ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2025 р. м. Київ Справа № 910/7499/25

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ ФарбиУкраїни»

ОСОБА_1

про стягнення 1 310 585,45 грн. (зменшено до 1 298 585,45 грн.)

Суддя Карпечкін Т.П.

За участю представників сторін:

Від позивача: Цуперяк І.В.;

Від відповідача 1: не з`явився;

Від відповідача 2: Мороз С.С.

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ ФарбиУкраїни», ОСОБА_1 про солідарне стягнення 1 310 585,45 грн., з яких: 1 301 500,00 грн. основного боргу, 4 882,23 грн. 3% річних, 4 203,22 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.07.2025 відкрито провадження у справі № 910/7499/25 за правилами загального позовного провадження. Сторони належним чином повідомлені про дане судове провадження.

В ході підготовчого провадження у справі № 910/7499/25 судові засідання відкладались з метою з`ясування усіх обставин, передбачених ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

26.08.2025 через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач просить стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України» та ОСОБА_1 1 298 585,45 грн., з яких: 1 289 500,00 грн. основного боргу, 4 882,23 грн. 3 % річних, 4 203,22 грн. інфляційних втрат.

Також, в ході підготовчого провадження у справі судом були відхилені клопотання відповідачів про зупинення провадження у справі як необґрунтовані та безпідставні, оскільки оскарження поручителем укладеного ним же договору поруки не впливає на чинність основного зобов`язання.

За наслідками підготовчого провадження у справі позивач позовні вимоги підтримав, відповідачі проти позову заперечували. Також сторони зазначили про те, що ними повідомлено про всі відомі обставини справи, та надані суду всі наявні у них докази.

На виконання вимог ч. 1 ст. 177 Господарського процесуального кодексу України та ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України судом під час підготовчого провадження у справі № 910/7499/25 вирішено питання та вчинено усі дії, необхідні для підготовки справи до розгляду по суті.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Враховуючи те, що судом під час підготовчого судового засідання вирішено питання, зазначені в ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України та вчинено усі необхідні дії, передбачені ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного, своєчасного та безперешкодного розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті на 22.12.2025.

У судовому засіданні 22.12.2025 представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача 1 у судове засідання не з`явився, представник відповідача 2 проти позову заперечував.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 22.12.2025 судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, Товариством з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» подано позов про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ ФарбиУкраїни» та ОСОБА_1 (згідно з заявою про зменшення розміру позовних вимог) 1 298 585,45 грн., з яких: 1 289 500,00 грн. основного боргу, 4 882,23 грн. 3 % річних, 4 203,22 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (позивач, Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України» (відповідач 1, Споживач) укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу від 01.02.2024 № 73718018ПВ (далі Договір), додатком 2 до якого є комерційна пропозиція «Вільна (строкова)» постачальника електричної енергії ТОВ «Київські енергетичні послуги» (далі Комерційна пропозиція).

Відповідно до п. 9.1 Комерційної пропозиції Договір на умовах даної Комерційної пропозиції укладається на строк до 30.04.2024. В подальшому строк дії Договору неодноразово продовжувався шляхом підписання відповідних додаткових угод. Зокрема, продовження дії Договору щодо розрахункових періодів позовного періоду врегульовано шляхом підписання сторонами Додаткових угод б/н від 01.10.2024 (строк дії Договору продовжено до 31.12.2024) та б/н від 01.01.2025 (строк дії Договору продовжено до 31.03.2025).

Однак, дію Договору було достроково припинено з 21.02.2025 (останній день дії Договору 20.02.2025), про що відповідача 1 повідомлено листом від 30.01.2025 № 25/4/7/10/6654, який підписано шляхом накладання електронного підпису та направлено на електронну пошту відповідача 1. При цьому, згідно абз. 3 п. 13.1 Договору в частині виконання зобов`язань Споживача щодо оплати Договір діє до повного виконання Споживачем таких зобов`язань.

Відповідно до п. 2.1 Договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами Договору.

Згідно абз. 1 п. 5.1 Договору Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією.

Пункт 5.5 Договору визначає, що розрахунковим періодом за Договором є календарний місяць.

Пунктом 4.20 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (далі ПРРЕЕ) передбачено, що у випадку припинення дії договору розрахунковий період для останнього платежу починається з першого дня останнього календарного місяця постачання електричної енергії та закінчується в останній день постачання електричної енергії.

Відповідно до п. 5.1 Комерційної пропозиції остаточний розрахунок за фактичним обсягом споживання здійснюється не пізніше, ніж на 5 робочий день після закінчення розрахункового періоду після здійснення нарахування Постачальником.

Згідно з п. 6.3 Комерційної пропозиції рахунок на оплату фактично спожитого у розрахунковому періоді обсягу електричної енергії надається, як правило, до 10 числа місяця наступного за розрахунковим (після отримання звіту Споживача про покази засобу обліку Постачальником або після отримання Постачальником від Оператора системи розподілу даних про обсяги споживання Споживача). У разі неодержання рахунку Споживач самостійно оформляє платіжні документи та здійснює оплату на їх підставі у строк, зазначений у п. 5.1 Комерційної пропозиції.

Також, 13.01.2025 між позивачем, відповідачем 1 та ОСОБА_1 (відповідачем 2) укладено Договір поруки № 73718018/01/2025 (далі Договір поруки).

Відповідно до п. 1.1 Договору поруки відповідач 2 зобов`язується солідарно відповідати перед позивачем за виконання зобов`язання щодо оплати спожитої (купованої) електричної енергії та інших платежів відповідачем 1, які виникли за Договором, укладеним між позивачем та відповідачем 1.

Пунктом 6.1 Договору поруки передбачено, що у разі невиконання відповідачем 1 зобов`язання за Договором позивач має право звернутися з вимогою про виконання такого зобов`язання до відповідача 2.

Згідно з п. 5.1 Договору поруки у разі порушення відповідачем 1 зобов`язання за Договором відповідач 2 зобов`язується виконати за відповідача 1 зобов`язання останнього у 5-денний термін з дня отримання вимоги від позивача.

Позивачем формувалися та видавалися рахунки на оплату фактично спожитої електричної енергії відповідно до даних комерційного обліку (інформація про обсяги споживання), які надавалися оператором системи розподілу ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» у відповідності до вимог п. 4.3, 4.12, пп. 31 п. 5.1.2 ПРРЕЕ, та глави 9.14 Розділу IХ, глави п. 12.4 Розділу ХІІ Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 311. Відповідна інформація підтверджена у додатку № 1 до листа ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» № 11854/3/01/5 від 13.03.2025.

На підставі отриманих даних про спожиті відповідачем 1 обсяги електроенергії в інтернет-сервісі «Особистий кабінет» сформовано та видано рахунки, зокрема, за розрахункові періоди «грудень 2024 р.» «лютий 2025 р.»: від 01.01.2025 № 73718018/12/1 на суму 525 403,12 грн.; від 01.02.2025 № 73718018/1/1 на суму 444 458,12 грн.; від 21.02.2025 № 73718018/2/1 на суму 359 876,22 грн.

Додатково вказані рахунки надсилалися відповідачу 1 на електронну пошту у відповідності до п.п. 11 п. 7.1 Договору, що підтверджується скріншотами електронних листів.

Оплати з чітким призначенням платежу в рахунок погашення позовного періоду своєчасно та у повному обсязі не здійснювалися.

Відповідно до п. 4.24 ПРРЕЕ у разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності у платіжному документі у реквізиті призначення платежу посилань на період, за який здійснюється оплата або перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані споживачем за електричну енергію, електропостачальник має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості цього споживача з найдавнішим терміном її виникнення.

З урахуванням наведеного, в рахунок погашення нарахувань за розрахунковий період «грудень 2024 р.» як погашення найдавнішого боргу зараховано оплати без чіткого призначення платежу на загальну суму 28 237,46 грн., здійснені відповідачем 2, зокрема:

- частину оплати від 26.05.2025 на суму 100 000,00 грн. в розмірі 9 237,46 грн. (інша частина повністю погасила нарахування за розрахунковий період «листопад 2024 р.», яке у зв`язку із цим не увійшло до позовного періоду);

- оплату від 02.06.2025 на суму 4 000,00 грн. у повному обсязі;

- оплату від 03.06.2025 на суму 4 000,00 грн. у повному обсязі;

- оплату від 05.06.2025 на суму 3 000,00 грн. у повному обсязі;

- оплату від 09.06.2025 на суму 4 000,00 грн. у повному обсязі;

- оплату від 12.06.2025 на суму 4 000,00 грн. у повному обсязі.

Таким чином, за період 01.12.2024 20.02.2025 відповідачу 1 нараховано 1 329 737,46 грн., з яких сплачено 28 237,46 грн., що підтверджується Довідкою про надходження коштів.

Станом на дату подачі позовної заяви заборгованість за Договором становить 1 301 500,00 грн., зокрема: неповністю сплачено нарахування за розрахунковий період «грудень 2024 р.», залишок заборгованості 497 165,66 грн; повністю не сплачено нарахування за розрахункові періоди «січень 2025 р.» - «лютий 2025 р.».

Також, 20.03.2025 позивачем в порядку договору поруки направлено відповідачу 2 вимогу про сплату заборгованості за електричну енергію № 25/4/7/20/18386 на суму 1 463 334,34 грн. (сума заборгованості вказана за розрахункові періоди «листопад 2024 р.» «лютий 2025 р.» до здійснення відповідачем оплат з 20.02.2025 по 12.06.2025 на загальну суму 161 834,34 грн.; з урахуванням здійснених оплат, нарахування за розрахунковий період «листопад 2024 р.» повністю оплачено, відповідно цей період не увійшов до позовного періоду). Наведена вимога 04.04.2025 повернулась за зворотною адресою за закінченням встановленого терміну зберігання, що підтверджується роздруківкою з офіційного сайту АТ «Укрпошта».

У постанові Верховного суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 наведено висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Позивачем направлено вимогу про сплату заборгованості за електричну енергію на належну адресу відповідача 2, яка зазначена у копії паспорту відповідача 2 та Договорі поруки, безпосередньо факт отримання вимоги знаходиться поза зоною контролю позивача, та є результатом власної вольової поведінки відповідача 2, який, не отримуючи пошту за належною адресою, має усвідомлювати можливі негативні наслідки.

Вимогу також було направлено на зазначену в Договорі поруки адресу електронної пошти відповідача 2.

В ході розгляду спору відповідач 1 подав відзив, у якому позовні вимоги заперечував, посилаючись на невиконання позивачем обов`язку щодо своєчасного направлення на адресу відповідача 1 рахунків на оплату спожитої електроенергії.

Також відповідач 1 зазначає про непропорційність розміру 3 % річних та інфляційних втрат.

В той же час, відповідачем 1 по суті позовні вимоги не заперечені та не спростовані, зокрема, не наведено інших обсягів спожитої електроенергії за наведений у позові період «листопад 2024 р.» - «лютий 2025 р.» та/або доказів оплати спожитої у відповідний період електроенергії чи за даними комерційного обліку оператора системи розподілу ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» чи за власними показами лічильника.

Відповідно до п. 10.2 комерційної пропозиції «Вільна (строкова)» постачальника електричної енергії ТОВ «Київські енергетичні послуги» (далі Комерційна пропозиція), яка є додатком 2 до Договору про постачання електричної енергії споживачу від 01.02.2024 № 73718018ПВ (далі Договір), у разі суперечностей (невідповідності) будь-якої з умов Договору умовам, викладеним в цій Комерційній пропозиції, застосовуються умови цієї Комерційної пропозиції.

Таким чином, при здійснені розрахунків з позивачем відповідач 1 першочергово мав керуватись умовами Комерційної пропозиції, оскільки вони мають пріоритет над умовами Договору.

Пунктом 6.3 Комерційної пропозиції передбачено, що рахунок на оплату фактично спожитого у розрахунковому періоді обсягу електричної енергії надається, як правило, до 10 числа місяця наступного за розрахунковим (після отримання звіту Споживача про покази засобу обліку Постачальником або після отримання Постачальником від Оператора системи розподілу даних про обсяги споживання Споживача). У разі неодержання рахунку, Споживач самостійно оформляє платіжні документи та здійснює оплату на їх підставі у строк, зазначений у п. 5.1. Комерційної пропозиції.

Згідно з п. 5.1 Комерційної пропозиції остаточний розрахунок за фактичним обсягом споживання здійснюється не пізніше, ніж на 5 робочий день після закінчення розрахункового періоду після здійснення нарахування Постачальником.

Пунктом 5.5 Договору визначено, що розрахунковим періодом за Договором є календарний місяць.

Таким чином, твердження відповідача 1 про те, що позивачем не доведено факту направлення відповідачу 1 будь-яких рахунків, не може прийматись судом до уваги, оскільки умовами Комерційної пропозиції, яка має пріоритет над умовами Договору, імперативно передбачено, що у разі неодержання рахунку, Споживач самостійно оформляє платіжні документи та здійснює оплату на їх підставі не пізніше, ніж на 5 робочий день після закінчення розрахункового періоду.

Відповідно до п. 2.3.11 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (далі ПРРЕЕ) комерційний облік на роздрібному ринку електричної енергії організовується адміністратором комерційного обліку (далі АКО) та здійснюється постачальниками послуг комерційного обліку відповідно до вимог Закону України «Про ринок електричної енергії», Кодексу комерційного обліку електричної енергії та ПРРЕЕ.

Пунктом 4.12 ПРРЕЕ визначено, що розрахунки між споживачем та електропостачальником здійснюються, згідно з даними, отриманими від АКО в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку електричної енергії, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Згідно з п. 4.3 ПРРЕЕ дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку АКО в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку електричної енергії.

Згідно з п. 10.14 Прикінцевих та перехідних положень Правил ринку, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 307, усі учасники ринку (виробники, ОСР та ОСП), які мають акт впровадження в експлуатацію АСКОЕ або АСОЕ відповідно до реєстру ДП «Енергоринок», можуть виконувати функції постачальників послуг комерційного обліку. До 28 червня 2019 року ОСП реєструє всіх учасників ринку (виробників, операторів систем розподілу та оператора системи передачі), які мають акт впровадження в експлуатацію АСКОЕ або АСОЕ відповідно до реєстру операторів АСКОЕ, у якості постачальників послуг комерційного обліку.

ПРАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» зареєстроване у якості постачальника послуг комерційного обліку (далі - ППКО) з 28.06.2019 в реєстрі постачальників послуг комерційного обліку електричної енергії, що ведеться ПРАТ «НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ «УКРЕНЕРГО» як ОСП, та який розміщений на його офіційному веб-сайті. Отже, ПРАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», будучи оператором системи розподілу, виконує функції адміністратора комерційного обліку та функції постачальника послуг комерційного обліку електричної енергії та передає позивачу дані про обсяги фактичного споживання електричної енергії відповідачем 1 за розрахунковий період.

Згідно з п. 9.14.1 Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 311 (далі ККОЕЕ), АКО має передавати адміністратору розрахунків та учасникам ринку сертифіковані дані комерційного обліку в обсязі необхідному та достатньому для проведення ними розрахунків та виставлення рахунків своїм контрагентам.

Відповідно до п. 12.3.4 ККОЕЕ до дати запуску інформаційного обміну між учасниками ринку через Датахаб:

функції АКО з ведення реєстрів ТКО, адміністрування процесів зміни електропостачальника, адміністрування припинення електропостачання та агрегації даних комерційного обліку виконують оператори системи за місцем провадження ними господарської діяльності з розподілу/передачі електричної енергії;

оператори системи забезпечують приймання даних комерційного обліку від ППКО (у ролі ОЗД та ОДКО), учасників ринку та/або споживачів, їх обробку, формування, профілювання, валідацію та передачу для розрахунків на ринку за рахунок коштів, передбачених у тарифі на розподіл/передачу електричної енергії. Зазначені функції виконуються операторами систем до дати початку їх виконання АКО з урахуванням поетапного запуску функціонування центральної інформаційно-телекомунікаційної платформи Датахаб;

ППКО виконують функції та надають послуги із зчитування, обробки, формування, валідації, приймання та передачі даних комерційного обліку у межах своєї відповідальності та повноважень за рахунок замовників цих послуг.

ОСР на території м. Києва є ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі».

Таким чином, при здійсненні нарахувань позивач використовує інформацію про спожиті відповідачем 1 обсяги електричної енергії, яку надає оператор системи розподілу (далі ОСР), дані від якого є пріоритетними згідно галузевого законодавства. Зокрема, п. 8.6.15 ККОЕЕ встановлено, що дані, отримані від споживача, при проведенні процедур їх перевірки та в розрахунках мають менший пріоритет ніж дані, отримані безпосередньо оператором системи або постачальником послуг комерційного обліку.

Крім того, у відповідності до п. 5.9 Договору в будь-якому випадку інформація постачальника послуг комерційного обліку (оператора системи розподілу) є пріоритетною для здійснення комерційних розрахунків за цим Договором. Наявність заперечень з боку Споживача або спорів щодо показів засобів обліку не є підставою для затримки та/або не повної оплати коштів, згідно виставлених Постачальником рахунків.

Виходячи з вищевикладеного, обсяги спожитої електричної енергії визначає виключно ОСР на підставі власного переліку точок обліку відповідача 1, на що позивач жодним чином не може впливати. Позивач здійснює нарахування на увесь обсяг електричної енергії, який йому передав ОСР.

Таким чином, передача ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» даних про обсяги спожитої відповідачем 1 електричної енергії за Договором та подальше їх підтвердження у додатку № 1 до листа ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» № 11854/3/01/5 від 13.03.2025 свідчить про наявність у ОСР підстав для здійснення нарахування відповідних обсягів та відповідно підстав у позивача для стягнення заборгованості за Договором.

У наявній в матеріалах справи довідці про надходження коштів від відповідача 1, яка підписана та скріплена печаткою позивача, у повному обсязі відображено інформацію щодо здійснених нарахувань за Договором та проведених оплат, й відповідно відображено суму заборгованості відповідача 1 у позовному періоді.

Відповідачем 1 не спростовано наведеної в довідці про надходження коштів інформації, зокрема, останнім не надано ні контррозрахунку наявної заборгованості, ні жодних інших доказів, які б спростовували розмір заборгованості відповідача 1.

Після подачі позовної заяви відповідачем 2 здійснено три додаткові оплати на загальну суму 12 000,00 грн., що відображено в довідці про надходження коштів, зокрема: від 13.06.2025 на суму 5 000,00 грн.; від 02.07.2025 на суму 4 000,00 грн.; від 07.07.2025 на суму 3 000,00 грн.

У зв`язку з чим, позивачем зменшено розмір основного боргу на суму 12 000,00 грн. та згідно з уточненою позовними вимогами позивач просить стягнути 1 289 500,00 грн. основного боргу, 4 882,23 грн. 3% річних та 4 203,22 грн. інфляційних.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Як передбачено ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Враховуючи, що відповідач 1 в порушення умов Договору своєчасно та в повному обсязі не оплатив спожиту електроенергію за період 01.12.2024 20.02.2025 на суму 1 289 500,00 грн., що відповідачем 1 не спростовано, відповідна позовна вимога є правомірною і підлягає задоволенню.

Оскільки матеріалами справи підтверджується існування простроченої заборгованості відповідача 1 протягом наведених у позові періодів прострочення, відповідач 1 є таким, що порушив виконання зобов`язання, що є підставою для застосування до нього передбаченої Договором та законом відповідальності.

У зв`язку з порушенням відповідачем виконання грошового зобов`язання з оплати спожитої електроенергії, позивач у позові просить стягнути з відповідача 1 4 882,23 грн. 3% річних та 4 203,22 грн. інфляційних згідно з доданим до позову розрахунком.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно наданого позивачем розрахунку річні та інфляційні нараховані на суму боргу за фактичні періоди прострочення.

Відповідачем 1 не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що заявлені у позові 3 % річних та інфляційні становитимуть для нього надмірний тягар та можуть вплинути на баланс інтересів сторін, зокрема не надано банківських виписок з рахунку та/або довідки з банку про обіг коштів, які б підтверджували фінансовий стан відповідача 1.

З огляду на суму основного боргу та ступінь виконання зобов`язання, заявлені у позові 3 % річних та інфляційні є спів мірними та обґрунтованими.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача 1 4 882,23 грн. 3% річних та 4 203,22 грн. інфляційних є правомірними і обґрунтованими, оскільки відповідні нарахування проведені за фактичний період існування заборгованості у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Стаття 553 Цивільного кодексу України встановлює відповідальність поручителя перед кредитором боржника за порушення зобов`язання боржником.

Стаття 554 Цивільного кодексу України встановлює відповідальність поручителя перед кредитором боржника за порушення зобов`язання боржником. Так, визначено, що правовим наслідком порушення зобов`язання, забезпеченого порукою, є відповідальність боржника і поручителя перед кредитором як солідарних боржників.

З викладених у позовній заяві обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, вбачається, що відповідач 1 порушив своє зобов`язання, що полягає у неоплаті спожитої електроенергії. Матеріалами справи підтверджується і не заперечена та не спростовано боржником (відповідачем 1) наведена в позові заборгованість.

Оскільки, виконання зобов`язання за Договором забезпечувалось порукою відповідача 2, виконання простроченого зобов`язання та відповідальність за порушення його виконання покладається також на поручителя солідарно з боржником.

З огляду на викладені у позові обставини та надані докази, вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідача 1, як Боржника, та відповідача 2, як Поручителя, 1 289 500,00 грн. основного боргу, 4 882,23 грн. 3% річних та 4 203,22 грн. інфляційних правомірні і підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними у розумінні ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як визначено ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та доведені, відповідачами не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем витрати на сплату судового збору покладаються на відповідачів в повному обсязі в рівних частках.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 79, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України» (07403, Київська обл., Броварський р-н, м. Бровари, вул.Олега Онікієнка, буд. 125, офіс15/4, ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (04050, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, буд. 31, ) 1 289 500,00 грн. основного боргу, 4 882,23 грн. 3 % річних, 4 203,22 грн. інфляційних.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України» (07403, Київська обл., Броварський р-н, м. Бровари, вул.Олега Онікієнка, буд. 125, офіс15/4, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (04050, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, буд. 31, ) 7 791,51 грн. витрат із сплати судового збору.

4. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (04050, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, буд. 31, ) 7 791,51 грн. витрат із сплати судового збору.

5. Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено у порядку і строки, встановлені ст.ст. 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 16.02.2026.

Суддя Т.П. Карпечкін