ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2025 року м.Дніпро Справа № 910/12749/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О.(доповідач),

суддів: Чус О.В., Іванов О.Г.

при секретарі судового засідання Карпенко А.С.

Представники сторін:

від позивача: Хлабистін Дмитро Миколайович (в залі суду) - від АТ "Українська залізниця" - адвокат, довіреність №б/н, від 30.04.2025р.

від відповідача: БЕРТНІК ЯНА ПАВЛІВНА (поза межами приміщення суду) - від ТОВ "ЛЕМТРАНС" - адвокат, довіреність №09/25 від 10.10.2024р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ) на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2025 (суддя Фещенко Ю.В. Повний текст рішення складений та підписаний 21.01.2025р.) у справі №910/12749/24

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" (м. Київ)

про стягнення заборгованості за договором оренди нерухомого майна № ПР/ВЧД-16-2019-006/НКМ-дч від 24.07.2019 у розмірі 1 145 550 грн. 94 коп. (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 13.12.2024)

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, в якій, на момент звернення з нею до суду, просило суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" (далі - відповідач) заборгованість за договором оренди нерухомого майна № ПР/ВЧД-16-2019-006/НКМ-дч від 24.07.2019 у розмірі 435 553 грн. 07 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди нерухомого майна № ПР/ВЧД-16-2019-006/НКМ-дч від 24.07.2019 в частині повної та своєчасної сплати орендної плати за період з 24.07.2024 по 31.08.2024, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 435 553 грн. 07 коп.

Від позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог (вх. суду № 57848/24 від 13.12.2024), в якій він просить суд збільшити розмір позовних вимог з 435 553 грн. 07 коп. до 1 145 550 грн. 94 коп. та ціною позову вважати 1 145 550 грн. 94 коп.

В обґрунтування поданої заяви позивач посилається на те, що провадження у справі відкрито 12.12.2024, а отже, заява про збільшення розміру позовних вимог може бути подана у строк до 11.01.2025. Позивач, керуючись нормами процесуального права, вважає за потрібне реалізувати своє право на збільшення розміру позовних вимог, яке полягає у збільшенні розміру орендної плати (з 435 553 грн. 07 коп. до 1 145 550 грн. 94 коп.) за рахунок подовження періоду її нарахування до 31.10.2024.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2025 року у справі № 910/12749/24 у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" про стягнення орендної плати за договором оренди нерухомого майна № ПР/ВЧД-16-2019-006/НКМ-дч від 24.07.2019 у розмірі 1 145 550 грн. 94 коп. (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 13.12.2024) - відмовлено у повному обсязі.

Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що 24.07.2019 між Акціонерним товариством "Українська залізниця" (орендодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" (орендар, відповідач) укладено договір оренди нерухомого майна № ПР/ВЧД-16-2019-006/НКМ-дч, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно, загальною площею 2 467,0 кв. м, а саме: частину будівлі колісно-візкового цеху структурного підрозділу "Вагонне депо Кам`янське" регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця", розташовану за адресою: м. Кам`янське, вул. Енергетиків, 28б.

Відповідно до пункту 11.1. договору, договір набирає чинності з 24.07.2019 і діє до 23.07.2024 включно. Об`єкт оренди було передано від орендодавця орендарю за Актом приймання-передачі майна від 24.07.2019.

Суд встановив, що відповідач після закінчення строку дії договору (23.07.2024) не повернув орендоване майно позивачу. Позивач повідомив відповідача, що не має наміру продовжувати дію договору, у зв`язку з чим листом №НГ-3/554 від 29.07.2024 повідомив відповідача про необхідність повернення орендованого майна. Таким чином, договір оренди є припиненим з 24.07.2024. Неповернення об`єкта оренди у спірний період з 24.07.2024 по 31.10.2024 відбулося виключно з вини самого орендаря, а тому існують правові підстави для застосування до відповідача неустойки відповідно до частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України.

Водночас, суд визнав вимоги позивача щодо стягнення орендної плати за період після припинення договору такими, що суперечать вимогам чинного законодавства. Суд зазначив, що користування майном після припинення договору оренди є неправомірним користуванням майном, у зв`язку з чим вимога щодо орендної плати за умовами договору, що припинився, суперечить змісту правовідносин за договором найму (оренди) та регулятивним нормам статей 759, 762, 763 Цивільного кодексу України, статей 283, 284, 286 Господарського кодексу України. Регулятивна норма статті 762 Цивільного кодексу України ("Плата за користування майном") і охоронна норма частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України ("Обов`язки наймача у разі припинення договору найму") не можуть застосовуватися одночасно, адже орендар не може мати одночасно два обов`язки, які суперечать один одному: сплачувати орендну плату, що здійснюється за правомірне користування майном, і негайно повернути майно.

Суд встановив, що неустойка за період неправомірного користування майном у період з 24.07.2024 по 31.10.2024, у відповідності до вимог частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України, була у повному обсязі сплачена відповідачем до моменту звернення позивача із позовом до суду: за платіжною інструкцією № 7115 від 09.09.2024 на суму 141 143 грн. 04 коп.; за платіжною інструкцією № 7901 від 11.10.2024 на суму 546 929 грн. 28 коп.; за платіжною інструкцією № 8388 від 05.11.2024 на суму 546 929 грн. 28 коп.; за платіжною інструкцією № 8880 від 27.11.2024 на суму 546 929 грн. 28 коп. Посилаючись на постанову об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.04.2021 у справі № 910/11131/19, дійшов висновку про неправомірність сплати в період з 24.07.2024 по 31.10.2024 фактично потрійної орендної плати (орендної плати та неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю), та відмовив у задоволенні позовних вимог.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням, через систему Електронний суд Акціонерне товариство "Українська залізниця" (м. Київ) подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2025 року по справі № 910/12749/24; задовольнити позовні вимоги у повному обсязі; витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

Апелянт вважає, що судом були допущені порушення норм матеріального права. Посилаючись на пункти 3.6 та 3.10 договору оренди, апелянт зазначає, що нарахування орендної плати здійснюється за весь час фактичного користування майном. У разі припинення (розірвання) договору орендар сплачує орендну плату до дати фактичного повернення майна за Актом приймання-передачі майна від орендаря до орендодавця включно.

Апелянт стверджує, що укладаючи договір від 24.07.2019 № ПР/ВЧД-16-2019-006/НКМ-дч, сторони погодили, що нарахування орендної плати здійснюється за весь час фактичного користування майном, у зв`язку з чим сам факт закінчення строку дії договору не звільняє ТОВ "Лемтранс" від оплати орендної плати, адже вона нараховується та сплачується до моменту повернення орендованого майна.

Апелянт посилається на положення частини 1 статті 627 Цивільного кодексу України про свободу договору, згідно з якою сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Також апелянт посилається на частину 1 статті 628 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними.

Апелянт наголошує, що згідно з частиною 1 статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а згідно з частиною 1 статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. На думку апелянта, з огляду на невиконання орендарем свого зобов`язання по сплаті орендної плати за весь час фактичного користування майном, ТОВ "Лемтранс" за період з 24.07.2024 по 31.10.2024 має сплатити орендну плату у загальному розмірі 1 145 550 грн. 94 коп. з ПДВ.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

ТОВ "Лемтранс" подало відзив на апеляційну скаргу, згідно якого не погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає її такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідач зазначає, що із закінченням строку договору оренди, на який його було укладено, за наявності заперечень орендодавця щодо подальшого користування орендарем майном, договір є припиненим, що означає припинення дії (чинності) для сторін всіх його умов. Орендодавцем повідомлено орендаря про припинення договору оренди без подальшої пролонгації листами АТ "Укрзалізниця" вих. № 577 від 08.07.2024 та вих. № НГ-3/554 від 29.07.2024.

Відповідач наголошує, що положення пункту 3 частини 1 статті 3 та статті 627 Цивільного кодексу України про свободу договору не застосовуються до договорів оренди в тій їх частині, якою передбачені умови щодо здійснення орендної плати за період від моменту припинення дії договору до моменту повернення орендованого майна, оскільки сторони в такому випадку відступають від положень актів цивільного законодавства.

Відповідач посилається на частину 3 статті 6 Цивільного кодексу України, згідно з якою сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідач зазначає, що користування майном після припинення договору є неправомірним користуванням майном, у зв`язку з чим вимога щодо орендної плати за користування майном за умовами договору, що припинився, суперечить змісту правовідносин за договором оренди та регулятивним нормам статей 759, 762, 763 Цивільного кодексу України, статей 283, 284, 286 Господарського кодексу України.

Відповідач наголошує на тому, що регулятивна норма статті 762 Цивільного кодексу України і охоронна норма частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України не можуть застосовуватися одночасно, адже орендар не може мати одночасно два обов`язки, які суперечать один одному: сплачувати орендну плату, що здійснюється за правомірне користування майном, і негайно повернути майно.

Відповідач посилається на правову позицію, сформовану Верховним Судом в постановах від 13.02.2018 у справі № 910/12949/16, від 17.12.2018 у справі № 906/1037/16, а також в постанові від 19.04.2021 у справі № 910/11131/19, прийнятій Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду.

Відповідач зазначає, що після припинення строку дії договору ним сплачено неустойку у подвійному розмірі орендної плати на загальну суму 1 781 930,88 грн.: за період з 24.07.2024 по 31.07.2024 - 141 143,04 грн.; за період з 01.08.2024 по 31.08.2024 - 546 929,28 грн.; за період з 01.09.2024 по 30.09.2024 - 546 929,28 грн.; за період з 01.10.2024 по 31.10.2024 - 546 929,28 грн.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.02.2024 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Дармін М.О., судді: Чус О.В., Іванов О.Г.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.02.2025р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи/копії матеріалів справи №910/12749/24. Відкласти вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ) на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2025 у справі №910/12749/24 до надходження матеріалів даної справи з Господарського суду Дніпропетровської області.

19.02.2025р. матеріали справи № 910/12749/24 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.03.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ) на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2025 у справі №910/12749/24. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 19.08.2025 о 11:00 годин.

Судове засідання, призначене на 19.08.2025 не відбулося, у зв`язку з відпусткою судді - Чус О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.08.2025 розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ) на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2025 у справі №910/12749/24 призначено в судове засідання на 04.11.2025 о 10:15 год.

В судовому засіданні 04.11.2025 колегія суддів перейшла до стадії прийняття судового рішення, оголошення вступної та резолютивної частини якого відбудеться 25.11.2025р. о 14:30год.

25.11.2025 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

24.07.2019 між Акціонерним товариством "Українська залізниця" (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна № ПР/ВЧД-16-2019-006/НКМ-дч, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно, загальною площею 2 467,0 кв. м - частину будівлі колісно-візкового цеху структурного підрозділу "Вагонне депо Кам`янське" регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця", розташовану за адресою: м. Кам`янське Дніпропетровської області, вул. Енергетиків, 28б.

Об`єкт оренди було передано від орендодавця орендарю за Актом приймання-передачі майна від 24.07.2019. Дата приймання-передачі майна в користування - 24.07.2019.

Відповідно до пункту 11.1. договору договір набирає чинності з 24.07.2019 і діє до 23.07.2024 включно та до повного виконання зобов`язань у частині здійснення розрахунків.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що розмір орендної плати становить за 1 календарний місяць користування 1 кв. м майна - 54 грн. 87 коп., крім того ПДВ - 10 грн. 97 коп., а всього з ПДВ - 65 грн. 84 коп.

Пунктом 3.6. договору передбачено, що нарахування орендної плати здійснюється за весь час фактичного користування майном.

Пунктом 3.10. договору передбачено, що у разі припинення (розірвання) договору орендар сплачує орендну плату до дати фактичного повернення майна за Актом приймання-передачі майна від орендаря до орендодавця включно.

Пунктом 8.6. договору передбачено, що у разі невиконання обов`язку щодо повернення майна орендар сплачує неустойку у подвійному розмірі орендної плати за час прострочення зобов`язання щодо повернення.

Орендодавець повідомив орендаря про припинення договору оренди без подальшої пролонгації листами вих. № 577 від 08.07.2024 та вих. № НГ-3/554 від 29.07.2024.

Договір оренди нерухомого майна № ПР/ВЧД-16-2019-006/НКМ-дч від 24.07.2019 є припиненим з 24.07.2024.

Відповідач після закінчення строку дії договору (23.07.2024) не повернув орендоване майно позивачу. Акт приймання-передачі майна від орендаря до орендодавця сторонами не підписано.

Відповідачем сплачено неустойку у подвійному розмірі орендної плати за період з 24.07.2024 по 31.10.2024 на загальну суму 1 781 930,88 грн.: за платіжною інструкцією № 7115 від 09.09.2024 на суму 141 143,04 грн.; за платіжною інструкцією № 7901 від 11.10.2024 на суму 546 929,28 грн.; за платіжною інструкцією № 8388 від 05.11.2024 на суму 546 929,28 грн.; за платіжною інструкцією № 8880 від 27.11.2024 на суму 546 929,28 грн.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

З урахуванням доводів і вимог апеляційної скарги, в порядку частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду першої інстанції в частині неоспорюваних сторонами обставин справи відносно того, що: 24.07.2019 між сторонами укладено договір оренди нерухомого майна № ПР/ВЧД-16-2019-006/НКМ-дч; строк дії договору до 23.07.2024 включно; об`єкт оренди передано орендарю за актом приймання-передачі від 24.07.2019; орендодавець повідомив орендаря про припинення договору; договір є припиненим з 24.07.2024; відповідач після закінчення строку дії договору не повернув орендоване майно позивачу; відповідачем сплачено неустойку на загальну суму 1 781 930,88 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами

Правові наслідки порушення умов договору найму (оренди) визначені відповідними нормами законодавства України, зокрема, ст. 785 Цивільного кодексу України, відповідно до якої у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

Користування майном після припинення договору є таким, що здійснюється не відповідно до його умов - неправомірне користування майном, у зв`язку з чим вимога щодо орендної плати за користування майном за умовами договору, що припинився (у разі закінчення строку, на який його було укладено тощо), суперечить змісту правовідносин за договором оренди та регулятивним нормам статей 759, 762, 763 Цивільного кодексу України, статей 283, 284, 286 Господарського кодексу України.

Усталеною судовою практикою встановлено відмінності між орендною платою та неустойкою, передбаченою ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України, які полягають у наступному.

Згідно з ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Обов`язок орендаря сплачувати орендну плату за користування орендованим майном зберігається до припинення Договору (до спливу строку дії договору оренди), оскільки орендна плата є платою орендаря за користування належним орендодавцю майном та відповідає суті орендних правовідносин, що полягають у строковому користуванні орендарем об`єктом оренди на платній основі.

Неустойка, стягнення якої передбачено ч.2 ст. 785 Цивільного кодексу України, є самостійною формою майнової відповідальності у сфері орендних правовідносин, яка застосовується у разі (після) припинення договору - якщо наймач не виконує обов`язку щодо негайного повернення речі, і є належним способом захисту прав та інтересів орендодавця після припинення договору. Неустойка згідно з ч.2 ст. 785 Цивільного кодексу України розглядається як законна неустойка і застосовується незалежно від погодження сторонами цієї форми відповідальності в договорі найму (оренди).

З урахування вищевикладеного, регулятивна норма ст. 762 Цивільного кодексу України («Плата за найм (оренду) майна») і охоронна норма ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України («Обов`язки наймача у разі припинення договору найму») не можуть застосовуватися одночасно, адже орендар не може мати одночасно два обов`язки, які суперечать один одному: сплачувати орендну плату, що здійснюється за правомірне користування майном, і негайно повернути майно.

Отже, одночасне стягнення орендної плати та неустойки за прострочення повернення орендованого майна у вигляді подвійної орендної плати, нарахованих за один і той же період користування наймачем орендованим майном (за період з дня припинення дії договору оренди до дня повернення орендованого майна за актом) фактично є стягненням потрійного розміру орендної плати. Однак, такий підхід у регулюванні орендних правовідносин не узгоджується з такими загальними засадами цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України) та суперечить положенням ст. 61 Конституції України.

Вищезазначене відповідає правовій позиції, сформованій Верховним Судом в постановах від 13.02.2018 року у справі № 910/12949/16 та від 17.12.2018 року у справі № 906/1037/16, а також в постанові від 19.04.2021 року у справі № 910/11131/19, прийнятій Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги в частині того, що : « … Ч. 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ч. 1 ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Ч. 1 ст. 629 ЦК України регламентовано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

В порядку ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Аналогічні положення містить ч. 1 ст. 283 ГК України.

За змістом ч. 3 ст. 285 Господарського кодексу України орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату….» відхиляються як такі, що грунтуються на помилковому тлумаченні скаржником норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції, відпповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 20619,93 грн. покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ) на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2025 у справі №910/12749/24 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2025 у справі №910/12749/24 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору у сумі 20619,93 грн. покласти на Акціонерне товариство "Українська залізниця" (м. Київ).

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено 12.01.2026

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Чус

Суддя О.Г. Іванов