ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2025 р. Справа№ 910/4440/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Отрюха Б.В.

Остапенка О.М.

за участю секретаря судового засідання Макухи О.А.,

представника відповідача адвоката Терземана Д.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МТІ"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 28.08.2025 (повний текст підписано 04.09.2025, суддя Усатенко І.В.)

та апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МТІ"

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва

від 16.09.2025 (суддя Усатенко І.В.)

у справі № 910/4440/25

за позовом Громадської спілки "Український музичний альянс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МТІ"

про стягнення 1 065 321,13 грн

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МТІ"

до Громадської спілки "Український музичний альянс"

про стягнення 209 089,27 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

Громадська спілка "Український музичний альянс" (далі - позивач) звернулася у Господарський суд міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "МТІ" (далі - відповідач) про стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних в розмірі 1 065 321,13 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач несвоєчасно виконав зобов`язання зі сплати відрахувань (відсотків) з вартості обладнання і матеріальних носіїв, із застосуванням яких у домашніх умовах можна здійснити відтворення творів і виконань, зафіксованих у фонограмах і (або) відеограмах, за договором про виплату відрахувань (відсотків) від 16.06.2016.

Відповідач звернувся із зустрічним позовом про стягнення 209 089,27 грн інфляційних нарахувань та 3% річних за період з 12.02.2024 по 05.05.2025.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, позивач безпідставно утримував грошові кошти, належні відповідачеві.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.08.2025 первісний позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача втрати від інфляції у розмірі 741949,965 грн, 3% річних у розмірі 174619,80 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 10998,83 грн. Відмовлено в частині первісних позовних вимог про стягнення втрат від інфляції у розмірі 148 636,90 грн та 3% річних у розмірі 114,47 грн.

Зустрічний позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача за зустрічним позовом на користь зустрічного позивача втрати від інфляції у розмірі 168906,90 грн; 3% річних у розмірі 40070,87 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2507,73 грн. В частині зустрічних позовних вимог про стягнення 3% річних у розмірі 111,50 грн відмовлено.

Проведено зустрічне зарахування сум стягнутих за первісним та зустрічним позовом та вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МТІ" на користь Громадської спілки "Український музичний альянс" штрафні санкції у розмірі 707591,99 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 8491,10 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 16.09.2025 заяву Громадської спілки "Український музичний альянс" про стягнення витрат на правничу допомогу задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "МТІ" на користь Громадської спілки "Український музичний альянс" витрати на правову допомогу у розмірі 43000 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись із рішенням суду, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати частково рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2025 та ухвалити нове рішення, яким позовну заяву Громадської спілки "Український музичний альянс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "МТІ" про стягнення 1065321,13 грн відрахувань за приватне копіювання залишити без розгляду. Зустрічний позов задовольнити частково та стягнути з Громадської спілки "Український музичний альянс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МТІ" втрати від інфляції у розмірі 168906,90 грн, 3% річних у розмірі 40070,87 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2507,73 грн. В частині зустрічних позовних вимог про стягнення 3% річних у розмірі 111,50 грн - відмовити.

Також, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2025 у справі №910/4440/25, у якій просить його скасувати.

За доводами відповідача, рішення суду першої інстанції в частині задоволення первісного позову ГС "УМА" підлягає скасуванню як незаконне, необґрунтоване та прийняте з грубим порушенням норм матеріального і процесуального права.

Загальні доводи апеляційної скарги зводяться до того, що у позивача відсутня процесуальна дієздатність, оскільки на момент подання позову (09.04.2025) та за весь період нарахування санкцій (2022- 2024), ГС «УМА» не мала статусу акредитованої організації. Її свідоцтво №2/У втратило чинність ще у 2019 році, а нову акредитацію скасовано судом. Відповідно, Спілка не має права здійснювати збір та розподіл винагороди. А гідно з практикою Верховного Суду (справа №910/7169/18), позов такої організації має бути залишений без розгляду (п.1 ч.1 ст.226 ГПК України).

Правова природа договору та зустрічне виконання (ст. 538 ЦК). Договір між сторонами укладений на користь третіх осіб (правовласників). Спілка є лише посередником ("збирачем"), а не власником коштів. Позивач через відсутність акредитації не може виконати своє зустрічне зобов`язання - розподілити та виплатити кошти авторам. Відповідно до ч.3 ст. 538 ЦК України, відповідач має право зупинити виконання свого обов`язку (сплату), оскільки очевидно, що позивач не виконає свого. Спілка вже розпорядилася спірними коштами, заявивши у лютому 2024 року про зарахування зустрічних однорідних вимог. Хоча суд у справі №910/1911/24 не визнав це зарахування юридично, фактично кошти на рахунках Спілки відсутні (що підтверджено виконавцем Жданович В.М.). Повторне стягнення тих самих сум за той самий період призведе до безпідставного збагачення Спілки та подвійного обтяження Відповідача.

Нецільове використання коштів та майновий стан Спілки. У справі №910/22269/15 встановлено, що у Спілки відсутнє майно та кошти, а її рахунки арештовані. Будь-які стягнуті кошти будуть списані на погашення власних боргів Спілки перед іншими кредиторами (зокрема, ТОВ "Самсунг"), а не виплачені авторам чи Українському культурному фонду (УКФ), що прямо суперечить вимогам Закону №2415-VIII.

Порушення норм процесуального права. Суд першої інстанції не залучив до справи Український культурний фонд, попри те, що за законом 25% від суми стягнення мають належати саме цій установі. Це є безумовною підставою для скасування рішення (п.4 ч.3 ст.277 ГПК). Суд проігнорував докази відсутності предмета спору (п.2 ч.1 ст.231 ГПК), попри фактичне використання коштів Позивачем.

Апеляційна скарга на додаткове рішення зводиться до того, що всупереч вимогам ч. 2 ст. 232 ГПК України, суд першої інстанції не постановив ухвалу про прийняття заяви про розподіл судових витрат до розгляду. Це призвело до того, що відповідач був позбавлений можливості дізнатися про надходження такої заяви та скористатися своїм правом на подання заперечень.

Через "закритий" характер розгляду (без повідомлення сторін та без надання строку на заперечення) відповідач був незаконно обмежений у правах, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 42 та ч. 6 ст. 126 ГПК України. Суд фактично позбавив сторону можливості довести неспівмірність витрат позивача.

Згідно з позицією Верховного Суду (справа №5019/1274/11), суд зобов`язаний дослідити документи на предмет дійсності та необхідності витрат, а не просто формально стягнути заявлену суму. Витрати на правничу допомогу мають бути не лише фактичними, а й неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Не встановивши строк для заперечень відповідача, суд першої інстанції не провів належної оцінки того, чи не були дії адвокатів позивача спрямовані на штучне затягування справи або подання необґрунтованих клопотань, що прямо впливає на розмір компенсації.

Порушення судом процедури, передбаченої ст. 232 ГПК України (непостановлення ухвали), не є суто формальним недоліком. Це порушення призвело до неправильного вирішення справи, оскільки суд прийняв рішення виключно на основі доводів однієї сторони, ігноруючи фінансовий стан відповідача та реальний обсяг наданих послуг.

Позиції учасників справи.

Позивач у відзиві просив рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2025 залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ "МТІ" - без задоволення; судові витрати, пов`язані з апеляційним розглядом справи покласти на ТОВ "МТІ".

За доводами позивача, факт заборгованості за Договором від 16.06.2016 вже встановлений остаточним рішенням у справі № 910/12523/18, яке набрало законної сили.

Позивач стверджує, що оскільки суди всіх інстанцій у попередній справі визнали за Спілкою право на стягнення основного боргу, то її правовий статус (дієздатність) у поточному спорі про нарахування санкцій на цей самий борг є безспірним і не потребує повторного доказування.

Спілка посилається на висновок Великої Палати Верховного Суду (справа № 910/4590/19), згідно з яким інфляційні та 3% річних є додатковими до основного зобов`язання (акцесорні вимоги). Якщо основний борг за договором визнано правомірним, то і санкції за його прострочення автоматично підлягають стягненню на користь того самого кредитора (Спілки).

Позивач проводить чітку лінію між двома видами справ: категорія 1 (Закон) - справи, де право виникло лише із закону (№ 910/7169/18 тощо). Тут втрата акредитації припиняє дієздатність; категорія 2 (Договір) - справи, де право ґрунтується на договорі (№ 910/12523/18). Тут зобов`язання діють до повного виконання, незалежно від втрати акредитації. Спілка вважає, що даний спір належить до договірної категорії, де статус акредитованої організації на момент суду вже не має значення для стягнення боргу, що виник раніше.

Спілка підтверджує, що у справі № 910/1911/24 суд визнав спробу зарахування зустрічних вимог від 26.02.2024 "передчасною". Оскільки зарахування не відбулося - борг залишається чинним, що і дало Спілці право на цей позов.

Позивач вважає аргументи МТІ про його борги перед третіми особами (Samsung) "юридично некоректними". Наявність боргів у Спілки не звільняє МТІ від обов`язку платити Спілці за діючим договором.

Позивач інформує суд, що три його скарги (щодо незаконності стягнень у справах про приватне копіювання) прийняті до розгляду ЄСПЛ. Спілка розраховує на визнання рішень, на які посилається МТІ, протиправними в майбутньому.

Дії суду під час апеляційного розгляду справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.09.2025 (колегія суддів: Сулім В.В., Майданевич А.Г., Ткаченко Б.О.) відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Громадської спілки "Український музичний альянс" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2025.

Також Товариство з обмеженою відповідальністю "МТІ" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2025 у справі №910/4440/25, у якій просить його скасувати.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.09.2025 (колегія суддів: Сулім В.В., Майданевич А.Г., Ткаченко Б.О.) відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Громадської спілки "Український музичний альянс" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2025 задоволено заяву про самовідвід суддів Суліма В.В., Майданевича А.Г., Ткаченка Б.О. від розгляду справи № 910/4440/25.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.11.2025, для розгляду даної справи визначено колегію суддів: Сотніков С.В. (головуючий), Остапенко О.М., Отрюх Б.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2025 вирішено прийняти до провадження та здійснювати апеляційний розгляд справи № 910/4440/25 по суті спочатку колегією суддів у складі: Сотніков С.В. (головуючий), Остапенко О.М., Отрюх Б.В; призначено розгляд справи № 910/4440/25 в судовому засіданні на 09.12.2025.

В судовому засіданні 09.12.2025 суд проголосив скорочену постанову (вступну та резолютивну частини).

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційних скарг, відзиву, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні матеріали справи, вважає, що рішення суду першої інстанції належить залишити без змін з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 16.06.2016 між Об`єднанням підприємств "Український музичний альянс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "МТІ" укладено договір про виплату відрахувань (відсотків), умовами п. 2.1. якого передбачено, що імпортер зобов`язується щокварталу, не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним кварталом, сплачувати альянсу відрахування (відсотки) з вартості обладнання і матеріальних носіїв, ввезених ним на митну територію України у звітному кварталі, в розмірі, встановленому додатком до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2003 № 992 "Про розмір відрахувань, що сплачуються виробниками та імпортерами обладнання і матеріальних носіїв, із застосуванням яких у домашніх умовах можна здійснити відтворення творів і виконань, зафіксованих у фонограмах і (або) відеограмах" за виключенням, встановленим сторонами в пункті 9.2. договору. Відрахування (відсотки) сплачуються у гривні, виходячи з курсу валют Національного банку України, встановленого на день митного оформлення обладнання і матеріальних носіїв. Сторони мають право погодити окремою додатковою угодою відстрочення/розстрочення сплати відрахувань (відсотків).

В свою чергу, відповідно до п. 2.2. договору, альянс зобов`язується прийняти відрахування (відсотки) від імпортера для їх подальшого розподілу і виплати між авторами, виконавцями, виробниками фонограм і відеограм та іншими суб`єктами авторського права і суміжних прав.

Відповідно до розділу 1 договору, відрахування (відсотки) - це форма виплати винагороди на користь суб`єктів авторського права і суміжних прав за відтворення на території України фізичними особами в домашніх умовах і виключно в особистих цілях творів і виконань, зафіксованих у фонограмах або відеограмах, а також аудіовізуальних творів.

Згідно з п. 5.1. договору, імпортер зобов`язується щокварталу, не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним кварталом, надавати альянсу інформацію про факти митного оформлення обладнання і матеріальних носіїв, ввезених на митну територію України у митному режимі імпорту у звітному кварталі із зазначенням: найменування обладнання і матеріальних носіїв (включаючи торговельну марку товару, модель, інші ідентифікаційні особливості); код обладнання і матеріальних носіїв згідно з УКТЗЕД; кількість обладнання і матеріальних носіїв; вартість обладнання і матеріальних носіїв, що зазначена у зовнішньоекономічному договорі (контракті), рахунку-фактурі чи інвойсі; відсоток відрахувань, що визначений постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2003 № 992 для кожної ввезеної категорії обладнання і матеріальних носіїв; розмір відрахувань (відсотків), що повинен бути сплачений імпортером.

Інформація вказана у пункті 5.1. цього договору повинна надаватися у письмовій формі з відбитком печатки імпортера та підписом уповноваженої особи за формою, погодженою сторонами додатком № 1 до цього договору (п. 5.2. договору).

Пунктом 5.3. договору передбачено, що на вимогу альянсу імпортер повинен підтвердити інформацію, визначену п. 5.1. цього договору, шляхом подання належним чином засвідчених копій митних декларацій про ввезення обладнання і матеріальних носіїв на митну територію України.

За умовами п. 5.4. договору, у випадку ввезення імпортером на митну територію України товарів, перелік яких визначено постановою КМУ від 27.06.2003 № 992, що є професійними, не призначеними для використання в домашніх умовах, імпортер зобов`язаний повідомити про це альянс та на вимогу альянсу надати цьому документальне підтвердження.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2017, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором. Дія цього договору буде щоразу автоматично продовжуватися на один рік, якщо жодна із сторін не заявить у письмовій формі про своє бажання припинити його дію на наступний рік, не пізніше як за один місяць до його початку (п. 8.1.-8.2. договору).

Відповідно до п. 9.2. договору, всі права і обв`язки за даним договором поширюються на строк, починаючи з 01.01.2015. Обов`язок імпортера щодо сплати відрахувань за 2015 визначається в сумі 100 000 грн та підлягає сплаті протягом 20 календарних днів з моменту підписання даного договору. Обов`язок імпортера щодо сплати відрахувань за перший і другий квартал 2016 року визначається в розмірі 50000 грн та підлягає сплаті до 30.06.2016.

Сторони зобов`язуються протягом 5 календарних днів письмово повідомляти одна одну про зміну місцезнаходження, банківських реквізитів, уповноважених осіб, характеру діяльності, про реорганізацію або припинення своєї діяльності.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.09.2023, яке набрало законної сили, у справі № 910/12523/18 за позовом Громадської спілки "Український музичний альянс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "МТІ" про стягнення 2561365,79 грн були встановлені наступні обставини.

Громадська спілка "Український музичний альянс" (Спілка) на момент виникнення спірних правовідносин була організацією колективного управління, уповноваженою здійснювати збирання і розподіл між суб`єктами авторського права і (або) суміжних прав коштів від відрахувань (відсотків) виробниками та імпортерами обладнання і матеріальних носіїв, із застосуванням яких у домашніх умовах можна здійснити відтворення творів і виконань, зафіксованих у фонограмах і (або) відеограмах, що підтверджується свідоцтвом від 20.12.2007 № 2/У, виданим Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України - Об`єднанню підприємств "Український музичний альянс", правонаступником якого є позивач, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Цим же рішенням Господарського суду міста Києва від 19.09.2023 у справі № 910/12523/18 позов задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "МТІ" на користь Спілки 2561365,79 грн відрахувань, 38420,49 грн судового збору, 13826,85 грн судового збору за подання апеляційної скарги та 74923,61 грн судового збору за подання касаційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідач виконав рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2023 у справі № 910/12523/18 та сплатив заборгованість за договором, що підтверджується платіжними дорученнями № 100903 від 18.07.2024 на суму 2561365,79 грн, № 100904 від 18.07.2024 на суму 13826,85 грн, № 100905 від 18.07.2024 на суму 74923,61 грн, № 100906 від 18.07.2024 на суму 61472,77 грн, № 100907 від 18.07.2024 на суму 80000 грн.

Отже, суд першої інстанції правильно встановив, що заборгованість у сумі 2561365,79 грн (період з 01.01.2018 по 30.06.2018), яка виникла на підставі договору про виплату відрахувань (відсотків) від 16.06.2016 і підтверджена рішенням Господарського суду міста Києва від 19.09.2023 у справі № 910/12523/18 була погашена відповідачем - 18.07.2024.

Позивач, в зв`язку з простроченням грошового зобов`язання, нарахував 3% річних у розмірі 174734,27 грн за період з 10.04.2022 по 18.07.2024 та втрати від інфляції у розмірі 890586,86 грн за період з березня 2022 року по липень 2024 року.

Підтверджене рішенням Господарського суду міста Києва від 19.09.2023 у справі № 910/12523/18 грошове зобов`язання відповідача у розмірі 2561365,79 грн було виконано 18.07.2024. А за умовами договору, відповідач зобов`язаний був сплатити на користь позивача відрахування за імпортовані товари за період з 01.01.2018 по 30.06.2018 під час їх розмитнення, згідно з п. 5.1 договору за 1 квартал 2018 року до 15.04.2018, за 2 квартал 2018 року - до 15.07.2018.

Отже, судом першої інстанції обґрунтовано встановлено триваюче прострочення виконання відповідачем договірного грошового зобов`язання в розмірі 2561365,79 грн.

Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (статті 11, 626 ЦК України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору (стаття 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (стаття 525 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у зв`язку з несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача інфляційні та відсотки річних згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 3% річних у розмірі 174619,80 грн та втрат від інфляції у розмірі 741949,96 грн.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги з огляду на те, що станом на дату укладення договору та його виконання сторонами (виникнення зобов`язання відповідача оплатити на користь позивача відрахування за імпорт обладнання та матеріальних носіїв) Спілка була акредитована, відтак мала право на отримання відповідних відрахувань, зокрема, з відповідача як імпортера. Зобов`язання зі сплати відрахувань є обов`язковим для відповідача в силу умов договору та цивільного законодавства, і таке зобов`язання підтверджене рішенням суду, яке відповідно до процесуального закону є обов`язковим (ст. 326 ГПК України). При цьому, зобов`язання зі сплати відрахувань виникло у відповідача за умовами укладеного між сторонами договору, а не з рішення суду у справі № 910/12523/18. Прострочення виконання зобов`язання підтверджене матеріалами справи: борг виник 15.04.2018 та 15.07.2018, а погашений лише 18.07.2024. Відтак, кредитор (позивач у справі) має право заявити вимогу, а боржник (відповідач) зобов`язаний сплатити заборгованість з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. При цьому, будь-які подальші обов`язки Спілки, які виникнуть чи можуть виникнути у зв`язку з отриманням відрахувань, які сплачуються за імпорт обладнання і матеріальних носіїв, із застосуванням яких у домашніх умовах можна здійснити відтворення творів і виконань, зафіксованих у фонограмах і (або) відеограмах, не впливають на зміст спірних правовідносин, зокрема, на виникнення у відповідача зобов`язання згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Щодо зустрічного позову.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.02.2025, яке набрало законної сили, у справі № 910/1911/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МТІ" до Громадської спілки "Український музичний альянс" про стягнення коштів було установлено наступне.

12 лютого 2024 року ТОВ "МТІ" в порядку добровільного виконання судових рішень у справі № 910/9577/23 сплатило на користь Спілки грошові кошти в сумі 1092382,82 грн, що підтверджується платіжними інструкціями № 99965, № 99966, № 99967.

Позивач (відповідач за зустрічним позовом) того ж дня звернувся до приватного виконавця із заявою про примусове виконання рішень у справі № 910/9577/23.

В подальшому, в порядку примусового виконання наказів у справі № 910/9577/23 було стягнуто з ТОВ "МТІ" на користь Спілки грошові кошти в сумі 1202059,35 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №9056 від 12.02.2024.

Тобто, рішення суду було виконане двічі в порядку добровільного та примусового виконання.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення відповідачем позивачу грошових коштів в сумі 1092382,82 грн (сплачених добровільно), збережених без достатньої правової підстави, оскільки борг погашено в межах виконавчого провадження. Правова підстава збереження майна (коштів) перерахованих добровільно позивачем відповідачу відпала з моменту повторного (примусового) стягнення коштів приватним виконавцем у виконавчому провадженні.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.02.2025 у справі № 910/1911/24 позов задоволено повністю, присуджено до стягнення з Громадської спілки "Український музичний альянс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МТІ" 1090382 грн грошових коштів та 16355,73 грн судового збору.

Отже, рішенням суду у справі № 910/1911/24 встановлено безпідставне утримання зустрічним відповідачем грошових коштів у сумі 1090382,00 грн 12.02.2024 та зобов`язано повернути означені кошти на користь зустрічного позивача.

Докази виконання обов`язку з повернення грошових коштів, відповідач за зустрічним позовом суду не надав.

Зустрічний позивач нарахував та пред`явив до стягнення втрати від інфляції у розмірі 168906,90 грн та 3% річних у розмірі 40182,37 грн за період з 12.02.2024 по 05.05.2025.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки обов`язок з оплати виник 12.02.2024, то прострочення його виконання розпочалось з наступного дня, тобто з 13.02.2024 відповідно до норми ст. 253 ЦК України, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість нарахованих втрат від інфляції у розмірі 168906,90 грн та 3% річних у розмірі 40070,87 грн з 13.02.2024.

Щодо додаткового рішення.

02 вересня 2025 року через електронний кабінет ЄСІТС позивач подав заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу у сумі 43000 грн. Ця заява була надіслана в електронний кабінет відповідача в день її подання до суду.

Згідно з частиною 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.

Положеннями частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Вказаною нормою процесуального закону передбачено право суду ухвалити додаткове рішення про судові витрати без повідомлення учасників справи.

Таким чином, додаткове рішення у даній справі було ухвалене у відповідності до норм процесуального права.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд позбавив відповідача можливості подати свої міркування та заперечення на заяву позивача про відшкодування витрат на правову допомогу, довести неспівмірність витрат позивача, позаяк у апеляційній скарзі відповідач жодним чином не спростовує доводи позивача про понесені судові витрати на професійну правничу допомогу, що позбавляє апеляційний суд згідно ст. 269 ГПК України надати оцінку висновкам суду першої інстанції за результатами вирішення питання про судові витрати.

Одночасно колегія суддів зазначає, що отримавши копію заяви позивача в електронному кабінеті, відповідач не був позбавлений права подати свої заперечення на доводи та вимоги позивача, відповідно спростувати заявлені до відшкодування витрати на правничу допомогу. Такі заперечення відповідач суду першої інстанції не подав, при цьому, мав достатньо часу з 3 по 16 вересня 2025 року для належної реалізації процесуальних прав.

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив оскаржені судові рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 276 ГПК України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів дійшла висновку, що рішення та додаткове рішення місцевого господарського суду у цій справі є законним, обґрунтованим і підстав для його скасування або зміни не вбачається, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Судові витрати.

У зв`язку з відхиленням апеляційної скарги судовий збір за її подання у відповідності до статті 129 ГПК України належить покласти на позивача.

Керуючись ст. 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "МТІ" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2025 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2025 у справі № 910/4440/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена та підписана 12.01.2026.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді Б.В. Отрюх

О.М. Остапенко