ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2025 року м.Дніпро Справа № 908/1890/23(910/7012/22)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Мороза В.Ф. - доповідач,

суддів: Верхогляд Т.А., Чередка А.Є.

секретар судового засідання Жолудєв А.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю АЛД Інжиніринг та Будівництво на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 24.06.2025 за результатом розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю АЛД Інжиніринг та Будівництво на бездіяльність державного виконавця - начальника Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (суддя Ніколаєнко Р.А.)

у справі № 908/1890/23(910/7012/22)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю АЛД Інжиніринг та Будівництво

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Корум Шахтспецбуд

про стягнення суми

ВСТАНОВИВ:

03.07.2024 через систему "Електронний суд" до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла скарга Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій скаржник просить: Рішенням від 07.02.2024 у справі № 908/1890/23(910/7012/22) Господарський суд Запорізької області стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю Корум Шахтспецбуд (пров.Будівельний, 2, м.Добропілля, Донецька обл., 85004, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю АЛД Інжиніринг та Будівництво (вул.Південне шосе, буд.78-А, м.Запоріжжя, 69008, код ЄДРПОУ 43173 /два мільйони дев`ятсот п`ятдесят одну тисячу чотириста тридцять п`ять/ грн 88 коп. основного боргу та 44 271 /сорок чотири тисячі двісті сімдесят одну/ грн 53 коп. відшкодування судового збору.

Центральний апеляційний господарський суд постановою від 12.09.2024 у справі №908/1890/23(910/7012/22) вказане рішення залишив без змін.

24.09.2024 Господарський суд Запорізької області видав наказ на примусове виконання рішення від 07.02.2024 у справі № 908/1890/23(910/7012/22).

До суду надійшли скарга (б/н від 26.05.2025) ТОВ АЛД Інжиніринг та Будівництво стягувача у виконавчому провадженні на бездіяльність державного виконавця - начальника Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні № 76293189 щодо виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 07.02.2024 у справі № 908/1890/23(910/7012/22).

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 24.06.2025 у справі №908/1890/23(910/7012/22) в задоволенні скарги (б/н від 26.05.2025) відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою Товариством з обмеженою відповідальністю АЛД Інжиніринг та Будівництво подано апеляційну скаргу, згідно якої просить ухвалу Господарського суду Запорізької області від 24.06.2025 у справі №908/1890/23(910/7012/22) скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким:

- скаргу задовольнити та визнати неправомірною бездіяльність начальника Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Красновид А.М., що полягає у невжитті заходів, спрямованих на витребування від банківських установ, в яких обслуговувалися банківські рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю «Корум Шахтспецбуд» (код 36103076), виписок про операції (рух коштів) за період з 01.11.2021 по 15.10.2024.

Зобов`язати уповноважену особу Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції:

- направити до Державної податкової служби України вимогу про рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю «Корум Шахтспецбуд» (код 36103076), що були відкриті у банківських установах за період з 01.11.2021 по 15.10.2024, в тому числі, і закриті на дату надання відповіді;

- направити до банківських установ, в яких були відкриті рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю «Корум Шахтспецбуд» (код 36103076), протягом періоду з 01.11.2021 по 15.10.2024, вимоги про витребування виписок про операції (рух коштів) по рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Корум Шахтспецбуд» (код 36103076) за період з 01.11.2021 по 15.10.2024.

В обґрунтування поданої скарги апелянт зазначає, що ухвала суду першої інстанції прийнята за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, при неправильному застосуванні норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- судом першої інстанції не дотримано принцип обов`язковості виконання судових рішень, що закріплені в Конституції України, ГПК України та Законі України «Про виконавче провадження»;

- в порушення ст. 80, 209, 210 ГПК України судом першої інстанції не було досліджено докази у судовому засіданні. В тому числі, не було з`ясовано у Стягувача щодо джерел походження наданих копій договорів та знаходження їхніх оригіналів;

- висновки суду про те, що докази отримані Стягувачем із порушенням закону, не відповідають дійсним обставинам справи та є помилковими, та сформовані із порушенням правил дослідження доказів, адже зазначені докази отримані Стягувачем легально;

- норми законодавства не обмежують виконавця конкретним періодом часу, за який він має право витребувати банківські виписки;

- заява стягувача, що адресована державному виконавцю містила належне обґрунтування того, що Боржник отримав більше 100 млн грн. попередньої оплати за договорами підряду від ПрАТ «ЗЗРК». Однак, в межах виконавчого провадження одержана незначна частина коштів, що знаходилися на рахунках Боржника. Наразі усталеною є практика державних та приватних виконавців щодо витребування банківських виписок про рух коштів боржника з метою встановлення пов`язаних осіб, на користь яких могли бути виведені грошові кошти з метою ухилення від виконання зобов`язання, та подальшого оскарження таких угод як фраудаторних (недійсних) із одночасним повернення майна. Крім того, у судовому засіданні представник Стягувача зазначав, що банківські виписки по рахунках Боржника Стягувач має намір дослідити з огляду на наявність посилання у виписках на призначення платежу (відповідні підстави здійснення операції). Стягувач просить дослідити виписки в період існування договірних відносин із Боржником та в межах позовної давності. Тому вимоги Стягувача є цілком правомірними та спрямовані на виконання судового рішення. Встановлення наявності або відсутності фраудаторних правочинів, укладених за участю Боржника, неможливе без дослідження банківських виписок протягом строку позовної давності. Державний виконавець при цьому ухилився від з`ясування таких обставин.

Процесуальний хід розгляду справи відображений у відповідних ухвалах Центрального апеляційного господарського суду.

Хронологія надходження інших процесуальних документів до суду.

10.12.2025 до Центрального апеляційного господарського суду від апелянта надійшла заява про проведення засідання за відсутності учасника справи.

Учасники справи своїм правом на подання відзиву не скористалися.

За приписами ч. 3 ст. 263 ГПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання 10.12.2025 учасники справи, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, уповноважених представників не направили, про причини неявки суд не проінформували.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях від 28.10.1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції").

«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G. B. проти Франції»), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, суб`єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.

Точкою відліку часу розгляду справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Отже, при здійсненні правосуддя судом мають враховуватися не тільки процесуальні строки, визначені ГПК України, а й рішення ЄСПЛ, як джерела права, зокрема, в частині необхідності забезпечення судового розгляду впродовж розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відтак, органи судової влади здійснюють правосуддя навіть в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд звертає увагу на висновки Європейського суду з прав людини, викладені у рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії", відповідно до якого заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті власних інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04.10.2001 у справі "Тойшлер проти Германії" (Тeuschler v. Germany).

Тобто сторона повинна демонструвати зацікавленість у найшвидшому вирішенні її питання судом, брати участь на всіх етапах розгляду, що безпосередньо стосуються її, для чого має утримуватись від дій, що можуть безпідставно затягувати судовий процес, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.10.2021 у справі № 11-250сап21 акцентувала увагу на тому, що ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Суд нагадує, що він зазвичай визнає порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, які порушують питання, подібні до тих, що порушуються у цій справі. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), «Карнаушенко проти України» (Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).

Як відзначив Верховний Суд у постановах від 12.03.2019 у справі № 910/12842/17, від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18, від 07.07.2022 у справі № 918/539/16 відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Таким чином, згідно усталеної судової практики та позиції ЄСПЛ відкладення розгляду справи можливе з об`єктивних причин, як-то неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні чи недостатність матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Так, апеляційне провадження здійснюється на підставі поданої ТОВ АЛД Інжиніринг та Будівництво апеляційної скарги, в межах її доводів та вимог, що відповідає приписам ч. 1 ст. 269 ГПК України.

Жодних доповнень до апеляційної скарги протягом визначеного ГПК України процесуального строку не подавалося.

Враховуючи положення ст. 7, 13, 14, 42-46 ГПК України, зокрема, щодо того, що учасники справи мають рівні права, якими вони повинні користуватися добросовісно, та несуть ризик настання тих чи інших наслідків, зумовлених невчиненням ними процесуальних дій, з огляду на те, що суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи, а в матеріалах справи містяться докази їх повідомлення про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, приймаючи до уваги заяву апелянта про розгляд справи за його відсутності та необхідність дотримання розумних строків провадження, зважаючи на обставини сприяння судом у наданні учасникам судового процесу достатнього часу для належної підготовки своєї позиції та викладення її в поданих процесуальних документах, а також в забезпеченні участі в судових засіданнях, в тому числі в режимі відеоконференції, і цими правами вони розпоряджаються на власний розсуд, констатуючи достатність матеріалів для апеляційного перегляду справи, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами та без представників учасників справи.

Судом апеляційної інстанції було здійснено всі необхідні дії, що сприяли в реалізації сторонами принципу змагальності та диспозитивності.

Розгляд справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України без фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу.

Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши повноту та об`єктивність встановлених обставин та висновки місцевого господарського суду, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, рішенням від 07.02.2024 у справі № 908/1890/23(910/7012/22) Господарський суд Запорізької області стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю Корум Шахтспецбуд (пров.Будівельний, 2, м.Добропілля, Донецька обл., 85004, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю АЛД Інжиніринг та Будівництво (вул.Південне шосе, буд.78-А, м.Запоріжжя, 69008, ) 2 951 435 /два мільйони дев`ятсот п`ятдесят одну тисячу чотириста тридцять п`ять/ грн 88 коп. основного боргу та 44 271 /сорок чотири тисячі двісті сімдесят одну/ грн 53 коп. відшкодування судового збору.

Центральний апеляційний господарський суд постановою від 12.09.2024 у справі №908/1890/23(910/7012/22) вказане рішення залишив без змін.

24.09.2024 Господарський суд Запорізької області видав наказ на примусове виконання рішення від 07.02.2024 у справі № 908/1890/23(910/7012/22).

До суду надійшли скарга (б/н від 26.05.2025) ТОВ АЛД Інжиніринг та Будівництво стягувача у виконавчому провадженні на бездіяльність державного виконавця - начальника Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні № 76293189 щодо виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 07.02.2024 у справі № 908/1890/23(910/7012/22).

У скарзі ТОВ «АЛД Інжиніринг та Будівництво» просить:

1) Визнати неправомірною бездіяльність начальника Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Красновид А.М., що полягає у невжитті заходів, спрямованих на витребування від банківських установ, в яких обслуговувалися банківські рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю «Корум Шахтспецбуд» (код 36103076), виписок про операції (рух коштів) за період з 01.11.2021 по 15.10.2024;

2) Зобов`язати уповноважену особу Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції:

- направити до Державної податкової служби України вимогу про рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю «Корум Шахтспецбуд» (код 36103076), що були відкриті у банківських установах за період з 01.11.2021 по 15.10.2024, в тому числі і закриті на дату надання відповіді;

- направити до банківських установ, в яких були відкриті рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю «Корум Шахтспецбуд» (код 36103076), протягом періоду з 01.11.2021 по 15.10.2024, вимоги про витребування виписок про операції (рух коштів) по рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Корум Шахтспецбуд» (код 36103076) за період з 01.11.2021 по 15.10.2024.

В обґрунтування скарги Стягувач пояснив, що в межах виконавчого провадження за наказом господарського суду від 24.09.2024 по справі №908/1890/23(910/7012/22), відкритого 15.10.2024, звернувся до державного виконавця Красновид А.М. із заявою про направлення вимог державного виконавця до банківських установ, в яких здійснювалося банківське обслуговування боржника ТОВ «Корум Шахтспецбуд» (код 36103076), про надання банківських виписок про рух коштів за рахунками, які відкриті боржником після 01.11.2021, в тому числі і за тими рахунками, які на даний час є закритими. Це звернення обґрунтовано наявністю підстав вважати, що Боржником було здійснено виведення коштів із власних рахунків, починаючи з листопада 2021 року по даний час. Однак державний виконавець у відповідь зазначив про відсутність в нього відповідних повноважень, а також про неспівмірність заходів, що Скаржник вважає неправомірним, метою заходів зазначає виявлення ознак фраудаторних правочинів та коштів, що могли бути виведені Боржником на підконтрольних суб`єктів господарювання. В якості прикладів Скаржник просить проаналізувати та звернути увагу на роботу приватних виконавців Корольова В.В. та Сколибога О.С. у виконавчих провадженнях, якими вживались заходи до отримання банківських виписок по рахунках боржника за період до відкриття виконавчого провадження, до подання позову про визнання фраудаторного договору недійсним тощо.

Добропільський відділ державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Добропільський ВДВС, Відділ ДВС) направив відзив на скаргу (б/н від 23.06.2025), згідно з яким проти скарги заперечив та повідомив, що 26.05.2025 державним виконавцем до банківських установ (в яких відрито рахунки та рахунки в яких закрито) - АТ «ПУМБ» та АБ «Південний» направлено вимогу щодо надання інформації про всі операції, які відбулися на банківських рахунках Боржника з 15.10.2024. В АБ «Південний» рахунки Боржника закрито. Орган ДВС звернув увагу, що Скаржник не зазначив, яким саме чином отримання державним виконавцем інформації про рух коштів за рахунками, які були відкриті Боржником, в тому числі і за тими рахунками, які на даний час є закритими, у період з 01.11.2021 по вересень 2024, сприятиме виконанню рішення суду та/або свідчитиме про ухилення Боржника від виконання рішення суду. Також орган ДВС зазначив, що у державного виконавця відсутні повноваження щодо здійснення перевірок майнового стану Боржника та/або моніторингу його господарської діяльності у період з листопада 2021 року по вересень 2024 року, тобто у період до відкриття виконавчого провадження №76293189.

Пояснення по скарзі (б/н від 20.06.2025) представило ТОВ «Корум Шахтспецбуд» (далі, також Боржник). ТОВ «Корум Шахтспецбуд» згідно з доводами наданих ним пояснень вважає, що реалізовувати свої повноваження для здійснення заходів примусового характеру виконавець має право виключно з моменту відкриття виконавчого провадження, коли сторона набуває статусу боржника. Вимоги Стягувача щодо отримання державним виконавцем в рамках відкритого виконавчого провадження інформації про рух коштів боржника за рахунками, які відкриті боржником після 01.11.2021 Боржник вважає незаконними та безпідставними, такими, що суперечать меті і засадам виконавчого провадження і не вирішують питання виконання судового рішення.

ТОВ «АЛД Інжиніринг та Будівництво» (далі, також Скаржник, Стягувач) надало додаткові пояснення у справі (вих.№03 від 24.06.2025). Скаржник у додаткових поясненнях додатково наголошує на положеннях ст.ст. 53, 54 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 336 ГПК України, зазначаючи, що норми цих Закону та Кодексу надають державному виконавцю право вживати заходи щодо звернення стягнення на грошові кошти боржника, що знаходиться в інших осіб, а також на дебіторську заборгованість боржника.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що в задоволенні скарги ТОВ «АЛД Інжиніринг та Будівництво» на бездіяльність державного виконавця Добропільського ВДВС у виконавчому провадженні № 76293189 слід відмовити.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, оскаржуваному судовому рішенню та доводам апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що рішенням від 07.02.2024 у справі № 908/1890/23(910/7012/22) Господарський суд Запорізької області стягнув з ТОВ Корум Шахтспецбуд на користь ТОВ АЛД Інжиніринг та Будівництво 2 951 435,88 грн основного боргу та 44 271,53 грн відшкодування судового збору, на виконання якого 24.09.2024 видав наказ від 07.02.2024.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Постановою начальника Добропільського ВДВС в Покровському районі Донецької області Красновид А.М. (далі державний виконавець) від 15.10.2024 відкрито виконавче провадження №76293189 за наказом Господарського суду Запорізької області від 24.09.2024 по справі №908/1890/23(910/7012/22) про стягнення з ТОВ «Корум Шахтспецбуд» на користь ТОВ «АЛД Інжиніринг та Будівництво» 2 951 435,88 грн основного боргу та 44 271,53 грн відшкодування судового збору, разом 2 995 707,41 грн.

Вказана заборгованість є сумою невиконаних Боржником зобов`язань перед Стягувачем за укладеним ними договором поставки №07/2021/290 від 01.11.2021.

Відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Згідно з ч. 5 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника.

За приписами ч.ч. 2, 3 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону. Платіжні інструкції на примусове списання коштів або пред`явлення емітенту електронних грошей до погашення в обмін на грошові кошти надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках/електронних гаманцях.

Державний виконавець направив запит № 232877969 від 15.10.2024 до Державної фіскальної служби України та отримав відомості про наявні у Боржника рахунки, а саме в АТ «ПУМБ» та АБ «Південний».

Також державний виконавець направив запит на отримання інформації, що становить банківську таємницю, до АТ «КБ «Приватбанк», АТ «Універсалбанк», АТ «Альтбанк», АБ «Південний», АТ «Кредобанк», АТ «Укрсиббанк», АТ «Вест Файненс енд Кредит Банк», АТ «Сенс Банк», АТ «Таскомбанк», АТ «Райффайзен Банк», АТ «Банк 3/4», АТ «Скай Банк», АТ «Банк Восток», АТ «Держощадбанк» про надання інформації стосовно наявності та/або стану рахунків/електронних гаманців ТОВ «Корум Шахтспецбуд».

Постановою державного виконавця від 18.10.2024 ВП №76293189 накладений арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнених на які заборонено законом, та належать боржнику ТОВ «Корум Шахтспецбуд» у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, що становить 3 295 347,15 грн.

В межах виконавчого провадження Стягувач - ТОВ «АЛД Інжиніринг та Будівництво» за рахунок виконавчих дій отримав 637,20 грн.

В рамках виконавчого провадження №76293189 Стягувач звернувся до державного виконавця Добропільського ДВС із заявою (б/н від 15.05.2025), у якій просив:

1) Направити вимоги державного виконавця до банківських установ, в яких здійснювалося банківське обслуговування боржника ТОВ «Корум Шахтспецбуд» (код 36103076), про надання банківських виписок про рух коштів за рахунками, які відкриті боржником після 01.11.2021, в тому числі і за тими рахунками, які на даний час є закритими;

2) Повідомити Стягувача про направлення вимог та отримання банківських виписок про рух коштів боржника, а також надати можливість ознайомитися із виписками.

За змістом звернення, рівно як і за змістом поданої до суду скарги, Стягувач зазначив, що в нього є обґрунтовані підстави вважати, що Боржником було здійснено виведення коштів із власних рахунків, починаючи із листопада 2021 року по даний час, оскільки ТОВ «Корум Шахтспецбуд» здійснювало активну господарську діяльність, в тому числі, і на умовах попередньої оплати, та отримувало від ПрАТ «ЗЗРК» грошові кошти:

- у розмірі - 119 425 828,20 грн (разом з ПДВ) за договором підряду 20/1165 від 04.11.2021 (вартість робіт визначена у пункті 2.1 Договору),

- у розмірі - 1 091 520,00 грн (разом з ПДВ) за договором підряду 20/1085 від 07.10.2021 (вартість робіт визначена у пункті 2.1 Договору), однак в межах виконавчого провадження № 76293189 Стягувачем отримано лише 637,20 грн, що свідчить про те, що інші кошти розподілені Боржником.

Також у заяві Стягувач зазначив, що наразі усталеною є практика державних та приватних виконавців щодо витребування банківських виписок про рух коштів боржника з метою встановлення пов`язаних осіб, на користь яких могли бути виведені грошові кошти з метою ухилення від виконання зобов`язання, та подальшого оскарження таких угод як фраудаторних (недійсних) із одночасним повернення майна.

За вимогами п. 3 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

За результатами розгляду заяви Стягувача державний виконавець направив йому лист (вих.№ 63218517 від 26.06.2025), у якому відзначив, що однією з засад, з дотриманням якої здійснюється виконавче провадження, є співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями. Також зазначив, що у державного виконавця відсутні повноваження щодо здійснення перевірок майнового стану Боржника та/або моніторингу його господарської діяльності у період з листопада по вересень 2024 року, тобто у період до відкриття виконавчого провадження. При цьому ж державний виконавець повідомив, що до банківських установ Акціонерного товариства «ПУМБ» та Акціонерного банку «Південний» направлено вимогу щодо надання інформації про всі операції, які відбулися на банківських рахунках Боржника з 15.10.2024 з дня відкриття виконавчого провадження (вимогу у справу надано).

Скаржник вважає невжиття державним виконавцем заходів, спрямованих на витребування від банківських установ, в яких обслуговувались рахунки Боржника, виписок про рух коштів за період 01.11.2021 (дата укладення сторонами договору поставки, борг за яким стягнуто за рішенням суду) по 15.10.2024, неправомірною бездіяльністю.

Суд першої інстанції зазначив, що закон не обмежує виконавця певними межами, можливими періодами в розрізі наявного права отримати банківські виписки по рахунках боржника.

Водночас, господарський суд не погодився з іншими доводами скаржника, зазначивши, що Закон не зобов`язує виконавця досліджувати обставини поведінки, договірної дисципліни боржника під час добровільного виконання/невиконання зобов`язань перед контрагентом.

Також закон не зобов`язує виконавця безумовно вчиняти дії, які вимагаються стягувачем. В тому числі запитувана виконавцем за заявою стягувача інформація має сприяти забезпеченню примусового виконання рішення.

Звернення стягувача не мають ґрунтуватися виключно на припущеннях, мають бути обґрунтованими та не суперечити закону.

При цьому суд не визнав надані Стягувачем договори підряду допустимими доказами та не прийняв ці докази.

Втім колегія суддів не може погодитися з такими висновками виходячи з фактичних обставин справи, підтверджених відповідними доказами.

Так, після стягнення грошових коштів у розмірі 637,20 грн на користь ТОВ "АЛД ІНЖИНІРИНГ ТА БУДІВНИЦТВО" в межах виконавчого провадження (ВП № 76293189), що підтверджується платіжною інструкцією від "30" жовтня 2024 року, заборгованість ТОВ "КОРУМ ШАХТСПЕЦБУД" перед Стягувачем складає 2 995 070,21 грн.

Відповідно до матеріалів ВП № 76293189, що зберігаються в електронному вигляді, начальником Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Красновид А.М. здійснено направлення до банківських установ вимоги про надання інформації про стан банківських рахунків (запит від 31.01.2025, 12.05.2025).

Однак, в матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості про отримання державним виконавцем про рух коштів боржника за рахунками, які відкриті боржником до пред`явлення наказу господарського суду до примусового виконання, зокрема, починаючи з 01.11.2021, в тому числі, і за тими рахунками, які на даний час є закритими (з метою виявлення ознак фраудаторних правочинів, коштів, що могли бути виведені боржником на підконтрольних суб`єктів господарювання, виявлення осіб, що мають заборгованість перед боржником для цілей звернення стягнення на ці кошти тощо).

У зв`язку з чим, Стягувач направив електронною поштою держаному виконавцеві Красновид А.М. заяву від 15.05.2025 (дата направлення 16.05.2025), якою просив:

1. Направити вимоги державного виконавця до банківських установ, в яких здійснювалося банківське обслуговування боржника ТОВ «Корум Шахтспецбуд» (код 36103076), про надання банківських виписок про рух коштів за рахунками, які відкриті боржником після 01.11.2021 , в тому числі, і за тими рахунками, які на даний час є закритими.

2. Повідомити Стягувача про направлення вимог та отримання банківських виписок про рух коштів боржника, а також надати можливість ознайомитися із даними виписками.

Заява обґрунтована наявністю відомостей про укладені боржником контракти на здійснення підрядних робіт із ПрАТ «ЗЗРК» на суму більше, ніж 100 млн. грн. (на умовах попередньої оплати), а також законодавчо визначеними повноваженнями державного виконавця щодо витребування відомостей про рух коштів боржника, що становлять банківську таємницю.

Однак, 26.05.2025 електронною поштою адвокатом Остриком С.Ю. (який направив в інтересах ТОВ «Алд Інжиніринг та Будівництво» заяву про витребування банківських виписок) отримано відповідь від 26.05.2025 за №63218517 за підписом начальника Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Красновид А.М.

За змістом даної відповіді виконавець зазначає, що y державного виконавця відсутні повноваження щодо здійснення перевірки майнового стану або моніторингу господарської діяльності у період із 01.11.2021 по вересень 2024, тобто, до відкриття виконавчого провадження. Зазначені заходи державний виконавець вважає неспівмірними. Водночас, виконавцем повідомлено про направлення до банківських установ АТ «ПУМБ» та АБ «Південний» вимоги про надання відомостей про усі операції за рахунками Боржника, починаючи із 15.10.2024.

Факт направлення виконавцем даної вимоги також підтверджується вимогою виконавця (від 26.05.2025), наявною в АСВП у доступі сторін за допомогою ідентифікатора доступу.

Суд першої інстанції зазначив, що в даному випадку Стягувач у зверненні до державного виконавця навів про обставини отримання Боржником грошових коштів за договорами підряду.

До поданої до суду скарги Скаржник додав скан-копії (у форматі PDF) договору підряду №20/1165 від 04.11.2021 та договору підряду № 20/1085 від 07.10.2021 (з певними додатками) між ПзІІ ПрАТ «Запорізький залізорудний комбінат» - замовником та ТОВ «Корум Шахтспецбуд» - підрядником. Ціна договору №20/1165 - 119 425 828,20 грн, ціна договору №20/1085 5 457 600 грн.

Водночас, господарський суд, посилаючись на ст. 77 ГПК України, зауважив, що скаржник будь-як не пояснив яким чином примірники оригіналів договорів між ПрАТ «ЗЗРК» та ТОВ «Корум Шахтспецбуд», до яких він не має відношення, опинились у його розпорядженні, визнавши такі докази недопустимими.

Проте суд не врахував положення ст. 210 ГПК України, за якими суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Також, відповідно до частини 11 статті 80 ГПК України у разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.

В порушення зазначених норм процесуального закону судом першої інстанції не було досліджено докази у судовому засіданні та не було з`ясовано у Стягувача джерела походження наданих копій договорів та знаходження їхніх оригіналів, при тому, що заяв з приводу сумнівів щодо достовірності або підробки поданих доказів до суду не надходило.

В свою чергу, поза увагою суду залишились обставини того, що договори підряду №20/1165 від 04.11.2021 та № 20/1085 від 07.10.2021 (з додатками) були долучені безпосередньо Боржником через систему «Електронний Суд» до клопотання про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство № 905/45/25, адресованого Господарському суду Донецької області, у якій учасником (ініціюючим кредитором) виступає ТОВ «Алд Інжиніринг та Будівництво». Зазначене клопотання надіслано ініціюючому кредитору як учаснику провадження.

Відтак, висновки суду про те, що дані докази отримані Стягувачем із порушенням закону, не відповідають дійсним обставинам справи та суперечать приписам ГПК України.

Більше того, як свідчать матеріали справи, уповноважений представник Боржника особисто визнав обставини наявності даних договорів у судовому засіданні від 24.06.2025, договірних відносин із ПрАТ «ЗЗРК» та заборгованості перед даними Товариством, посилаючись на конкретні пункти цих договорів.

Крім того, як вже було вказано, жоден із учасників (ані Боржник, ані виконавець, в тому числі у листі від 26.05.2025 за №63218517) не ставили під сумнів наявність договору підряду №20/1165 від 04.11.2021 та договору підряду № 20/1085 від 07.10.2021 із додатками.

Поімж іншого, як зазначав Стягувач з посиланням на подані суду докази, від Державної фіскальної служби України надійшла Відповідь на запит начальника Добробільського ВДВС №: 232877969 від 15.10.2024 16:04 із переліком усіх рахунків Боржника та зазначенням банківських установ, у яких ці рахунки відкриті.

У Стягувача наявні обґрунтовані підстави вважати (і в тому числі, даною підставою заява Стягувача, направлена виконавцеві 16.05.2025), що Боржником було здійснено виведення коштів із власних рахунків, починаючи із листопада 2021 року по даний час, оскільки ТОВ «КОРУМ ШАХТСПЕЦБУД» здійснювало активну господарську діяльність, в тому числі, і на умовах попередньої оплати, та отримувало від ПрАТ «ЗЗРК» грошові кошти:

- у розмірі - 119 425 828,20 грн. (разом з ПДВ) за договором підряду 20/1165 від 04.11.2021 (вартість робіт визначена у пункті 2.1 Договору);

- у розмірі 1 091 520,00 грн. (разом з ПДВ) за договором підряду 20/1085 від 07.10.2021 (вартість робіт визначена у пункті 2.1 Договору).

В той же час, в межах ВП № 76293189 Стягувачем отримано лише 637,20 грн, що свідчить про те, що інші кошти розподілені боржником.

Необхідно наголосити, що статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

За приписами ч. 1 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Разом з тим, згідно ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012 Конституційний Суд України).

Розділом V ГПК України врегулювано процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у господарських справах.

Як передбачено ч. 1 ст. 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами (ч. 3 ст. 327 ГПК України).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження").

Судові накази віднесено до виконавчих документів, на підставі яких рішення підлягають примусовому виконанню органами державної виконавчої служби (пп. 1-1 ч. 1 ст. 3 3акону України "Про виконавче провадження").

За ч. 1 ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Частиною 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Діяльність органів державної виконавчої служби та приватних виконавців здійснюється з дотриманням принципів: верховенства права; законності; незалежності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; обов`язковості виконання рішень; диспозитивності; гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення (п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша цієї статті). Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п. 1 ч. 2 цієї статті).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

За змістом положень пунктів 3, 21, 22 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Стаття 53 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи зобов`язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику. Після надходження відомостей про наявність майна боржника виконавець проводить опис такого майна, накладає на нього арешт, вилучає його і реалізує в установленому цим Законом порядку. Якщо особа, в якої перебуває майно боржника, перешкоджає виконавцю у вилученні такого майна, воно вилучається виконавцем у примусовому порядку. Готівка та майно, що належать боржнику від інших осіб, вилучаються виконавцем у таких осіб у присутності понятих. На належні боржникові у разі передачі від інших осіб кошти/електронні гроші, що знаходяться на рахунках у банках та інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, стягнення звертається виконавцем на підставі ухвали суду в порядку, встановленому цим Законом. За ухилення від виконання розпоряджень виконавця особа, в якої перебуває майно боржника, несе відповідальність відповідно до закону.

За приписами статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право звернутися за інформацією про дебіторську заборгованість боржника до податкових органів. Податкові органи зобов`язані протягом трьох робочих днів з дня одержання відповідної вимоги виконавця надати виконавцю необхідні документи та інформацію.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» Інформація щодо юридичних та фізичних осіб, що становить банківську таємницю, розкривається банками органам державної виконавчої служби, приватним виконавцям - на їхні запити з питань виконання рішень судів та рішень, що підлягають примусовому виконанню відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", - щодо банківських рахунків/електронних гаманців клієнтів та операцій, проведених на користь чи за дорученням клієнта, а саме відомості на конкретно визначену дату або за конкретний проміжок часу та стосовно конкретної юридичної або фізичної особи, фізичної особи - підприємця про: наявність рахунків/електронних гаманців, номери рахунків/електронних гаманців, залишок коштів/електронних грошей на рахунках/електронних гаманцях, операції списання з рахунків/електронних гаманців та/або зарахування на рахунки/електронні гаманці, призначення платежу, а також щодо договорів боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком. Зазначені особи зобов`язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (ч. 4 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень.

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 901/2028/13 та від 14.06.2018 у справі № 922/4575/16.

Згідно з ч. 2 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

При цьому висновок щодо «безрезультатності» та/або «неможливості» розшуку майна чи встановлення/з`ясування певних обставин буде обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець, повністю реалізувавши надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату (див. постанови Верховного Суду від 07.08.2018 у справі № 910/25970/14, від 02.12.2020 у справі №911/4670/13).

Колегія суддів наголошує, що правова процедура (fair procedure - справедлива процедура) є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади. Правова процедура встановлює чітку послідовність дій із зазначенням способів та методів її здійснення, підстав, порядку, форми та строків такої діяльності.

Встановлена правова процедура як складова принципу законності та принципу верховенства права є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.

Натомість матеріалами справи підтверджується, що заходи з виявлення рахунків Боржника як в загальному, так і на предмет руху по ним грошових коштів, в тому числі під час існування судового спору із Стягувачем до відкриття виконавчого провадження, а також з`ясування наявності осіб, що мають заборгованість перед Боржником для цілей звернення стягнення на кошти, що належать Боржнику, як і встановлення обставин вчинення Боржником фраудаторних правочинів державним виконавцем не проводились, чим допущено порушення приписів Закону України «Про виконавче провадження», адже виконавець повинен здійснювати передбачені законом дії для досягнення необхідного позитивного результату, вичерпавши усі наявні можливості.

Згідно з висновками, викладеними у пунктах 58-61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 у справі № 2-591/11: «В аспекті гарантування на конституційному рівні права кожного на судовий захист та забезпечення державою виконання судового рішення відсутність у виконавця окремо визначеного повноваження звертатися до суду із позовною заявою про оспорення фраудаторного правочину, вчиненого боржником на шкоду кредитору, не повинна перешкоджати реалізації права цього кредитора на виконання судового рішення. Покладення тягаря щодо повернення майна боржника (спонукання до оспорення фраудаторного правочину, тобто ініціювання наступних судових процесів) на кредитора, який уже виграв попередній судовий процес щодо стягнення суми боргу і правомірно очікує від Держави вчинення усіх можливих дій на забезпечення виконання судового рішення компетентними органами, нівелює сутність конституційного права кредитора на судовий захист та суперечить положенням статей 3, 8, частин першої, другої статті 55, частин першої, другої статті 129-1 Конституції України.

Обов`язок ініціювання будь-якого наступного судового процесу з метою виконання попереднього судового рішення Законом України «Про виконавче провадження» покладено на компетентні органи, уповноважені Державою на забезпечення виконання судових рішень, а не на кредитора, який правомірно очікує від Держави належного виконання остаточного судового рішення про стягнення боргу.

Повноваження виконавця на звернення з позовною заявою про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, в порядку позовного провадження є повноваженням звертатися до суду в інтересах інших осіб (частина друга статті 4, частина четверта статті 42 ЦПК України), в тому числі за позовом про визнання недійсним правочину щодо майна боржника, який призвів до неможливості задовольнити вимоги стягувача за рахунок такого майна (оспорення фраудаторного правочину)».

Так, заява стягувача, що адресована державному виконавцю містила належне обґрунтування того, що Боржник отримав більше 100 млн грн. попередньої оплати за договорами підряду від ПрАТ «ЗЗРК». Однак, в межах виконавчого провадження одержана незначна частина коштів, що знаходилися на рахунках Боржника. Наразі усталеною є практика державних та приватних виконавців щодо витребування банківських виписок про рух коштів боржника з метою встановлення пов`язаних осіб, на користь яких могли бути виведені грошові кошти з метою ухилення від виконання зобов`язання, та подальшого оскарження таких угод як фраудаторних (недійсних) із одночасним повернення майна.

Крім того, у судовому засіданні представник Стягувача зазначав , що банківські виписки по рахунках Боржника Стягувач має намір дослідити з огляду на наявність посилання у виписках на призначення платежу (відповідні підстави здійснення операції). Стягувач просить дослідити виписки в період існування договірних відносин із Боржником та в межах позовної давності. Тому вимоги Стягувача є цілком правомірними та спрямовані на виконання судового рішення.

Встановлення наявності або відсутності фраудаторних правочинів, укладених за участю Боржника, неможливе без дослідження банківських виписок протягом строку позовної давності.

Державний виконавець при цьому ухилився від з`ясування таких обставин».

У даній справі Скаржник наголошував, що у виконавчому провадженні щодо цього ж Боржника №908/1890/23 (910/8606/23) приватним виконавцем Корольовим В.В. встановлено, що з наданої ПрАТ «КБ «Акордбанк» інформації, 28.01.2025 року о 13:55 год., тобто після надходження в банк платіжної інструкції приватного виконавця та її опрацювання банком, ТОВ «ФЗ Солюшіонс» було здійснено платіж на рахунок ТОВ «Прогрес-Інвестбуд» на суму 15 160 000,00 грн., з призначенням платежу: «Надання позики, зг. Дог. № 04/25 від 10.01.2025 р. Без ПДВ».

Таким чином, за Договором № 04/25 від 10.01.2025 року про надання позики ТОВ «ФЗ Солюшіонс» було безоплатно, тобто без майнових дій іншої сторони, відчужено належне йому майно у вигляді грошової суми в розмірі 15 160 000,00 грн.

На підставі зазначених відомостей приватний виконавець звернувся до суду в порядку забезпечення позову із заявою про накладення арешту на грошові кошти підконтрольної боржником юридичної особи, на яку здійснювалося виведення коштів, до подання позовної заяви про визнання фраудаторного договору позики недійсним.

Як вже було зазначено, норми п. 22 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» не обмежують виконавця конкретним періодом часу, за який він має право витребувати банківські виписки.

На переконання колегії суддів, вжиття заходів щодо з`ясування відомостей про відкриті рахунки, починаючи із 01.11.2021 (дати укладення договору поставки між Стягувачем та Боржником), а також про рух коштів по рахунках Боржника з часу, що передує відкриттю виконавчого провадження, є адекватними та співмірними заходами, які мали би бути застосовані виконавцем для засвідчення здійснення усіх можливих та розумних (таких, що є необхідними) у даній ситуації дій, спрямованих на реальне виконання судового рішення, а не формальний підхід, що виражається у простій констатації безрезультатності з`ясування суттєвих для задоволення вимог Стягувача обставин.

Разом з тим, в матеріалах ВП № 76293189, що зберігаються в електронному вигляді, відсутні запити до податкового органу про надання відомостей про рахунки боржника, які були дійсними з 01.11.2021 по дату відкриття виконавчого провадження, в тому числі, і ті, які є закритими.

Державний виконавець також не вжив заходи, спрямовані на витребування від банківських установ, в яких обслуговувалися банківські рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю «Корум Шахтспецбуд» (), виписок про операції (рух коштів) за період з 01.11.2021 по 15.10.2024, хоча Стягувач привів небезпідставні доводи щодо можливого зловживання Боржником задля уникнення виконання судового рішення.

Аналогічні вимоги про надання банківських виписок про рух коштів державний виконавець не направляв і боржнику.

Слід зауважити, що сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити. Отже, бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим.

Таким чином, державний виконавець допустив бездіяльність, адже діяв не в межах повноважень та у спосіб, що передбачені згадуваними вище положеннями Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому судом першої інстанції не надано належної оцінки вищезазначеним порушенням.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

При цьому Конституційним Судом України взято до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004, вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 26.07.2012 у справі №38773/05 (Савіцький проти України) зазначено наступне: "суд повторює, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок".

Оскільки рішення суду від 07.02.2024 у справі № 908/1890/23(910/7012/22) залишається не виконаним, державний виконавець має вжити всіх передбачених законом заходів, спрямованих на його беззаперечене виконання.

Водночас, обмежившись встановленням обставин вжиття державним виконавцем певних заходів та їх хронологією, суд першої інстанції належним чином не дослідив повноту здійснення ним дій на підставі норм Закону України "Про виконавче провадження".

Подібний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 26.09.2024 у справі № 908/314/18.

Отже, з огляду на встановлені обставини та наявні в матеріалах справи докази, господарський суд дійшов передчасного висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні скарги на дії державного виконавця у цій справі, а відтак, оскаржувана ухвала, враховуючи її зміст, не відповідає вимогам статей 86, 236, 238 ГПК України.

Слід зауважити, що ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема, виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 339 ГПК України унормовано, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Таким чином, за змістом статті 339 ГПК України право сторін виконавчого провадження на оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця обмежене випадками, коли такими рішеннями, діями або бездіяльністю порушуються права та свободи скаржника (правовий висновок Верховного Суду у постанові від 05.12.2023 у справі №904/416/21).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 904/7326/17 зазначено, що «право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 339 ГПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця».

Колегія суддів вважає за необхідне також наголосити, що одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є «судовий контроль за виконанням судових рішень у господарських справах», який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

У постанові Верховного Суду від 22.04.2020 у справі № 641/7824/18 вказано, що: «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим».

В даному випадку апеляційний суд виходить, зокрема, із принципу обов`язковості виконання судового рішення, мети здійснення судового контролю, сторони виконавчого провадження, якою подано скаргу - Стягувачем у контексті спрямованості скарги на захист його прав на інтересів як сторони виконавчого провадження.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (ч. 1 ст. 343 ГПК України).

Згідно ч. 2 ст. 343 ГПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З урахуванням усього вищевикладеного та встановлених судами фактичних обставин справи, зважаючи на повноваження та законодавчо визначені механізми, які мають бути застосовані державними виконавцями в процесі виконання судових рішень, доводи скаржника, приведені ним в апеляційній скарзі є обґрунтованими та знайшли своє документальне підтвердження, а тому колегія суддів доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення скарги Стягувача.

Як передбачено п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За приписами ч. 2 цієї статті неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Отже, ухвалу Господарського суду Запорізької області від 24.06.2025 належить скасувати як таку, що прийнята за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у судовому рішенні, встановленим обставинам справи, при неправильному застосуванні норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, постановивши нове рішення про задоволення скарги ТОВ "АЛД Інжиніринг та Будівництво" на бездіяльність державного виконавця - начальника Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції при примусовому виконанні рішення суду у справі № 908/1890/23(910/7012/22) у виконавчому провадженні ВП № 76293189.

Частиною 14 статті 129 ГПК України визначено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ст. 344 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

На підставі ст. 129 ГПК України та зважаючи на результат апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення та фактичного задоволення скарги, судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на орган ДВС стягнувши їх на користь заявника.

Керуючись статтями 123, 129, 232-236, 269, 275, 277, 282, 339-345 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю АЛД Інжиніринг та Будівництво на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 24.06.2025 у справі №908/1890/23(910/7012/22) задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 24.06.2025 у справі №908/1890/23(910/7012/22) скасувати.

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю АЛД Інжиніринг та Будівництво задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Красновид А.М., що полягає у невжитті заходів, спрямованих на витребування від банківських установ, в яких обслуговувалися банківські рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю «Корум Шахтспецбуд» (), виписок про операції (рух коштів) за період з 01.11.2021 по 15.10.2024.

Зобов`язати уповноважену особу Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції:

- направити до Державної податкової служби України вимогу про рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю «Корум Шахтспецбуд» (), що були відкриті у банківських установах за період з 01.11.2021 по 15.10.2024, в тому числі, і закриті на дату надання відповіді;

- направити до банківських установ, в яких були відкриті рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю «Корум Шахтспецбуд» (), протягом періоду з 01.11.2021 по 15.10.2024, вимоги про витребування виписок про операції (рух коштів) по рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Корум Шахтспецбуд» () за період з 01.11.2021 по 15.10.2024.

Стягнути з Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (85000, Україна, Донецька обл., м. Добропілля, вул. Першотравнева, буд. 83; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Алд Інжиніринг та Будівництво" (69008, м. Запоріжжя, Південне шосе, буд. 78а; ) судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2 422,40 грн.

Видачу наказів на виконання даної постанови доручити Господарському суду Запорізької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 14.01.2026

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя А.Є. Чередко