РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.04.2025Справа № 910/15184/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Селівона А.М., при секретарі судового засідання Колосовій О.П., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплоенергокомплект" вул. Туполєва академіка, 16, офіс 17,м. Київ,04128

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" просп. Любомира Гузара, 44, м. Київ,03065

про стягнення 2 729 932,80 грн.

Представники сторін:

від позивача: Радченко О.П., Погребний Є.Л.

від відповідача: Оніщук В.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Теплоенергокомплект" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" про стягнення 2 729 932,80 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на безпідставне отримання відповідачем як бенефіціаром коштів банківської гарантії в сумі 2 729 932,80 грн. за умови ненастання гарантійного випадку, у зв`язку з чим вказані кошти підлягають поверненню на підставі ст. 1212 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва 30.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/15184/24, огляду на характер спірних правовідносин, заявлені позивачем вимоги та предмет доказування у даній справі, а також враховуючи приписи абз. 2 ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, згідно якого загальними справами є справи, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 29.01.2025.

Судом повідомлено, що до початку судового засідання через канцелярію суду представником відповідача 16.01.2025 подано відзив на позовну заяву № ТОВВИХ-25-685 від 14.01.2025, з доказами направлення на адресу позивача, в якому відповідач зазначає, що Договором про надання гарантії №31497ЮГ-23 від 03.03.2023 року забезпечуються не окремі договірні зобов`язання за Договором, а його належне виконання з боку підрядника (принципала) в цілому. Разом з тим, станом на 21.04.2024 року (дата завершення терміну дії Договору) відповідно до підписаних Актів виконаних робіт Підрядником роботи у повному обсязі не виконані, остаточне виконання всіх робіт за Договором відбулось у серпні 2024 року, відповідно до Акту про завершення робіт по Договору від 16.08.2024 року. Оскільки звернення Бенефіціара до Гаранта з вимогою про виконання зобов`язань за банківською гарантією № 31497 від 03.03.2023 року мало місце після спливу терміну забезпеченого Договору, сума відповідальності бенефіціара за неналежне виконання забезпеченого зобов`язання отримана відповідачем підставно та правомірно.

Також через систему "Електронний суд" представником позивача подано: 21.01.2025 клопотання б/н від 20.01.2025 про приєднання доказів, а саме листа ТОВ «Оператор ГТС України» №7203ВИХ- 24- 1528 від 10.06.2024 року; 23.01.2025 - клопотання б/н від 22.01.2025 про приєднання доказів до матеріалів справи, зокрема, додатків до листа ТОВ «Оператор ГТС України» №7203ВИХ-24-626 від 04.04.2024 року та до Листа ТОВ «Теплоенергокомплект» №072Д-01 від 26.01.2024 року та клопотання б/н від 23.01.2025 про повернення відзиву без розгляду; 27.01.2025 - відповідь на відзив б/н від 25.01.2025, з доказами направлення на адресу відповідача, в якій позивач зазначає, що ініційована відповідачем зупинка ГРС (газорозподільної станції) у червні 2024 року поза межами строків виконання робіт за звичайних умов, є саме офертою про продовження строків виконання робіт за Договором, на яку позивачем було надано проект протоколу для укладення додаткової угоди та яка була проігнорована відповідачем. Тобто, за твердженнями позивача, неукладення сторонами додаткової угоди про продовження строків виконання робіт відбулось з вини відповідача, та не спростовує факту узгодження нових строків виконання робіт. Також позивач наголошує, що невиконання відповідачем своїх обов`язків за Договором мало наслідком як зупинення робіт позивачем з 25.10.2023 року, так і перенесення строків виконання робіт.

В свою чергу, представником відповідача 28.01.2025 через систему "Електронний суд" подано заперечення б/н від 27.01.2025 на клопотання позивача від 23.01.2025 про приєднання доказів до матеріалів справи та про повернення відзиву без розгляду.

Дані документи долучені до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 29.01.2025 протокольними ухвалами залишено без розгляду клопотання представника позивача про повернення відзиву без розгляду, а також клопотання відповідача про залишення без розгляду клопотання позивача про доручення доказів та за результатом судового засідання протокольною ухвалою оголошено перерву до 05.03.2025.

Судом встановлено, через систему "Електронний суд" 27.02.2025 від представника відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" надійшла заява про проведення судового засідання 05.03.2025 у справі № 910/15184/24 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.03.2025 задоволено заяву представника відповідача про участь у судовому засіданні 05.03.2025 у справі № 910/15184/24 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Судом доведено до відома, що до початку судового засідання через систему "Електронний суд" 04.02.2025 представником відповідача подано заперечення б/н від 03.02.2025 на відповідь на відзив, з доказами надсилання на адресу позивача, в якому відповідач зазначає, що пунктом 14.6 Договору визначено, що всі зміни та доповнення до цього Договору вносяться шляхом укладення відповідних додаткових угод, які сторонами не укладались, а отже, висновок позивача, що сторони у письмовій формі узгодили нові строки виконання робіт - не відповідає дійсності. Окрім цього,

Дані заперечення судом долучено до матеріалів справи.

Будь - яких інших заяв та клопотань процесуального характеру, окрім наявних в матеріалах справи, від сторін на час проведення підготовчого засідання 05.03.2025 до суду не надходило.

Поряд із тим, у підготовчому засіданні 05.03.2025 представники сторін повідомили про відсутність будь-яких інших додаткових заяв чи клопотань, які необхідно вирішити до початку розгляду справи по суті, щодо закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті не заперечували.

Окрім того, оскільки судом оголошувалась перерва в підготовчому судовому засіданні, з метою надання учасникам судового процесу можливість реалізувати принцип змагальності, рівності всіх учасників процесу перед законом та судом, а також забезпечення їх процесуальних прав на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, враховуючи обмеженість процесуальних строків підготовчого провадження суд дійшов висновку про відсутність підстав для чергового відкладення чи оголошення перерви у підготовчому засіданні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2025 року, враховуючи те, що судом остаточно з`ясований предмет спору та характер спірних правовідносин, позовні вимоги та склад учасників справи, визначені обставини справи, які підлягають встановленню, а також зібрані відповідні докази, вчинені усі дії з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, закрито підготовче провадження у справі № 910/15184/24 та призначена справа до судового розгляду по суті на 03.04.2025 року.

У судовому засіданні з розгляду справи по суті 03.04.2025 року в зв`язку з клопотанням представника відповідача протокольною ухвалою оголошено перерву до 09.04.2025 року.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, а також заяв та клопотань процесуального характеру, окрім наявних в матеріалах справи, сторонами на час проведення судового засідання 09.04.2025 року суду не надано.

У судові засідання з розгляду справи по суті 03.04.2025 року, 09.04.2025 року та 16.04.2025 року з`явились представники сторін.

У судовому засіданні з розгляду справи по суті 09.04.2025 року представники позивача підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні з розгляду справи по суті 09.04.2025 року проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити у повному обсязі.

У судовому засіданні з розгляду справи по суті 09.04.2025 року судом проголошено перехід до стадії ухвалення судового рішення, проте з огляду на складність справи судом відкладено ухвалення та проголошення судового рішення до 16.04.2025 року.

Відповідно до статті 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 16.04.2025 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши в судових засіданнях пояснення уповноважених представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Суд зазначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади встановлені Законом України "Про публічні закупівлі", метою якого є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Статтею 1 Закону України «Про публічні закупівлі» передбачено, що публічна закупівля (далі - закупівля) - придбання замовником товарів, робіт і послуг у порядку, встановленому цим Законом; тендерна документація - документація щодо умов проведення тендеру, що розробляється та затверджується замовником і оприлюднюється для вільного доступу в електронній системі закупівель; тендерна пропозиція - пропозиція щодо предмета закупівлі або його частини (лота), яку учасник процедури закупівлі подає замовнику відповідно до вимог тендерної документації.

Як встановлено судом, на онлайн-платформі Електронної системи публічних закупівель Prozorro 06.02.2023 року було оприлюднено оголошення про проведення відкритих електронних торгів за предметом закупівлі «ДК 021:2015: 50530000-9 - Послуги з ремонту і технічного обслуговування техніки».

Відповідно до пункту 15 статті 1 Закону України «Про публічні закупівлі» переможець процедури закупівлі - учасник, тендерна пропозиція якого відповідає всім критеріям та умовам, що визначені у тендерній документації, і визнана найбільш економічно вигідною, та якому замовник повідомив про намір укласти договір, або учасник, якому замовник повідомив про намір укласти договір за результатами застосування переговорної процедури закупівлі.

Частиною 1 статті 33 Закону України «По публічні закупівлі» визначено, що рішення про намір укласти договір про закупівлю приймається замовником у день визначення учасника переможцем процедури закупівлі/спрощеної закупівлі.

За приписами частини 4 статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі» умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури.

В подальшому, за наслідками визначення протоколом розкриття тендерних пропозицій відповідача від 20.02.2023 року переможцем аукціону (https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2023-02-06-013731-a), 23.03.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Теплоенергокомплект" (Підрядник за договором, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (Замовник за договором, відповідач у справі) було укладено Договір про закупівлю послуг № (далі - Договір), згідно п. 1.1 якого предметом є надання Послуг з ремонту і технічного обслуговування техніки (Ремонт вузлів редукування ГРС (газорозподільної станції) Кам`янець-Подільський Золотоніського ЛВУМГ) відповідно до вимог чинних нормативних документів і технічної документації (які, з урахуванням частини 1 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» (зі змінами та доповненнями), норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, далі - Роботи), а Замовник - прийняти та оплатити такі Роботи відповідно до умов цього Договору.

Розділами 2 - 14 Договору сторони погодили ціну Договору, порядок розрахунків, строки та місце виконання робіт, права та обов`язки сторін, їх відповідальність, обставини непереборної сили, вирішення спорів, строк дії Договору, інші умови тощо.

Склад, обсяги, вартість робіт та строки визначені Технічними, якісними та кількісними характеристиками (Додаток № 1), Договірною ціною (Додаток № 2) та Графіком виконання робіт (Додаток № 3), які є невід`ємною частиною Договору (п. 1.2. Договору).

Суд зазначає, що за приписами статті 180 Господарського кодексу України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, є строком дії останнього.

Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами і діє 395 календарних днів. В частині гарантійних зобов`язань Договір діє до закінчення гарантійного строку, а в частині розрахунків - до їх повного виконання (п. 11.1. Договору).

Вказаний Договір підписаний представниками підрядника і замовника та скріплений печатками сторін.

З урахуванням предмету та суб`єктного складу сторін договору, які є основними ознаками договору та дають змогу кваліфікувати вид останнього судом встановлено, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором підряду, який підпадає під правове регулювання норм §1, 3 глави 61 Цивільного кодексу України.

Згідно статті 173 Господарського кодексу України (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Так, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання, згідно статті 174 Господарського кодексу України (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), є господарський договір.

Відповідно до приписів частин 1, 2 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно п. 1.2. Договору склад, обсяги, вартість Робіт та строки визначені Технічними, якісними та кількісними характеристиками (Додаток №1), Договірною ціною (Додаток №2) та Графіком виконання робіт (Додаток №3), які є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до п.1.3 Договору обсяги закупівлі робіт можуть бути зменшені, зокрема, з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника.

Згідно п. 4.4. Договору місце виконання Робіт (надалі - Об`єкт): 32307, Хмельницька обл., Кам`янець Подільський р-н, с. Кам`янка, вул. Т. Шевченка, 168.

Окрім цього, сторонами погоджено Додаток № 1 до Договору - «Технічні, якісні та кількісні характеристики», яким визначено загальний опис послуг:

1.1 Розроблення робочої документації (далі - Робоча документація).

1.2 Проведення експертизи Робочої документації з питань охорони праці в територіальних органах Держпраці.

1.3 Виготовлення та доставка необхідного обладнання та устаткування.

1.4 Демонтаж існуючого устаткування вузла очищення газу.

1.5 Демонтаж існуючого устаткування вузла редукування газу.

1.6 Демонтаж вузла обліку газу Ду 150-2 шт.

1.7 Демонтаж вузла обліку газу Ду 400, Ду-500.

1.8 Монтаж вузла очищення газу.

1.9 Монтаж вузла обліку газу.

1.10 Монтаж вузла редукування газу.

1.11 Пусконалагоджувальні роботи вузла редукування газу, обліку газу та очищення газу.

1.12 Проведення первинного огляду посудин працюючих під тиском (вузол очищення газу),

місце виконання робіт, програма виконанні робіт, вимоги до технологічного обладнання, технічні вимоги до обладнання та устаткування ВОГ (ПВВГ), вимоги до надання методологічної документації, вимоги до фарбування, орієнтовні обсяги робіт (найменування робіт і витрат, кількість тощо).

Згідно частини 1 статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

За приписами частини 1, 3 статті 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором (частини 1, 2 статті 844 Цивільного кодексу України).

Згідно до п. 3.1. Загальна вартість виконуваних Робіт за цим Договором, що є ціною Договору згідно із Договірною ціною (Додаток №2) становить: 54 598 656,00 грн., в тому числі ПДВ 20% 9 099 776,00.

Наразі, сторонами погоджено та підписано Додаток № 2 до Договору - «Договірна ціна Послуги з ремонту і технічного обслуговування техніки (Ремонт вузлів редукування ГРС Кам`янець-Подільський Золотоніського ЛВУМГ, згідно якого договірна ціна становить 54 598 656,00 грн. (включаючи вартість будівельних робіт та інші витрати).

Ціна Договору є твердою і не може змінюватися в ході його виконання, якщо інше не передбачено цим Договором та чинним законодавством (пункт 3.2. Договору).

Згідно частини 1 статті 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором (частина 2 статті 854 ЦК України).

Відповідно до ст. 894 ЦК України виконавець зобов`язаний передати, а замовник прийняти та оплатити повністю завершені науково-дослідні або дослідно-конструкторські та технологічні роботи. Договором можуть бути передбачені прийняття та оплата окремих етапів робіт або інший спосіб оплати.

Пунктом 3.3. Договору визначено - оплата за цим Договором проводиться в такому порядку:

Замовник протягом 30 (тридцяти) календарних днів, але не раніше ніж через 20 (двадцять) календарних днів з моменту прийняття Робіт, що підтверджується актами приймання виконаних робіт та довідками про вартість виконаних робіт, перераховує на розрахунковий рахунок Підрядника суму вартості прийнятих Робіт.

При складанні актів приймання виконаних робіт та довідок про вартість виконаних робіт використовуються форми документів КБ-2в та КБ-3.

Підрядник не має права вимагати уточнення договірної ціни у зв`язку із зростанням цін на ресурси, що використовуються для виконання Робіт (п. 3.4 Договору).

Докази того, що сторони узгодили інший порядок та строки оплати робіт за Договором в матеріалах справи відсутні.

Наразі, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини виконання умов Договору в частині здійснення замовником оплати вартості прийнятих підрядних робіт не є предметом дослідження у даній справі.

Поряд із цим, станом на час розгляду справи доказів наявності претензій ТОВ "Теплоенергокомплект" як підрядника з питань здійснення оплати та/або наявного спору щодо стягнення заборгованості замовника з оплати виконаних підрядником робіт в матеріалах справи відсутні.

Доказів звернення ТОВ "Теплоенергокомплект" до замовника з відповідними листами, вимогами, претензіями щодо питання невчасного здійснення/нездійснення оплати за виконані підрядні роботи на момент реалізації сторонами правовідносин за спірним Договором та на час розгляду справи сторонами суду також не надано.

Відповідно до частини 1 статті 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Як визначено пунктом 4.1 Договору підрядник зобов`язується виконати роботи протягом 365 календарних днів з дати укладання цього Договору з обов`язковим дотриманням погодженого із замовником Графіку виконання робіт (Додаток № 3), що додається до цього Договору та є невід`ємною його частиною.

Графіком виконання робіт, що є Додатком № 1 до Договору передбачено такі граничні терміни виконання робіт:

1) розробка, подання на експертизи та отримання результатів експертиз Робочого проекту - 120 днів;

2) виготовлення, доставка вузла редукування, будівельно-монтажні роботи - 300 днів;

3) пусконалагоджувальні роботи - 365 днів.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно визначень частин 1, 2 статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Таким чином, з урахуванням положень статті 530 Цивільного кодексу України та умов п.4.1 Договору строк виконання всього комплексу робіт - до 22.03.2024 року.

Частиною 1 статті 853 Цивільного кодексу України передбачено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Суд зазначає, що обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт), законом покладений саме на замовника (генпідрядника).

Отже, відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта.

В силу частини 2 статті 853 Цивільного кодексу України замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Згідно п.4.5 Договору передбачені цим Договором роботи підрядник виконує в умовах діючого виробництва, яке є об`єктом підвищеної небезпеки. При цьому, підрядник виконує роботи не порушуючи режимів транспорту газу та роботи газотранспортної системи, вимог з промислової безпеки та охорони праці із залученням своїх висококваліфікованих фахівців з використанням сучасних технологій. Підрядник відповідає перед замовником за якість виконаних робіт та їх відповідність вимогам, установленим національним стандартам, будівельними нормами, локальними актами замовника, іншими нормативно-правовими документами та умовам цього.

Відповідно до пункту 4.3. Договору датою закінчення виконаних підрядником робіт вважається дата їх прийняття замовником в порядку, передбаченому Розділом 5 цього Договору.

За умовами п. 5.1 Договору передача виконаних робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актами приймання виконаних робіт, підписаними уповноваженими представниками сторін. Акт приймання виконаних робіт та довідку про вартість виконаних робіт готує Підрядник і надає його Замовнику не пізніше 25 числа звітного місяця.

Разом з актом приймання виконаних робіт Підрядник надає Замовнику повний комплект виконавчої документації за звітний період, оформленої належним чином, відповідно до вимог чинних нормативних документів у галузі будівництва.

Замовник протягом 5 (п`яти) робочих днів перевіряє достовірність отриманих акту приймання виконаних робіт та довідки про вартість виконаних робіт в частині фактично виконаних Робіт, їх відповідність показникам якості, комплектність виконавчої документації, та, у разі відсутності явних недоліків, підписує його в рамках цього ж строку, або направляє мотивоване заперечення проти такого підписання.

У випадку ненадання або надання Підрядником Замовнику неповного комплекту виконавчої документації, Замовник набуває право не приймати та не оплачувати акти приймання виконаних робіт, до моменту надання повного комплекту виконавчої документації.

У разі виявлення в процесі приймання-передачі Робіт недоліків, Замовник письмово повідомляє Підрядника про такі недоліки, та повідомляє його про час та місце зустрічі для складання акту про недоліки виконаних робіт, в якому обов`язково фіксується дата виявлення недоліків і дата щодо їх безкоштовного усунення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було проведене обстеження об`єкту виконання робіт, розроблено основні технічні рішення (план розміщення нового обладнання та трубопроводів з описом необхідної умови зупинки об`єкту на період виконання будівельно-монтажних робіт), які листом № 168Д-05 від 05.05.2023 року надано відповідачу на погодження. Листом № 7203ВИХ-23-1418 від 10.05.2023 останнім погоджено без зауважень основні технічні рішення, на підставі яких позивачем розроблено робочу документацію ТЕК-3/23 та передано на погодження замовнику. Листом Золотоніського ЛВУМГ №7203ВИХ-23-1816 від 17.07.2023 вказану робочу документацію погоджено замовником та в подальшому листом № 310-К-07 від 19.07.2023 позивачем передано відповідачу: Робочу документацію «ремонт вузлів редукування ГРС Кам`янець-Подільський Золотоніського ЛВУМГ ТОВ «Оператор ГТС України» Встановлення газового обладнання на ГРС Кам`янець-Подільський» ТЕК-3/23-ПЗ ТОМ 1 КНИГА 1 Пояснювальна записка Креслення: частина «АБ», «ТХ» та «ЕП»;Висновок експертизи з питань охорони праці №20538693.01.13.0268.23; Електронний носій CD-R.

Сторонами 20.07.2023 складено Акт № 1 здачі-приймання виконаних проектних робіт за Договором, який підписаний КЕП представників сторін, та згідно якого роботи з розробки та погодження робочої проектної документації по об`єкту «Послуги з ремонту і технічного обслуговування техніки (Ремонт вузлів редукування ГРС (газорозподільної станції) Кам`янець-Подільський Золотоніського ЛВУМГ)» в органах Держпраці та УкрЦСМ підрядник здав, а замовник прийняв за відсутності претензій.

Тобто, роботи із розробки, подання на експертизу та отримання результатів експертизи позивачем виконано у визначені умовами Договору та Додатку № 3 строки - 120 днів (до 21.07.2023 року).

Відповідно до погоджених строків виконання робіт за другим етапом роботи (виготовлення, доставка вузла редукування, будівельно-монтажні роботи) передбачалось виконати у період до 17.01.2024 року.

Позивач зазначає, що роботи за вказаним етапом неможливо було провести без відключення у повному обсязі об`єкту (ГРС Кам`янець-Подільський) від мережі газопостачання зі стравленням газу з існуючих трубопроводів та обладнання, що підлягають демонтажу та заміні.

Листом від 22.08.2023 № 397К-08 позивач звернувся до відповідача, у якому просив узгодити проведення робіт у відповідності до запропонованого графіку для можливості своєчасного завершення робіт до початку відбору газу в опалювальний сезон 2023 - 2024, де передбачалось відключення об`єкту від мережі газопостачання - зупинки ГРС Кам`янець-Подільський на період з 29.08.2023 по 11.10.2023.

Відповідач 31.08.2023 листом № 7203вих-23-2085 надав позивачу дозвіл на початок виконання будівельно-монтажних робіт та цього ж дня позивач листом від 31.08.2023 № 425Д-08 повідомив відповідача про готовність виїзду будівельно-монтажної бригади 04.09.2023 для виконання робіт, до якого долучив Технологічну послідовність виконання робіт на об`єкті.

Водночас, листом від 04.09.2023 № 7203вих-23-2119 відповідач просив позивача скоригувати план послідовності виконання робіт таким чином, щоб термін зупинки ГРС Кам`янець-Подільський був найкоротшим. Також просив до моменту зупинки ГРС поставити все необхідне обладнання, передбачене Договором, щоб мінімізувати термін, на який буде зупинена ГРС, тим самим гарантувавши безперебійне постачання газу споживачу в опалювальний сезон.

У відповідь позивач листом від 04.09.2023 № 429Д-09 надав відповідачу роз`яснення щодо неможливості зміни плану послідовності робіт у зв`язку з черговістю доставки обладнання, демонтажу існуючого та встановлення нового обладнання.

В подальшому, 06.09.2023 відповідач листом № 7203вих-23-2130 повторно надав дозвіл на початок виконання будівельно-монтажних робіт.

В матеріалах справи наявний Дозвіл (Згода) № 18/2023-ГРС від 04.09.2023 на виконання робіт на об`єктах ГРС, у якому початком виконання робіт визначено 04.09.2023, а закінченням - 23.03.2024.

Листом від 20.09.2023 № 560Д-10 позивач повідомив відповідача про наміри поставити обладнання 25-26.10.2023, а також надав оновлену послідовність виконання робіт на об`єкті, яка передбачає зупинку ГРС Кам`янець-Подільський з 27.10.2023 по 15.11.2023.

У відповідь на вказаний лист позивача відповідач листом від 24.10.2023 № 7203вих-23-2512 інформував позивача про можливість зупинки ГРС лише після приймання обладнання на ГРС згідно умов Договору та зазначив про порушення позивачем умов Договору в частині дотримання строків поставки (п. 5.1.9.7.), згідно з якими підрядник повинен забезпечити монтаж основного обладнання до початку опалювального сезону. Відповідач вважав недоцільною нову послідовність виконання робіт та зупинку ГРС у визначений позивачем період, у зв`язку з тим, що кожного дня збільшується потужність використанням газу і 100 тис. абонентів можуть залишитись без газу в опалювальний сезон.

Водночас, за результатами вхідного контролю, поставлене обладнання не було прийняте Золотоніським ЛВУМГ через ряд недоліків, про що позивач повідомлявся листами від 19.10.2023 № 7203ВИХ-23-2481 та від 03.11.2023 № 7203ВИХ-23-2585, які містили відповідну вимогу про усунення недоліків обладнання.

Відповідно до Акту № 1 приймання виконаних будівельних робіт (форма № КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за листопад 2023 року підрядник виконав роботи на суму 350 173,40 грн., зокрема, роботи з автоматизації, електротехнічні роботи, будівельні рішення тобто, які є роботами за ІІ етапом та не потребували зупинення ГРС Кам`янець-Подільський.

Вищезазначені акт та довідка були підписані з боку позивача - 07.12.2023, з боку відповідача - 12.12.2023, після усунення позивачем відповідних зауважень до обладнання та виконаних робіт.

Умовами п. 6.10 Договору передбачено право сторін зупинити виконання робіт в межах строку дії Договору у разі настання умов, за яких виконання робіт заборонено та/або не рекомендовано діючими нормативними, галузевими документами, національними стандартами та правилами, що регламентують предмет таких робіт. Таке зупинення згідно з п. 6.11. Договору має оформлюватись Актом про зупинку виконання робіт, складеним сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач листом від 25.10.2023 № 571Д-10 повідомив відповідача про зупинення з 26.10.2023 виконання робіт по Договору із одночасною зупинкою термінів виконання робіт відповідно до п. 6.10. Договору, про що склав Акт про зупинку виконання робіт. Однак, вказаний акт Договору не було підписано з боку відповідача у відповідності до п. 6.11 з посиланням на постачання неякісного обладнання підрядником та відсутність у останнього права на одностороннє призупинення виконання робіт за Договором.

В подальшому, відповідач листом від 22.01.2024 № 7203вих-24-135 повідомив позивача, що відповідно до відповіді № 214/Хмлф/100-24 від 18.01.2024 Золотоніського ЛВУМГ оптимальним періодом зупинки ГРС Кам`янець-Подільський є 01.06.2024 -31.07.2024.

При цьому в позовній заяві позивач зазначає, що фактично вказана пропозиція відповідача зроблена ним під час дії як Договору, так і строку виконання робіт за даним Договором, який за звичайних умов становить до 23.03.2024 року, відтак розцінює пропозицію відповідача як оферту про продовження строків виконання робіт за Договором до серпня 2024 року.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено під час розгляду справи, сторонами не заперечується, що роботи по спірному Договору були завершені 16.08.2024 року, що підтверджується Актом від 16.08.2024 року про завершення робіт по Договору № від 23.03.2023 року, згідно якого сторони підтвердили виконання підрядником роботи у повному обсязі на суму 54 328 184,21 грн. згідно актів виконаних робіт КБ-2в та КБ-3.

Отже, на підтвердження виконання робіт за Договором сторонами погоджені та підписані: Акт № 1 виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в за листопад 2023 від 16.11.2023 на суму 350 173,40 грн. та Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від 16.11.2023 (форма КБ-3); Акт № 1 виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в за квітень 2024 від 01.04.2024 на суму 27 687,38 грн. та Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від 01.04.2024 (форма КБ-3), фактично підписані відповідачем 28.06.2024 року; Акт № 1 виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в за липень 2024 від 02.07.2024 на суму 17 510,50 грн. та Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від 02.07.2024 (форма КБ-3);Акт№ 2 виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в за липень 2 2024 від 30.07.2024 на суму 44 256, 64 грн. та Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від 30.07.2024 (форма КБ-3);Акт № 1 виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в за серпень 2024 від 13.08.2024 на суму 727 280,18 грн. та Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від 13.08.2024 (форма КБ-3); Акт № 2 виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в за серпень 2 2024 від 16.08.2024 на суму 786 413,08 грн. та Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від 16.08.2024 (форма КБ-3); Акт від 16.08.2024 про завершення робіт по Договору № від 23.03.2023 року, у зв`язку з чим позивач вважає, що роботи по Договору № від 23.03.2023 р. були виконані в повному обсязі та в погоджені сторонами строки.

Як вбачається із наданих позивачем копій актів виконаних робіт за Договором, будь-які заперечення щодо належного виконання робіт за вказаними актами відсутні, зокрема, замовник претензій по об`єму та якості виконання робіт, зазначених в остаточно узгоджених актах виконаних робіт не має.

Доказів пред`явлення відповідачем претензій щодо виявлених відхилень при виконанні робіт від належної якості, обсягів та ціни робіт, як і обґрунтованих письмових відмов від їх оплати до суду не надходило, будь-які докази відступів від умов Договору, відмови від остаточного приймання виконаних робіт та підписання актів на час приймання робіт, а також заперечення щодо виконання позивачем умов Договору у вказаній в погоджених актах виконаних робіт частині з боку відповідача відсутні.

За таких обставин, суд доходить висновку, що позивачем виконано прийняті на себе зобов`язання по виконанню робіт, обумовлених Договором та в обсягах, зазначених в Актах виконаних робіт, а відповідачем, у свою чергу, прийнято виконання цих робіт у вказаних обсягах без будь - яких зауважень.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України (чинного на час виникнення спірних правовідносин) кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи та зазначається позивачем у позовній заві, виконання Договору № від 23.03.2023р. було забезпечено безумовною, безвідкличною гарантією на суму 2 729 932,80 грн. зі строком дії з 03.03.2023 по 30.05.2024 року.

Так, згідно п. 10.9.1 Договору відповідно до умов п. 6 розділу IV тендерної документації процедури закупівлі по предмету закупівлі «Послуги з ремонту і технічного обслуговування техніки (Ремонт вузлів редукування ГРС (газорозподільної станції) Кам`янець-Подільський Золотоніського ЛВУМГ)» згідно оголошення про проведення процедури закупівлі UA-2023-02-06-013731-a, оприлюдненого на веб-порталі Уповноваженого органу 06.02.2023 року, підрядник зобов`язується надати замовнику не пізніше дати укладення договору в забезпечення виконання Договору безвідкличну безумовну банківську гарантію (далі - Гарантія) на суму 2 729 932,80 грн., що становить 5% ціни цього Договору.

Відповідно до п. 10.9.3 Договору термін дії Гарантії - до 30 травня 2024 року включно.

Як становлено судом, 03 березня 2023 року між Акціонерним товариством «Комерційний Банк «Глобус» (гарант/банк за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект» (принципал за договором) було укладено Договір про надання гарантії №3497/ЮГ-23 (далі - Договір гарантії), відповідно до п.2.1 якого гарантійним випадком є невиконання/неналежне виконання принципалом перед бенефіціаром основного зобов`язання.

Надана в межах цього Договору Гарантія є безумовною, безвідкличною та надається у вигляді електронного документа, підписаного КЕП з накладеною кваліфікованою електронною печаткою Банка-Гаранта через програмний комплекс «М.Е.doc», яким накладено КЕП.

Розділами 1-12 Договору сторони узгодили предмет договору, умови забезпечення виконання зобов`язання та договірне списання, порядок надання гарантії, права та обов`язки сторін, відповідальність сторін, строк дії договору, інші умови тощо.

Суд зазначає, що за приписами статті 180 Господарського кодексу України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, є строком дії останнього.

Згідно з пунктом 12.1 Договору цей договір набуває чинності з моменту підписання уповноваженими представниками сторін та діє до дня повного виконання сторонами зобов`язання за цим Договором.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором гарантії, який підпадає під правове регулювання норм § 4 глави 49 Цивільного кодексу України та глави 22 Господарського кодексу України (чинного на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (статті 547 Цивільного кодексу України).

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (статті 548 Цивільного кодексу України).

Стаття 560 Цивільного кодексу України визначає, що за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Частиною 1 статті 200 Господарського кодексу України (чинного на час спірних правовідносин) визначено, що гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони (частина 2 статті 200 Господарського кодексу України).

Гарант має право висунути управненій стороні лише ті претензії, висунення яких допускається гарантійним листом. Зобов`язана сторона не має права висунути гаранту заперечення, які вона могла б висунути управненій стороні, якщо її договір з гарантом не містить зобов`язання гаранта внести до гарантійного листа застереження щодо висунення таких заперечень (частина 3 статті 200 Господарського кодексу України).

Отже, у відносинах за гарантією беруть участь три суб`єкти - гарант, беніфіціар та принципал. Забезпечувальна функція гарантії полягає у тому, що вона (гарантія) забезпечує належне виконання принципалом його обов`язку перед беніфіціаром. Гарантія - це односторонній правочин, змістом якого є обов`язок гаранта сплатити кредитору-бенефіціару грошову суму відповідно до умов гарантії у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією. Тобто гарантія створює зобов`язання тільки для гаранта.

Згідно із статтею 562 Цивільного кодексу України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

Відповідно до пунктів 2.1 та 2.2 Договору гарантії сума і валюта Гарантії: 2 729 932,80 грн.; строк дії Гарантії - з « 03» березня 2023 року по « 30» травня 2024 року.

Згідно із частиною 2 статті 563 Цивільного кодексу України вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.

Основною із функцій гарантій, зокрема і банківської гарантії, є забезпечувальна функція, яка полягає в тому, що вона (гарантія) забезпечує належне виконання зобов`язань принципала перед бенефіціаром.

За змістом положень статей 561, 566 Цивільного кодексу України гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Обов`язок гаранта перед кредитором обмежується сплатою суми, на яку видано гарантію. У разі порушення гарантом свого обов`язку його відповідальність перед кредитором не обмежується сумою, на яку видано гарантію, якщо інше не встановлено у гарантії.

Відповідно до частини 1 статті 563 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

Статтею 564 Цивільного кодексу України передбачено, що після одержання вимоги кредитора гарант повинен негайно повідомити про це боржника і передати йому копії вимоги разом з доданими до неї документами. Гарант повинен розглянути вимогу кредитора разом з доданими до неї документами в установлений у гарантії строк, а у разі його відсутності - в розумний строк і встановити відповідність вимоги та доданих до неї документів умовам гарантії.

Відповідно до Договору про надання банківської гарантії № 31497/ЮГ-23 від 03.03.2023 гарантійним випадком є невиконання/неналежне виконання Принципалом перед Бенефіціаром Основного зобов`язання, а саме: невиконання та/або неналежного виконання Принципалом взятих на себе договірних зобов`язань згідно Договору, що укладається за результатами процедури закупівлі «Послуги з ремонту і технічного обслуговування техніки (Ремонт вузлів редукування ГРС Кам`янець-Подільський Золотоніського ЛВУМГ) Код за Єдиним закупівельним словником: ДК 021:2015:50530000-9: Послуги з ремонту і технічного обслуговування техніки», відповідно до Основного зобов`язання.

При цьому, п. 10.9.5 Забезпеченого договору закріплено домовленість Сторін про те, що у разі невиконання (неналежного виконання) Підрядником своїх зобов`язань за цим Договором Замовник має право одержати задоволення своїх вимог, передбачених умовами цього Договору та чинним законодавством України, на умовах визначених Гарантією.

Як зазначено позивачем у позовній заяві, 30.04.2024 року на адресу Гаранта надійшло SWIFT-повідомлення - письмова вимога за Банківською гарантією № 31497 про сплату гарантійного платежу у сумі 2 729 932,80 грн., в якій відповідачем зазначена причина звернення - не виконання позивачем зобов`язання за Договором № від 23.03.2023 р.

За результатами розгляду вказаної вимоги 07.05.2024 року Гарант на виконання зобов`язань за Банківською гарантією №31497 перерахував на користь відповідача в оплату гарантії кошти в розмірі 2 729 932,80 грн. про що повідомив позивача листом №1-1695 від 08.05.2024 року.

При цьому суд відзначає, що зважаючи на безумовність Банківської гарантії №31497, яка не вимагає від Бенефіціара обґрунтувати свою вимогу та подавати окрім вимоги будь-які підтверджувальні документи, які б свідчили про настання гарантійного випадку, у АТ «КБ «Глобус» були відсутні правові підстави для відмови відповідачу у здійсненні сплати гарантійного платежу.

В подальшому, 10.05.2024 року позивач на виконання умов Договору №31497/ЮГ-23 від 03.03.2023 року відшкодував Банку-гаранту суму гарантійного платежу в розмірі 2 729 932,80 грн. відповідно до платіжної інструкції №442 від 10.05.2024 року, копія якої наявна в матеріалах справи.

Проте, як зазначено позивачем в позовній заяві, оскільки зобов`язання за Договором були виконані ним в повному обсязі, що підтверджується підписаними сторонами актами приймання виконаних будівельних робіт, а також враховуючи погодження сторонами продовження строку виконання робіт та непогодження відповідачем зупинки ГРС з 08.09.2023 року по 10.06.2024 року, гарантійний випадок, передбачений Договором, не настав, що свідчить про відсутність підстав для направлення відповідачем до Гаранта (АТ "КБ "Глобус") щодо сплати банківської гарантії у сумі 2 729 932,80 грн. та безпідставність отримання бенефіціаром грошових коштів від банку - гаранта у вказаній сумі, зазначаючи про перерахування Гарантом грошових коштів в сумі 2 729 932,80 грн. на користь відповідача (бенефіціара) не на виконання Договору та Банківської гарантії №31497 від 03.03.2023, поза межами домовленостей, передбаченими вказаними правочинами.

Таким чином, як зазначає позивач у позовній заяві, отримання відповідачем як бенефіціаром за банківською гарантією грошових коштів у сумі 2 729 932,80 грн., які в подальшому були відшкодовані Банку позивачем, є безпідставним збагаченням відповідача за рахунок позивача, у зв`язку з чим позивач на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача безпідставно набуті кошти у наведеній сумі у поданій суду позовній заяві.

За приписами статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

У відповідності до статті 124, пунктів 2, 3, 4 частини 2 статті 129 Конституції України та статей 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства, зокрема, є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд наголошує, що відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином обов`язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, покладено саме на сторони та інших учасників судового процесу, а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

При цьому, відповідач заперечує проти позовних вимог та зазначає, що станом на дату завершення терміну дії Договору - 21.04.2024 року відповідно до підписаних Актів виконаних робіт Підрядником роботи у повному обсязі не виконані, позаяк остаточне виконання всіх робіт за Договором відбулось тільки у серпні 2024 року відповідно до Акту про завершення робіт по Договору від 16.08.2024 року, та після фактичного звернення бенефіціара до банку - гаранта з вимогою від 30.04.2024 за Гарантією. Як зазначено відповідачем у відзиві на позовну заяву, за умовами пункту 4.1 Договору позивач як підрядник зобов`язався виконати роботи протягом 365 календарних днів з дати укладення Договору.

Як зазначалось судом вище, враховуючи положення ст. 846 ЦК України сторонами також узгоджено графік виконання робіт: І етап строком виконання до 21.07.2023 року, ІІ етап строком виконання до 17.01.2024 року та ІІІ етап, який як і роботи в цілому має бути завершений не пізніше 22.03.2024 року.

При цьому суд наголошує, що як вбачається зі змісту забезпеченого договору, самої Банківської гарантії № 31497 від 03.03.2023, а також Договору про надання гарантії 31497ЮГ-23 від 03.03.2023 року, забезпечуються не окремі договірні зобов`язання за Договором (етапи виконання робіт), а його належне виконання з боку підрядника (принципала) в цілому.

Під час виконання Договору підрядник звертався до замовника з пропозицією про пролонгацію терміну дії Договору та строків виконання робіт за Договором листами: №003Д-01 від 01.01.2024 (ТОВВХ-24-69 від 02.01.2024), №018Д від 10.01.2024 (ТОВВХ-24-897 від 10.01.2024) та №048Д-01 від 23.01.2024 (ТОВВХ-24-2229 від 23.01.2024), посилаючись на призупинення робіт.

Особливості укладання договору про закупівлю та внесення змін до нього врегульовано у статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", частина 5 якої яка містить загальне правило про те, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю (пункт 4 частини п`ятої статті 41).

Вказана норма передбачає можливість внесення змін до договору про закупівлю (зміна істотних умов) щодо продовження строку дії договору та строку виконання зобов`язань у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили.

Однак, неналежне виконання зобов`язань за Договором, зокрема, поставка неякісного обладнання та з наявністю зауважень щодо якості, про яку зазначалось вище та яка зумовила коригування актів приймання виконаних будівельних робіт та тривале усунення недоліків/зауважень з боку підрядника, не може бути визнана такою об`єктивною обставиною.

Так, визначені Договором роботи виконувались в три етапи, другий з яких - виготовлення, доставка вузла редукування, будівельно-монтажні роботи, мав бути завершений підрядником не пізніше 17.01.2024, а також термін поставки основного обладнання не повинен перевищувати 6 (шість) місяців з дати укладання договору, тобто до 23.09.2023, а його монтаж мав бути проведений до початку опалювального сезону, який відповідно до рішення виконавчого комітету № 287 від 17.10.2023 Кам`янець- Подільської міської ради, розпочався 18.10.2023 року.

При цьому, у зв`язку із недотриманням умов Договору та поставкою неякісного обладнання, підрядником не було змонтовано обладнання до початку опалювального сезону, у зв`язку з чим позивач неодноразово звертався до замовника із пропозиціями щодо зупинення подачі газу на ГРС Кам`янець-Подільський, які відхилялись відповідачем, зокрема, з міркувань суспільних інтересів щодо недопущення припинення газопостачання в регіоні в опалювальний період.

Не погоджуючись з відмовою відповідача ТОВ «ТЕПЛОЕНЕРГОКОМПЛЕКТ» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про спонукання замовника виконати умови договору шляхом зобов`язання забезпечити зупинку подачі газу на ГРС Кам`янець-Подільський та його стравлення із трубопроводів та обладнання, що підлягає демонтажу та заміні на період від 50 (п`ятдесяти) до 60 (шістдесяти) днів на об`єкті розташованому у Хмельницькій області, Кам`янець Подільський район, с. Кам`янка, 9 вул. Т. Шевченка, 168.

Звертаючись до суду із даним позовом позивач зазначив про невиконання відповідачем свого зустрічного обов`язку за Договором по зупинці ГРС Кам`янець-Подільський, що призвело до неможливості подальшого виконання позивачем робіт за другим етапом та отримання оплати за роботу. При цьому зазначає, що невиконання відповідачем умов Договору позбавляє позивача того, на що він розраховував при укладенні Договору. У зв`язку із зазначеним, позивачем заявлено вимогу про спонукання відповідача виконати умови Договору, виконання яких надасть Товариству з обмеженою відповідальністю "Теплоенергокомплект" можливість реалізувати право на отримання оплати за виконану роботу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.06.2024 року у справі № 910/2311/24, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2024 року, відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Наразі, рішення вмотивоване тим, що зупинення роботи ГРС Кам`янець-Подільський за місцем проведення робіт після початку опалювального сезону і до поставки визначеного договором обладнання суперечить умовам самого Договору, зокрема, підпункту 5.1.9.7. Додатку №1 до Договору, згідно якого підрядник повинен забезпечити монтаж основного обладнання (пункту вимірювання витрати газу) до початку опалювального сезону, для забезпечення чого термін поставки основного обладнання не повинен перевищувати 6 (шість) місяців з дати укладання договору. Судом також враховано, що така зупинка не є можливою у період опалювального сезону враховуючи суспільний інтерес.

Так, статтею 654 Цивільного Кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Строки виконання Робіт можуть бути змінені з внесенням відповідних змін у цей Договір у випадках, передбачених чинним законодавством України (п. 4.2 Договору).

Окрім цього, приймаючи до уваги пункти 14.4, 14.6 Договору, якими сторонами погоджено неможливість зміни істотних умов цього Договору після його підписання і до виконання Сторонами своїх зобов`язань в повному обсязі, крім випадків, які визначені в Законі України «Про публічні закупівлі», а також внесення всіх змін і доповнень до цього Договору виключно шляхом укладення відповідної додаткової угоди до Договору, яка підписується уповноваженими представниками Сторін та є невід`ємною частиною цього Договору, подальше узгодження плану виконання робіт, про яке зазначає позивач, не може вважатись змінами в умови договору.

Зокрема, враховуючи також той факт, що план- графік виконання робіт має на меті лише узгодження взаємних дій на досягнення якнайшвидшого та якісного завершення обумовлених Договором робіт, пропозиція надати план-графік виконання робіт не може бути розцінена як пропозиція чи правомірна підстава в контексті ст.41 Закону України «Публічні закупівлі» для укладення додаткових угод,

При цьому суд зазначає, що за змістом статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною 4 цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони.

При укладенні договору та визначенні його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, за яких він буде виконуватися. Інтереси сторін можуть порушуватися будь-якою зміною обставин, що виникає під час виконання договору, проте лише істотна зміна обставин визнається підставою для вимоги про зміну договору. Зміна обставин вважається істотною тільки тоді, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони б не уклали договір або уклали б його на інших умовах (подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 07.11.2023 у справі № 920/660/22, від 12.10.2023 у справі № 910/5029/22, від 19.01.2023 у справі № 910/14623/21, від 20.06.2023 у справі № 910/7583/22, від 17.05.2023 у справі № 914/865/22).

Отже, за змістом статті 652 ЦК зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин в судовому порядку, як і розірвання договору з цих підстав, виходячи з принципу свободи договору, є заходами, що застосовуються за наявності підтвердження дійсної істотної зміни обставин, з яких виходили сторони, укладаючи цей правочин. При цьому закон пов`язує можливість внесення змін до договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною 2 статті 652 ЦК, при істотній зміні обставин.

На відміну від форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які роблять неможливим виконання зобов`язання в принципі, істотна зміна обставин є оціночною категорією, яка полягає у розвитку договірного зобов`язання таким чином, що виконання зобов`язання для однієї зі сторін договору стає більш обтяженим, ускладненим, наприклад, у силу збільшення для сторони вартості виконуваного або зменшення цінності отримуваного стороною виконання, чим суттєво змінюється рівновага договірних стосунків, призводячи до неможливості виконання зобов`язання. Подібна позиція щодо суті істотної зміни обставин була викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 910/15484/17.

Суд зазначає, що настання форс-мажору та настання істотної зміни обставин призводять до різних правових наслідків, встановлених статтями 617 та 652 ЦК України.

Ураховуючи викладене, положення статті 652 ЦК України можуть бути застосовані до правовідносин лише у випадку відсутності існування обставин непереборної сили та за умови доведення наявності всіх чотирьох умов, передбачених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про Торгово-промислові палати» торгово - промислові палати мають право, зокрема, проводити за дорученням державних органів незалежну експертизу проектів нормативно-правових актів з питань економіки, зовнішньоекономічних зв`язків, а також з інших питань, що стосуються прав та інтересів підприємців; надавати за дорученням українських та іноземних юридичних і фізичних осіб послуги, пов`язані із захистом їх прав та інтересів, відповідно до законодавства України та міжнародних договорів України.

Відтак, у межах повноважень ТПП України надає за дорученням українських юридичних осіб послуги, пов`язанні із захистом їх прав та інтересів, відповідно до законодавства України та міжнародних договорів, в тому числі готує фахові висновки щодо підтвердження істотних змін обставин у разі суттєвого ускладнення виконання зобов`язань за договором, зумовленого істотною зміною обставин (hardship), в рамках норми ст. 652 ЦК України, як доказ необхідності внесення змін до договору або його розірвання.

Суд звертає увагу, що на відміну від форс-мажору, істотна зміна обставин не впливає на строк виконання зобов`язань (не змінює його) і не звільняє сторону від відповідальності за невиконання, а дозволяє припинити таке виконання (розірвання договору) чи змінити умови такого виконання або умови договору в цілому (для досягнення балансу інтересів сторін, який був порушений через істотну зміну обставин).

Відтак, форс-мажор (ст.617 ЦК України) та істотна зміна обставин (ст.652 ЦК України) є різними правовими ситуаціями та мають різну правову природу, отже стаття 652 ЦК України може бути застосована у випадку відсутності існування форс-мажору, але має застосовуватись за наявності всіх чотирьох умов, необхідних для внесення змін до договору за рішенням суду.

Проте, матеріали справи не містять та позивачем не надано суду доказів реалізації як передбаченого статтею 652 ЦК України права на звернення до суду з вимогами про внесення змін до Договору у зв`язку з істотною зміною обставин, так і отриманого відповідного фахового висновку ТПП про істотні зміни обставини, наданого в межах вище передбачених ст. 11 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" повноважень ТПП.

Отже, враховуючи відсутність додаткових угод, якими б вносились зміни до пункту 4.1 Договору та Графіку виконання робіт, яким є Додаток №3 до Договору і є його частиною, висновок позивача про те, що сторони в письмовій формі узгодили нові строки виконання робіт суперечить фактичним обставинам справи.

Суд також приймає до уваги той факт, що за змістом листування сторін підрядник у листуванні повідомлявся відповідачем про відсутність підстав для продовження строку дії Договору і строку виконання визначених ним робіт, що додатково спростовує твердження позивача про двостороннє погодження замовником продовження строків виконання робіт.

Окремо суд звертає увагу, що передбачене Договором (п. 6.10) зупинення виконання робіт сторонами як тимчасовий захід могло бути застосовано виключно в межах строку Договору та погодженого строку виконання робіт, що апріорі не може слугувати фактом оферти на продовження дії договору/виконання робіт без укладення додаткової угоди, позаяк таке зупинення не є підставою для автоматичного продовження договору після його завершення чи закінчення терміну виконання.

Пунктом 10.9.5 Договору у разі невиконання (неналежного виконання) Підрядником своїх зобов`язань за цим Договором Замовник має право одержати задоволення своїх вимог, передбачених умовами цього Договору та чинним законодавством України, на умовах визначених Гарантією.

Разом з тим, як вбачається із наданих позивачем копій актів передачі виконаних робіт, станом на 21.04.2024 (дата завершення терміну дії Договору) відповідно до підписаних актів виконаних робіт підрядником виконано робіт на 22 669 923,81 грн., що становить 50% від загальної суми Договору.

Отже, звернення бенефіціара до гаранта з вимогою про виконання зобов`язань за банківською гарантією №31497 від 03.03.2023 мало місці після спливу терміну дії забезпеченого Договору за наявного та очевидного прострочення виконання договірних зобов`язань принципалом, а тому сума відповідальності бенефіціара за неналежне виконання забезпеченого зобов`язання отримана відповідачем підставно та правомірно.

Згідно із статтею 562 Цивільного кодексу України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

Порядок, умови надання та отримання банками гарантій та їх виконання регулюються Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженим постановою Правління Національного банку України № 639 від 15.12.2004 року (далі - Положення).

Так, у пункті 9 ч. 3 розділу I Положення визначено, що гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант приймає на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром (оформлене в письмовій формі або у формі повідомлення) сплатити кошти за принципала в разі невиконання останнім своїх зобов`язань у повному обсязі або їх частину в разі пред`явлення бенефіціаром вимоги та дотримання всіх вимог, передбачених умовами гарантії. Вказаним Положенням передбачено, що безвідклична гарантія - гарантія, умови якої не можуть бути змінені і вона не може бути припинена банком-гарантом згідно із заявою принципала без згоди та погодження з бенефіціаром; безумовна гарантія - гарантія, за якою банк-гарант у разі порушення принципалом свого зобов`язання, забезпеченого гарантією, сплачує кошти бенефіціару за першою його вимогою без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов.

За змістом положень статей 561, 566 Цивільного кодексу України гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Обов`язок гаранта перед кредитором обмежується сплатою суми, на яку видано гарантію. У разі порушення гарантом свого обов`язку його відповідальність перед кредитором не обмежується сумою, на яку видано гарантію, якщо інше не встановлено у гарантії.

Частиною 1 статті 563 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

При цьому судом враховано правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 17.05.2024 у справі № 910/17772/20, згідно якої об`єднана палата вважає, що законодавчі положення про те, що гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником; гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, слід розуміти таким чином, що звернення бенефіціара до гаранта з вимогою про сплати грошової суми у випадку, коли принципал не порушив основного зобов`язання (наприклад, якщо воно припинене виконанням або з інших підстав, чи є недійсним) є правопорушенням. Водночас це правопорушення спрямоване проти принципала, а не проти гаранта, і воно не впливає на обов`язок гаранта по сплаті відповідної суми за гарантією.

Верховний Суд у постанові від 14.02.2024 по справі № 911/94/23 виснував про те, що закон для припинення зобов`язання не передбачає такої підстави як закінчення строку дії договору, яке лишилося невиконаним. Зобов`язання, невиконане боржником перед кредитором у повному обсязі протягом строку дії договору, продовжує своє існування до його повного і належного виконання або ж припинення в регламентований договором спосіб, якщо інше не визначено таким договором або законом. Невиконане зобов`язання має виконуватися або припинятися на вже погоджених сторонами у договорі умовах, незважаючи на визначений строк дії такого.

Тобто, узгодження строків зупинення роботи ГРС після завершення опалювального періоду з метою монтажних робіт основного обладнання не змінює договірних строків виконання робіт, а лише спрямоване на виконання Договору та припинення договірних зобов`язань їх виконанням.

В контексті вищенаведеного суд зазначає, що в даному спорі звернення Бенефіціара до Гаранта з вимогою про виконання зобов`язань за банківською гарантією № 31497 від 03.03.2023 та отримання коштів за гарантією мало місце як після спливу терміну дії Забезпеченого договору, так і після строку виконання робіт, тобто за умови наявного та очевидного прострочення виконання договірних зобов`язань принципалом.

Згідно із статтею 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто, в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Отже, за відсутності порушення (невиконання чи неналежного виконання) основного зобов`язання принципалом, у бенефіціара не виникає підстав для звернення до гаранта для виплати суми банківської гарантії, у такому випадку повернення бенефіціаром принципалу коштів за банківською гарантією відбувається відповідно до статті 1212 ЦК України як безпідставно набутих.

У разі ненастання гарантійного випадку через виконання принципалом основного зобов`язання (відсутності порушення), сплачені кошти за банківською гарантією вважаються такими, що отримані бенефіціаром поза межами домовленостей, не на виконання основного договору та договору банківської гарантії, незважаючи на те, що сплачені у зв`язку із цими правочинами, та підлягають стягненню за статтею 1212 ЦК України, оскільки інших способів повернення цих коштів за таких обставин закон не передбачає (за умови, що договорами не встановлено інше).

Аналогічні висновки наведені об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 17.05.2024 у справі № 910/17772/20, в якій об`єднана палата виснувала, що кредитор-бенефіціар має право вимоги як за основним зобов`язанням, так і за незалежною від цього зобов`язання гарантією. Якщо він не отримає виконання за основним зобов`язанням, то, пред`явивши вимогу гаранту, отримає виконання.

Якщо ж бенефіціар за відсутності основного зобов`язання (наприклад, якщо воно припинене виконанням з інших підстав, є недійсним) звернеться до гаранта і отримає від нього грошову суму, то таке є набуттям майна (грошей) без достатньої правової підстави за рахунок потерпілого, оскільки за загальним правилом частини першої статті 569 ЦК України гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, то постраждалим є боржник (принципал). Він вправі звернутись до бенефіціара з вимогою про повернення принципалу коштів, сплачених гарантом, за правилами глави 83 "Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави" ЦК України (постанова Верховного Суду від 01.10.2024 року у справі № 910/19574/23).

Таким чином, враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про недоведеність позивачем у встановленому законодавством порядку, зокрема, в розумінні ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, та, відповідно, відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції законів України та на засадах верховенства права (частина 1статті 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22 лютого 2007 року в справі "Красуля проти Росії", від 5 травня 2011 року в справі "Ільяді проти Росії", від 28 жовтня 2010 року в справі "Трофимчук проти України", від 9 грудня 1994 року в справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 1 липня 2003 року в справі "Суомінен проти Фінляндії", від 7 червня 2008 року в справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Відповідно до пункту 58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (Заява № 4909/04) від 10.02.2010 року у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

При цьому суд наголошує, що усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині рішення, взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду та не суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства.

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

Відповідно до приписів ч.ч.1, 2, 5 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухвалюватись у відповідності до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом та з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що позивач не довів в розумінні статті 74 Господарського процесуального кодексу України ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні позову з огляду на його необґрунтованість та недоведеність.

Відповідно до частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються судом на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 73-80, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення складено та підписано 05 січня 2026 року.

Суддя А.М.Селівон