та методиками оцінки шкоди та збитків, передбаченими пунктом 5 Порядку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

З метою визначення розміру збитку, завданого майну СК «Укррічфлот» та розміру упущеної вигоди у вигляді неотриманого прибутку, між позивачем та ТОВ «Консалтингова компанія «Острів» укладено договір № 36/23К від 17.10.2023 про проведення незалежної оцінки.

На підтвердження розміру заподіяної відповідачем шкоди, позивачем надано звіт від 24.09.2024 про оцінку з визначення розміру реальних збитків від втрати, знищення та пошкодження майна у кількості 6885 найменувань, що належить СК «Укррічфлот», та упущеної вигоди у вигляді неотриманого прибутку від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності КС «Укррічфлот», завданих внаслідок збройної агресії російської федерації станом на 03.09.2023.

Згідно наведеного звіту від 24.09.2024 експертами встановлено, що розмір реальних збитків від втрати, пошкодження та знищення майна становить:

1.117.407.393,00 грн, або

30.556.472,00 доларів США, або

28.118.588,00 Євро;

Розмір упущеної вигоди у вигляді неотриманого прибутку:

3.266.375.040,00 грн, або

89.321.851,00 доларів США, або

82.195.496,00 Євро.

За змістом ст. 101 Господарського процесуального кодексу України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права та обов`язки, що і експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

За змістом ст. 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (ст. 104 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» суб`єктами оціночної діяльності є суб`єкти господарювання зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону, а згідно ч. 1 ст. 6 вказаного Закону, оцінювачами можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які склали кваліфікаційний іспит та одержали кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог цього Закону.

Звіт про оцінку від 24.09.2024 складений оцінювачами ТОВ «КК «Острів» Петренко С.О. та Хворовим С.Ю., які мають достатній фаховий рівень оцінювача, що у встановленому законодавством порядку мають відповідні кваліфікаційні свідоцтва, сертифікат та посвідчення (знаходяться в матеріалах справи).

У звіті про оцінку від 24.09.2024 зазначено, що оцінювачі обізнані та усвідомлюють про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Оцінивши звіт ТОВ «КК «Острів», суд вважає його належним та достовірним доказом розміру завданих позивачу збитків від втрати майна та збитків у вигляді упущеної вигоди, заподіяної внаслідок військової агресії російської федерації проти України, що містить відповіді на порушені питання щодо розміру збитків.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги СК «Укррічфлот» про стягнення шкоди у встановлених судом сумах, завданої позивачу внаслідок збройної агресії російської федерації, є доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до п. 29 Порядку під час розроблення методик оцінки шкоди та збитків, передбачених пунктом 5 Порядку, в оціночних процедурах враховуються такі загальні методичні настанови:

- процедури оцінки реальних збитків, упущеної вигоди і потреб у відновленні пошкодженого та (або) знищеного майна здійснюється в умовних одиницях (функціональна валюта) - доларах США. Отриманий результат оцінки підлягає конвертації в національну валюту за поточним курсом Національного банку на дату оцінки;

- необхідно враховувати зміну вартості грошей в часі та застосовувати процедури приведення такої вартості до дати оцінки.

Пункт 9 Методики визначення шкоди та обсягу збитків, завданих підприємствам, установам та організаціям усіх форм власності внаслідок знищення та пошкодження їх майна у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, а також упущеної вигоди від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності, затвердженої наказом Міністерства економіки України та Фонду державного майна України № 3904/1223 від 18.10.2022 (далі - Методика), для цілей цієї Методики за умовну грошову одиницю приймають долар США. Отриманий результат в еквіваленті умовної грошової одиниці переводять у гривневий еквівалент за курсом Національного банку України на дату оцінки.

Як вбачається зі звіту про оцінку від 24.09.2024 розмір збитків позивача, понесених внаслідок збройної агресії рф проти України було визначено у трьох валютах: українській гривні, доларах США та Євро.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 Цивільного кодексу України держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Згідно зі ст. 170 Цивільного кодексу України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

При цьому держава є специфічним суб`єктом правовідносин. Під державою розуміється організація політичної влади домінуючої частини населення у соціально неоднорідному суспільстві, яка, забезпечуючи цілісність і безпеку суспільства, здійснює керівництво ним насамперед в інтересах цієї частини, а також управління загальносуспільними справами. До визначальних ознак держави відноситься наявність для виконання своїх завдань та функцій специфічного апарату, який володіє владними повноваженнями і має матеріальні засоби для реалізації цих повноважень. Реалізація функцій держави здійснюється через специфічний апарат, порядок формування, правовий статус та повноваження якого визначаються самою державою.

Відповідно до пунктів 1, 3 Гаазької Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі 1907 (що набрала чинності для України 24.08.1991) договірні держави видають своїм сухопутним військам накази, які відповідають Положенню про закони і звичаї війни на суходолі. Воююча сторона, яка порушує норми зазначеного Положення, підлягає відповідальності у формі відшкодування збитків, якщо для цього є підстави. Вона є відповідальною за всі дії, вчинені особами, які входять до складу її збройних сил.

Відтак, стягнення відповідної шкоди має здійснюватись із держави в цілому, за рахунок усіх наявних у неї активів, зокрема і майна підрозділів специфічного апарату держави, який реалізує її функції, в тому числі як державних органів, так і інших підприємств, організацій, установ, які реалізовують відповідні державні функції, незважаючи, який конкретно її підрозділ заподіяв шкоду.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доказами, наданими позивачем, повністю підтверджуються викладені у позовній заяві обставини і при цьому правові підстави позову ґрунтуються на матеріальному законі, а обраний позивачем спосіб захисту його порушеного права передбачений законом і є ефективним.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах за позовами до держави-агресора російської федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відтак, з урахуванням ціни позову у цій справі розмір судового збору за його подання становить 1.059.800,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

З огляду на те, що позивач від сплати судового збору за розгляд даного спору звільнений, тому судовий збір за розгляд даної справи підлягає стягненню з відповідача в дохід Державного бюджету України.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з російської федерації (russian federation код ISO ru/rus 643) на користь Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» (04071, м. Київ, вул. Електриків, 8; ) 119.878.323 (сто дев`ятнадцять мільйонів вісімсот сімдесят вісім тисяч триста двадцять три) долари 00 центів США збитків від втрати та знищення майна та упущеної вигоди у вигляді неотриманого прибутку, що є еквівалентом 4.967.278.191 (чотири мільярди дев`ятсот шістдесят сім мільйонів двісті сімдесят вісім сто дев`яносто одну) грн 83 коп, 1.860.000 (один мільйон вісімсот шістдесят тисяч) грн 00 коп. витрат на проведення експертизи.

3. Стягнути з російської федерації (russian federation код ISO ru/rus 643) в дохід Державного бюджету України 1.059.800 (один мільйон п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот) грн 00 коп. судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 13.01.2026.

СуддяВ.В.Сівакова