ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"30" грудня 2025 р. м ХарківСправа № 922/1230/25 (922/4638/25)

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Усатого В.О.

розглянувши матеріали

позовної заявиФонду державного майна України (01133,м.Київ, вул.Генерала Алмазова, буд.18/9, )
до 1) Державного підприємства "Державний інститут по проектуванню підприємств коксохімічної промисловості" (61002,м.Харків, вул.Сумська, буд.60, ) , 2) Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІПРОКОКС ЄВРОПА» (GIPROKOKS EUROPE S.R.O.) , 2) Спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Державний інститут по проектуванню підприємств коксохімічної промисловості» (61002, м.Харків, вул.Сумська, буд.60, )
про визнання недійсним рішення, зобов`язання вчинити певні дії в межах справи про банкрутство Державного підприємства "Державний інститут по проектуванню підприємств коксохімічної промисловості"

ВСТАНОВИВ:

Фонд державного майна України звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до 1) Державного підприємства "Державний інститут по проектуванню підприємств коксохімічної промисловості", 2) Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІПРОКОКС ЄВРОПА» (GIPROKOKS EUROPE S.R.O.), 3) Спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Державний інститут по проектуванню підприємств коксохімічної промисловості», в якій просить суд:

1. Позов Фонду державного майна України задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати недійсним рішення засновників № 12/11-204 Спільного підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Державний інститут по проектуванню підприємств коксохімічної промисловості» від 12.11.2024.

3. Визнати недійсним Сертифікат прийняття № 20/11-2024 на права інтелектуальної власності, укладений між Державним підприємством «Державний інститут по проeктуванню підприємств коксохімічної промисловості» та Спільним підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Державний інститут по проектуванню підприємств коксохімічної промисловості».

4. Визнати недійсним акт прийому-передачі фінансової звітності від Державного підприємства «Державний інститут по проeктуванню підприємств коксохімічної промисловості» до Спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Державний інститут по проектуванню підприємств коксохімічної промисловості» від 18.11.2024.

5. Зобов`язати Спільне підприємство у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Державний інститут по проектуванню підприємств коксохімічної промисловості» повернути Державному підприємству «Державний інститут по проєктуванню підприємств коксохімічної промисловості» фінансову звітність, всі права та зобов`язання ДП «ГИПРОКОКС» та документацію згідно з переліком передану за актом прийому-передачі фінансової звітності від 18.11.2024.

6. Зобов`язати Спільне підприємство у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Державний інститут по проектуванню підприємств коксохімічної промисловості» повернути Державному підприємству «Державний інститут по проєктуванню підприємств коксохімічної промисловості» майнові права інтелектальної власності як внесок до статутного капіталу, виключні майнові права на які зберіглися за ДП «ГИПРОКОКС» у відповідності до ст. 60 ЗУ «Про наукову і науково-технічну діяльність» та декрету Кабінету Міністрів України від 31 грудня 1992 року № 24-92 «Про впорядковання діяльності суб`єктів підприємницької діяльності, створених за участю державних підприємств» в розмірі 17 806 581 (сімнадцять мільйонів вісімсот шість тисяч п`ятсот вісімдесят одна) гривня 37 копійок, вартість яких визначено на підставі фінансової звітності ДП «ГИПОРОКОКС» та незалежної оцінки, здійсненої відповідно до законодавства України ТОВ «Оцінка 24».

7. Судові витрати покласти на відповідачів.

Суд зазначає, що в межах справи 922/1230/25 ухвалою Господарського суду Харківської області від 25.04.2025, крім іншого, відкрито провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Державний інститут по проектуванню підприємств коксохімічної промисловості" (61002, м. Харків, вул. Сумська, 60, ). Визнано вимоги ініціюючого кредитора - ТОВ "Трейдторг Продакшн" до боржника в розмірі 10 800 000,00 грн основного боргу, 24 224,00 грн - витрат зі сплати судового збору за подання до суду заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство, 72 000,00 грн - витрат на авансування винагороди арбітражному керуючому. Введено мораторій на задоволенні вимог кредиторів. Введено процедуру розпорядження майном ДП "Гипрококс". Призначено розпорядником майна ДП "Гипрококс" арбітражну керуючу Венську Оксану Олександрівну (адреса для листування: 49000, м. Дніпро, а/с 162; свідоцтво № 174 від 24.04.2013; РНОКПП НОМЕР_1 ).

25.04.2025 здійснено офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Державний інститут по проектуванню підприємств коксохімічної промисловості" за №75910.

Частиною другою статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними ГОСПОДАРСЬКИМ ПРОЦЕСУАЛЬНИМ КОДЕКСОМ УКРАЇНИ. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду позовна заява в межах справи про банкрутство (вхідний номер 4638/25 від 25.12.2025) передана на розгляд судді Усатому В.О.

Розглянувши матеріали позовної заяви, господарський суд встановив, що позовну заяву подано без додержання процесуальних вимог статей 162, 164 ГПК України з огляду на наступне.

Відповідно до приписів п.2 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити: 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців); відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

В свою чергу, судом за позовними матеріалами встановлено, що відповідачем2 у справі визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «ГІПРОКОКС ЄВРОПА» (GIPROKOKS EUROPE S.R.O.) яке є нерезидентом України та є юридичною особою, що створена і існує за законодавством країни Словацька Республіка та інформація щодо наявності на території України офіційно зареєстрованого представництва відповідача2 на момент вирішення питання про відкриття провадження у справі у суду відсутня.

Відповідно до ст. 365 Господарського процесуального кодексу України іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 74 Закону України «Про міжнародне приватне право» процесуальна правоздатність і дієздатність іноземних осіб в Україні визначаються відповідно до права України.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про міжнародне приватне право» цивільна правоздатність та дієздатність юридичної особи визначається особистим законом юридичної особи. При цьому ст. 25 цього Закону встановлює, що особистим законом юридичної особи вважається право держави місцезнаходження юридичної особи (тобто право держави, у якій юридична особа зареєстрована або іншим чином створена згідно з правом цієї держави).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 8 Закону України «Про міжнародне приватне право» при застосуванні права іноземної держави суд чи інший орган встановлює зміст його норм згідно з їх офіційним тлумаченням, практикою застосування і доктриною у відповідній іноземній державі. Особи, які беруть участь у справі, мають право подавати документи, що підтверджують зміст норм права іноземної держави, на які вони посилаються в обґрунтуванні своїх вимог або заперечень, іншим чином сприяти суду чи іншому органу у встановленні змісту цих норм.

З метою дотримання вимог законодавства щодо правосуб`єктності сторін даного спору Господарський суд має вживати заходів для встановлення статусу іноземного підприємства чи організації, яка є учасником судового процесу. При цьому доказом правосуб`єктності юридичної особи є сертифікат реєстрації, витяг з торгового реєстру тощо.

Підстави визнання підсудності справ з іноземним елементом судам України визначені в ст. 76 Закон України «Про міжнародне приватне право».

Враховуючи вищезазначене, позивачем в порушення п.2 ч. 3 ст. 162 ГПК України не надано належних доказів, що підтверджують правовий статус відповідача2 (нерезидента України) Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІПРОКОКС ЄВРОПА» (GIPROKOKS EUROPE S.R.O.) як юридичної особи за законодавством країни, де її створено, зокрема Республіки Словаччина, а саме оригіналу або нотаріально засвідченої копії сертифікатів реєстрації або витягу з торгового реєстру щодо вказаної особи.

За приписами ч.1 та п.5 ч.3 ст.162 ГПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Згідно з ч.2 ст.80 ГПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ч.2 ст.164 ГПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Отже, за змістом ГПК України подання суду доказів є обов`язком, а не правом позивача як особи, що висуває певні вимоги.

В пунктах 17, 18 та 20 Постанови від 06.02.2019 у справі №916/3130/17 КГС ВС зазначив: «на відміну від попередньої редакції ГПК України, статтею 80 цього Кодексу у редакції, чинній на момент розгляду даного спору, чітко врегульовано порядок та строки подання доказів учасниками справи. Так, за частиною 2 вказаної статті позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу; у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів (частини 4, 5 вказаної статті).

В абз.3 п.5.3. Постанови КГС ВС від 26.02.2019 у справі №913/632/17 також зазначено: «У розумінні наведених положень (статті 80 ГПК України) докази, які підтверджують заявлені вимоги, мають бути подані позивачем одночасно з позовною заявою, а неможливість подання доказів у цей строк повинна бути письмово доведена позивачем до суду та належним чином обґрунтована.»

Отже, за змістом вказаних норм всі докази, які підтверджують заявлені вимоги, мають бути подані позивачем одночасно з позовною заявою, а неможливість подання доказів у цей строк повинна бути письмово доведена позивачем до суду та належним чином обґрунтована.

Так, в обґрунтування позовної заяви Фонд державного майна України, крім іншого, посилається на недотримання відповідачем1 положень Статуту Державного підприємства "Державний інститут по проектуванню підприємств коксохімічної промисловості", затвердженого наказом Фонду державного майна України від 09.03.2023 №463 (Статут).

Разом з цим, вищезазначений Статут не було долучено Фондом державного майна України до матеріалів позовної заяви.

Вказані обставини свідчать про порушення позивачем вимог ч.2 ст.164 ГПК України.

Згідно п. 8 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити, перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Судом встановлено, що позовна заява Фонду державного майна України не містить відомостей щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до позовної заяви.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують направлення іншим учасникам справи копій позовної заяви і доданих до неї документів з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 172 Господарського процесуального кодексу України позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копію та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Однак, у супереч наведеним вище вимогам, у якості доказів направлення відповідачу2 копії позовної заяви з додатками позивачем не надано опис вкладення в поштовий конверт.

Крім того, суд зазначає, що згідно із ч. 2, 4, 5 ст. 91 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

При цьому до письмових доказів, викладених недержавною мовою, повинні додаватися переклади державною (українською) мовою, засвідчені належним чином. Вірність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально засвідченою в порядку ст. 79 Закону України «Про нотаріат». Пунктом 2 гл. 8 р. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі Порядок № 296/5), визначено: якщо нотаріус не знає відповідних мов (однієї з них), переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус за правилами, передбаченими цим Порядком. Переклад має бути зроблений з усього тексту документа, що перекладається, і закінчуватися підписами. Під текстами оригіналу та перекладу вміщується підпис перекладача у разі здійснення перекладу перекладачем. Посвідчувальний напис викладається під текстами документа і перекладу з нього. Переклад, розміщений на окремому від оригіналу чи копії аркуші, прикріплюється до нього, прошнуровується і скріплюється підписом нотаріуса і його печаткою. Аналогічна позиція викладена в постановах КГС ВС від 12.03.2025 у справі № 910/20940/21 (910/19964/23), від 03.03.2025 у справі № 910/628/20.

У відповідності до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. Згідно із ч. 1 ст. 10 ГПК України господарське судочинство в судах здійснюється державною мовою.

Судом встановлено, що окремі додатки до позову містять лише англійську та словацьку мови, зокрема пункт 12 додатків до позовної заяви, а саме "роздруківка з сайту".

За таких обставин, подана позивачем позовна заява не відповідає імперативним вимогам статті 164 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до п. 1, 2 статті 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, позовна заява на підставі статті 174 ГПК України підлягає залишенню без руху для усунення вищезазначених недоліків.

Керуючись статтями 162, 164, 172, 174, 234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Залишити без руху позовну заяву Фонду державного майна України (вх.№ 4638/25 від 25.12.2025).

Надати позивачу строк 10 днів з дня вручення йому цієї ухвали для усунення недоліків, а саме:

- надати докази, які підтверджують правовий статус відповідача2 (нерезидента України) Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІПРОКОКС ЄВРОПА» (GIPROKOKS EUROPE S.R.O.) як юридичної особи за законодавством країни, де її створено, зокрема Республіки Словаччина, а саме оригіналу або нотаріально засвідченої копії сертифікатів реєстрації або витягу з торгового реєстру щодо вказаної особи;

- надати належним чином завірену копію Статуту Державного підприємства "Державний інститут по проектуванню підприємств коксохімічної промисловості", затвердженого наказом Фонду державного майна України від 09.03.2023 №463;

- зазначити про відомості щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до позовної заяви;

- надати документи, які підтверджують направлення відповідачу2, копії позовної заяви і доданих до неї документів, а саме опис вкладення до поштового відправлення, який повинен містити вичерпний перелік найменувань документів, що надсилаються та бути оформленим відповідно до вимог Правил надання послуг поштового зв`язку;

- надати засвідчений в порядку ст. 79 Закону України «Про нотаріат» переклад на державну (українську) мову додаток до позовної заяви, а саме п.12 "роздруківка з сайту";

Роз`яснити, що якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статті 176 цього Кодексу.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Ухвалу складено та підписано 30.12.2025.

СуддяВ.О. Усатий