ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2025 р. м. Київ

Справа № 911/2234/25

Господарський суд Київської області у складі:

судді Ейвазової А.Р.,

за участі секретаря судового засідання Руссова В.І., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Державного підприємства Міністерства оборони України «Державний оператор тилу» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод технічних масел «Аріан» про стягнення 967 921,03грн, за участі представників від:

позивача - Павловська Д.С. (посадова інструкція, наказ);

відповідача - Горбань Р.О. (витяг з ЄДР)

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство Міністерства оборони України «Державний оператор тилу» (далі - позивач, ДП «ДОТ») звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод технічних масел «Аріан» (далі - відповідач, ТОВ ЗТМ «Аріан») про стягнення 967 921,03грн пені за загальний період з 01.05.2024 по 22.05.2024.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за державним контрактом (договором) про закупівлю від 09.02.2024 №14/02-24-ПММ в частині поставки товару у встановлений договором строк (з урахуванням заяви про усунення недоліків) (а.с.1-6).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.07.2025 відкрито провадження у справі за відповідним позовом, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання на 20.08.2025 о 15:15, визнано явку сторін обов`язковою, а також встановлено строк відповідачу для подання відзиву на позов (а.с.92-94).

Відповідна ухвала доставлена до електронних кабінетів сторін 21.07.2025 о 17:58, про що свідчать довідки про доставку електронного листа (а.с.95-96).

Ухвала суду, як вбачається із змісту п.1 ч.1 ст.232 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), є видом судового рішення.

В силу п.2 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Поряд з цим, абз.2 ч.6 ст.242 ГПК України установлено, що якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Отже, відповідна ухвала вважається врученою сторонам наступного робочого дня - 22.07.2025.

06.08.2025 (сформовано в системі «Електронний суд» 05.08.2025) відповідач, з дотриманням встановленого судом строку подав відзив на позов, у якому просить у задоволенні позову відмовити (а.с.97-99).

Відхиляючи заявлені вимоги відповідач посилається на те, що:

- постачання товару здійснювалося партіями і затримка певних партій товару становить від 9 до 22 календарних днів, що не призвело до заподіяння збитків позивачу;

- відповідач до лютого 2022 року закупав компоненти для оливи М-16ИХП-3 у ВАТ «Нафтан», що є білоруською компанією, співпраця з якою припинена після початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України, що спричинило пошуку альтернативної заміни таких компонентів у інших виробників;

- представників позивача перед укладенням договору повідомлено про вказані обставини, а також про те, що розробка рецептури під кожне замовлення оливи є довгим і складним процесом;

- враховуючи відсутність у виробника оливи обладнання, що виробляється країною-агресором для проведення випробувань такі зразки додатково направлялися до випробувального центру « 10 Хіммотологічний центр» та випробувальної лабораторії ДП «ДПК «Масма»; до отримання позитивних висновків щодо показників олії, відповідач не міг її постачати;

- затримка постачання товару також відбулося через проведення мітингів та блокувань державного кордону між Польщею та Україною.

Окрім того, до тексту поданого відзиву відповідачем включено клопотання про зменшення штрафних санкцій до 10%, у разі якщо суд дійде висновку про обґрунтованість заявлених вимог. Вказане клопотання мотивовано тимиж обставинами, які зазначені у відзиві.

08.08.2025 від позивача, до встановлення судом строку на підставі ч.4 ст.166 ГПК України та у порядку, визначеному п.12 ч.2 ст.182 ГПК України, для подання відповідної заяви по суті, надійшла відповідь на відзив (а.с.114-118), у якій позивач спростовує доводи відзиву та вказує, що:

- нарахування штрафних санкцій за порушення строків поставки товару не повинно залежати від наявності збитків у замовника, окрім того ДП «ДОТ» не є отримувачем товару, а всі сплачені суми штрафних санкцій за державним контрактом перераховуються до Державного бюджету України;

- підписуючи договір відповідач погодився із визначеною відповідальністю за порушення строків поставки товару;

- невиконання чи порушення строків виконання умов державного контракту впливає на ефективність обороноздатності держави в цілому.

19.08.2025 від відповідача через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про витребування доказів, а саме інформації про те, чи було заподіяно збитків відповідачу затримкою поставки товару, якого розміру і чим це підтверджується (а.с.153).

20.08.2025 від позивача надійшли заперечення на клопотання про витребування доказів, у якому позивач заперечує проти задоволення поданого клопотання, посилаючись на те, що право на неустойку у кредитора виникає незалежно від наявності заподіяних йому збитків (а.с.155-156).

20.08.2025 судом прийнято ухвали, занесені до протоколу підготовчого засідання (а.с.174-176), якими: прийнято відповідь на відзив та встановлено відповідачу строк для подання заперечення; відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів; в підготовчому засіданні оголошено перерву до 15:00 15.09.2025.

Відповідь на відзив прийнята судом, оскільки реалізація права на подання такої заяви по суті до встановлення судом у підготовчому засіданні відповідного строку, як передбачено п.12 ч.2 ст.182 ГПК України, не порушує прав учасників.

Строк для подання заперечення встановлено судом на підставі п.12 ч.2 ст.182, ч.4 ст.167 ГПК України.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про витребування доказів суд виходив з наступного.

Частиною 1 ст.81 ГПК України передбачено, що учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом; таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу; якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Як установлено ч.2 ст.81 ГПК України у клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено: який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів); обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання

Водночас, у клопотанні відповідач не вказує який саме доказ, що є у позивача, ним має бути надано. Фактично відповідач вимагає витребувати у позивача не певний доказ, що має така особа і який існує як об`єкт, а фактично відповісти на запитання про те чи заподіяні збитки та який їх розмір з наданням підтверджуючих документів

Разом з тим, відповідач міг отримання таку інформації через інший процесуальний механізм, що передбачений ч.1 ст.90 ГПК України, за яким, учасник справи має право поставити в першій заяві по суті справи або у додатку до неї не більше десяти запитань іншому учаснику справи про обставини, що мають значення для справи. Частинами 3-4 цієї статті визначено, що учасник справи, якому поставлено питання іншим учасником справи, зобов`язаний надати вичерпну відповідь окремо на кожне питання по суті; на запитання до учасника справи, який є юридичною особою, відповіді надає її керівник або інша посадова особа за його дорученням; якщо поставлене запитання пов`язане з наданням доказів, що підтверджують відповідні обставини, учасник справи разом із заявою свідка надає такі докази.

Проте, оскільки відповідач заперечував факт заподіяння позивачу збитків порушенням строків поставки товару за державним контрактом (договором) про закупівлю від 09.02.2024 №14/02-24-ПММ, суд на підставі ч.2 ст.74 ГПК України зобов`язав позивача надати докази заподіяння збитків таким порушенням.

Перерва в підготовчому засідання оголошена на підставі ч.5 ст.183 ГПК України, враховуючи встановлення строку для подання заперечень відповідачем та не вирішення усіх питань, що підлягали розгляду у підготовчому засіданні, у т.ч., враховуючи заявлене відповідачем клопотання про відкладення підготовчого засідання для врегулювання спору мирним шляхом та необхідністю надання позивачем доказів заподіяння збитків.

08.09.2025, на виконання вимог ухвали від 20.08.2025, що занесена до протоколу підготовчого засідання, від позивача через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення, у яких позивач повідомив, що ДП «ДОТ» не є фактичним отримувачем товару, оскільки кінцевими споживачами продукції виступають військові формування, яким відповідач передає відповідний товар, а тому позивач не може надати докази заподіяння збитків такім формуванням через затримку поставки товару (а.с.178-179).

Ухвалами від 15.09.2025, які занесені до протоколу, в підготовчому засіданні на підставі ч.5 ст.183 ГПК України оголошено перерву до 15:40 06.10.2025, враховуючи заявлене відповідачем клопотання про надання строку для отримання відповіді від позивача щодо укладення мирової угоди (представник позивача підтвердив, що сторонами вживаються заходи для укладення мирової угоди) на підставі ч.3 ст.177 ГПК України продовжено строк підготовчого засідання, оскільки це необхідно для забезпечення учасникам справи реалізації їх процесуальних прав та вирішенні всіх питань, визначених ч.2 ст.182 ГПК України, які необхідні для повного та об`єктивного вирішення спору (а.с.187-188).

29.09.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача, з порушенням встановленого судом строку надійшли заперечення (а.с.190-191), у яких, в спростування тверджень позивача, відповідач, окрім вже зазначених доводів у відзиві, вказав, що:

- відповідач та його партнер - ТОВ «Аріан-Трейд» не є безпосередніми імпортерами базових олив, що використовуються як сировина при виготовленні оливи М-16ИХП-3, у зв`язку із чим, відповідачу знадобився додатковий час для ретельного аналізу та перевірки контрагента та його продукту;

- затримка в постачанні товару позивачу була незначною, при цьому, враховуючи, що державні закупівлі здійснюються з надлишком, тому за період затримки не могло утворитися такої нестачі товару, що була би відчутною для сил оборони.

03.10.2025 від позивача через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у яких ДП «ДОТ», окрім раніше зазначеного у заявах по суті справи, посилається на те, що на момент укладення договору відповідач вже майже як два роки знав про те, що закупівля компонентів з країни-агресора не здійснюється, а, отже, усвідомлював для себе необхідність закупівлі відповідної сировини для виробництва товару та підтверджував це завантажуючи документи учасника закупівлі. При цьому, позивач додатково наголосив на тому, що з моменту укладення договору відповідач мав більше трьох місяців для проведення всіх необхідних випробувань компонентів для належного виготовлення оливи М-16ИХП-3 (а.с.200-202).

03.10.2025 від відповідача через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення, у яких викладені доводи, аналогічні раніше вказаним у заявах по суті (а.с.212-213).

06.10.2025 від відповідача надійшло клопотання про продовження строку на подання заперечення, в обґрунтування якого відповідач посилається на те, що такий строк пропущений, оскільки він очікував відповіді від позивача на пропозицію про укладення мирової угоди, яка надійшла лише по закінченню встановленого судом строку на подання відповідної заяви по суті (а.с.222).

Ухвалами від 06.10.2025, які занесені до протоколу засідання, судом: з власної ініціативи продовжено строк на подання заперечення та прийнято їх; прийнято додаткові пояснення сторін; закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05.11.2025 о 15:30 (а.с.223-225).

Строк для подання заперечення продовжено судом з власної ініціативи відповідно до ч.2 ст.119 ГПК України, враховуючи, що позивач не заперечував щодо прийняття відповідної заяви та не вказував на те, що прийняття такої заяви по суті справи, яка подана з пропущенням встановленого строку, буде порушувати його права, а також враховуючи обставини, викладені відповідачем у клопотанні про продовження встановленого строку та з метою повного та об`єктивного вирішення спору.

Додаткові пояснення сторін прийняті судом на підставі ч.5 ст.161 ГПК України.

Підготовче провадження закрито у відповідності з п.3 ч.1 ст.185 ГПК України, у зв`язку із виконанням завдань підготовчого провадження.

05.11.2025 судом розпочато розгляд справи по суті, заслухано вступне слово сторін, досліджено докази та ухвалою, яка занесена до протоколу судового засідання, на підставі ч.2 ст.216 ГПК України, оголошено перерву в судовому засіданні до 14:00 26.11.2025; визнано явку сторін обов`язковою (а.с.227-230).

В судовому засідання представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити, представник відповідача щодо позову заперечував та просив у його задоволенні відмовити, а у разі задоволення заявлених вимог - зменшити штрафні санкцій на 90%.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані у справі докази, судом встановлені наступні обставини.

09.02.2024 між Державним підприємством Міністерства оборони України «Агенція закупівель у сфері оборони» (далі - замовник) та ТОВ ЗТМ «Аріан» (далі - постачальник) укладено державний контракт (договір) про закупівлю №14/02-24-ПММ (далі - договір; а.с.11-26). Відповідно до п.п.1.1-1.2 договору: постачальник зобов`язується поставити замовнику оливу моторну для швидкохідних дизелів транспортних машин М-16ИХП-3 ГОСТ 25770-83 (Мастильні засоби - 09210000-4 ДК 021:2015) (далі - товар), найменування, марка, тип, перелік, характеристики, обсяг, код згідно з національним класифікатором ДК яких визначені в специфікації (додаток №1), а замовник - прийняти та оплатити товар в порядку та на умовах, визначених цим договором; постачання товару здійснюється з метою заправки (дозаправки), забезпечення транспорту Збройних Сил України, утворених відповідно до законів військових формувань, їх з`єднань, військових частин, підрозділів, установ або організацій, що утримуються за рахунок коштів державного бюджету (далі - отримувач), для задоволення нагальних потреб функціонування держави, забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів країни; отримувачем за договором є відповідні військові формування, їх з`єднання, військові частини, підрозділи, установи або організації, що утримуються за рахунок коштів державного бюджету, до яких здійснюється постачання товару.

Відповідно до п.2.4 договору: загальна ціна товару та/або ціна за одиницю товару за цим договором може переглядатись сторонами шляхом укладання додаткової угоди до цього договору у випадках та у порядку, що передбачені законодавством та даним договором; серед іншого, сторони зобов`язуються переглядати загальну ціну товару та/або ціну за одиницю товару за цим договором, у тому числі шляхом зменшення обсягів закупівлі товару, виходячи з реального фінансування видатків, зменшення відповідних бюджетних призначень та потреб замовника у разі зменшення з боку Міністерства оборони України потреби у товарі шляхом укладання додаткової угоди до цього договору.

Розрахунок за товар здійснюється в безготівковій формі, шляхом перерахування замовником коштів на поточний банківський рахунок постачальника, вказаний у розділі 15 цього договору, а у випадку здійснення замовником передоплати на небюджетний рахунок, відкритий постачальником в органах Державної казначейської служби України відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 4 грудня 2019 року №1070 «Деякі питання здійснення розпорядниками (одержувачами) бюджетних коштів попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти»; розрахунок за товар здійснюється у строк, передбачений в специфікації (додаток №1), після його фактичного приймання отримувачем на підставі належним чином оформлених актів приймання товару за умов відсутності будь-яких зауважень до товару з боку замовника та/або отримувача (п.3.1 договору).

Згідно п.4.1 договору постачальник зобов`язаний здійснити поставку товару за цим договором у строк, визначений у специфікації, але у будь-якому випадку в строк, визначений замовником у заявці на поставку, складеній замовником за формою, визначеною у додатку №2 до договору.

Заявка на поставку товару подається замовником постачальнику засобами електронної пошти у порядку, визначеному цим договором, не менш ніж за 10 (десять) календарних днів до дати поставки, визначеної у специфікації або в заявках на поставку товару (п.4.3 договору).

Як визначено п.4.7 договору, право власності на товар переходить від постачальника до отримувача після прийняття отримувачем товару та підписання всіх документів згідно з розділом 6 договору.

В силу п.6.3 договору: разом з товаром постачальник надає отримувачу наступні документи: 2) оригінали рахунку-фактури, що викладені українською мовою та містять опис поставленого товару (номенклатуру), дані про його кількість з вказанням одиниці виміру, ціну за одиницю товару, загальну суму, назву виробника, відомості про особу, відповідальну за складання рахунку-фактури, підписані керівником та головним бухгалтером (за наявності) постачальника; 2 належним чином засвідчені копії (паспорту) якості (або іншого документу) виробника продукції (викладеного мовою оригіналу), який засвідчує якість запропонованої продукції, що містить: дату видачі і номер документа; інформацію для ідентифікації та фактичні значення показників якості товару, отримані в результаті лабораторних випробувань і їх відповідність вимогам нормативного документу; в разі відсутності в паспорті якості (або іншому документу) виробника продукції, який засвідчує якість запропонованої продукції, всіх показників, які зазначені в ГОСТ 25770-83, надаються 2 (дві) належним чином засвідчені копії документа (сертифіката) з відповідності ГОСТ 25770-83 протоколом (протоколами) випробування; в протоколі (протоколах) випробувань повинні бути зазначені показники, які відсутні в паспорті якості (або іншому документі) виробника продукції, який засвідчує якість запропонованої продукції; 3 оригінали акту приймання товару (після проходження вхідного контролю якості товару) (додаток №4 до договору); за вимогою замовника, завірену належним чином копію документу (експертного висновку торгово-промислової палати), що містить відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з Українським класифікатором товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД); усі інші документи, які згадуються у будь-якому пункті договору.

Відповідно до п.6.4 договору: приймання товару здійснюється після перевірки отримувачем, замовником особисто та/або із залученням третьої особи товару на відповідність технічним вимогам до даного виду товару та вимогам нормативної документації, цілісність (герметичність), неушкодженість, відповідність перевезення тари (цистерни), відповідність товаросупровідних документів, проведення повного кількісного контролю-перерахунку, зважування, вимірювання товару на складі, та проведення вхідного контролю якості Товару (лабораторного випробування).

Вхідний контроль, як визначено пп.6.4.1 п.6.4 договору, проводиться упродовж 3 робочих днів, без урахування терміну, відведеного для проведення вхідного контролю якості (лабораторного випробування); строк вхідного контролю може бути продовжено за наявності обґрунтованих підстав.

При проведенні вхідного контролю якості (лабораторного випробування) зразки серій товару відбираються в установленому порядку з партії, що постачається; при цьому відібрані зразки серій товару не вважаються непоставленими (неприйнятими) (пп.6.5.2 п.6.5 договору).

Пунктом 6.11 договору передбачено, що партія товару вважається поставленою за умови, якщо отримувачем фактично прийнято на підставі належним чином оформлених актів приймання товару 97% від обсягу товару (окремо по кожній товарній позиції, що підлягає постачанню) згідно із специфікацією.

Згідно п.8.2 договору: у разі порушення строку поставки, непередачу (несвоєчасну передачу, повернення з підстав, встановлених цим договором) товару, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,5 % від ціни товару, строк поставки якого порушено, за кожний день прострочення або ціни непереданого (несвоєчасно переданого, повернутого) товару, за кожний день затримки передачі; пеня нараховується протягом строку порушення виконання зобов`язань за договором, включаючи день виконання такого зобов`язання; за порушення строку поставки товару понад 30 календарних днів додатково сплачується штраф у розмірі 7 відсотків від ціни товару, строк поставки якого порушено; при цьому, відібрані зразки партії товару для проведення лабораторних випробувань не вважаються непоставленими (неприйнятими).

У п.п.10.1,10.2 договору сторонами закріплено, що: сторони свідомо укладають договір, який буде виконуватися протягом строку дії офіційно встановленого і визнаного воєнного стану, який не буде вважатися сторонами форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) у розумінні цього розділу договору; враховуючи той факт, що під час погодження та підписання цього договору сторони максимально врахували наявність в Україні специфічних обставин, перерахованих у п.10.1 цього договору, сторони не будуть у майбутньому посилатися на ці обставини як форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) в розумінні цього розділу договору; винятки можуть становити лише істотні зміни об`єктивних обставин під час дії воєнного стану, які можуть вплинути на виконання цього договору, зокрема: збої в роботі платіжних систем, що унеможливлює вчасне перерахування коштів; прийняття нормативно-правових актів органами державної влади або місцевого самоврядування, які впливають на строки та умови виконання зобов`язань, передбачених умовами цього договору; критичне пошкодження об`єктів інфраструктури (доріг, складів), що впливає на строки та умови виконання зобов`язань, передбачених умовами цього договору, тощо; у разі настання таких обставин, сторони діють відповідно до положень п.10.6 договору та без застосування положень п.10.7 договору.

Пунктом 10.4 договору передбачено, що при настанні надзвичайних та невідворотних форс-мажорних обставин (обставин (непереборної сили), зокрема тих, які передбачені в частині другій статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», які об`єктивно унеможливлюють повне або часткове виконання сторонами зобов`язань, передбачених умовами договору, строк виконання таких зобов`язань може бути відкладений на час, протягом якого діятимуть такі обставини, за умови, якщо сторони не знайдуть інших прийнятних альтернативних способів виконання таких зобов`язань, як це передбачено п.10.6 договору.

В силу п.п.10.6,10.7 договору у разі настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) сторона, яка підпала під їх дію, має негайно упродовж 3 робочих днів повідомити про це іншу сторону у письмовій формі) (на електронну пошту, що зазначена в розділі 12 цього Договору; одночасно з цим відповідне повідомлення дублюється та направляється в паперовій формі на фактичну адресу, що зазначена в договорі); якщо сторона, яка підпала під дію форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), протягом 5 робочих днів з моменту їх настання не знайшла інших можливостей виконувати свої зобов`язання за цим договором, вона повинна підтвердити факт виникнення/існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) відповідним документом, виданим торгово-промисловою палатою або іншим уповноваженим органом (особою) країни (місцевості), де виникли/існували форс-мажорні обставини (обставин непереборної сили); такий документ надасться іншій стороні протягом 10 робочих днів з дня виникнення таких обставин у порядку, зазначеному у п.10.6 договору.

Відповідно до п.13.1 договору він вважається укладеним і набирає чинності після його підписання сторонами та діє протягом строку, вказаного в специфікації.

Додатком №1 до договору (а.с.27-28, далі - додаток №1) сторони визначили найменування, інформацію про технічні характеристики, кількість та ціну товару (продукції), що постачається за договором, а саме: олива моторна для швидкохідних дизелів транспортних машин М-16ИХП-3, ГОСТ 25770-83 - 150т загальною вартістю 26 262 000грн з ПДВ.

Згідно п.п.4,5 додатку №1: оплата вартості поставленого товару здійснюється замовником подекадно, а саме протягом 10 банківських днів з дня наступного за декадою, протягом якої поставлено товар, на підставі підписаних сторонами та отримувачем відповідних актів приймання товару; строк поставки товару - до 31.03.2024.

12.03.2024 позивач на електронну адресу відповідача направив заявку на поставку №000126, у якій визначив кількість товару, отримувача та його місцезнаходження, об`єм та строк поставки (а.с.38).

19.04.2024 сторонами укладено додаткову угоду №1, якою змінено п.5 додатку №1, та визначено новий строк поставки товару - до 30.04.2024 (а.с.37).

В якості доказів направлення вказаної заявки відповідачу, позивач надав скріншот направлення її на електронну адресу, яка зазначена у розділі 15 договору як офіційний засіб зв`язку з відповідачем - «» (а.с.82).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання взятих на себе зобов`язань позивач поставив товар на загальну суму 14 018 480,52грн з ПДВ, який прийнятий уповноваженими на отримання такого товару особами, повноваження яких діяти від імені позивача не оспорюються, що підтверджується підписаними сторонами актами приймання-передачі, а саме від:

- 09.05.2024 №69/69 щодо передачі військовій частині НОМЕР_1 оливи моторної для швидкохідних дизелів транспортних машин М-16ИХП-3 ГОСТ 25770-83 у кількості 10т на суму 1 750 800грн з ПДВ (а.с.44-45);

- 10.05.2024 №104 щодо передачі військовій частині НОМЕР_2 оливи моторної для швидкохідних дизелів транспортних машин М-16ИХП-3 ГОСТ 25770-83 у кількості 15т на суму 2 626 200грн з ПДВ (а.с.46-47);

- 10.05.2024 №82 щодо передачі військовій частині НОМЕР_3 оливи моторної для швидкохідних дизелів транспортних машин М-16ИХП-3 ГОСТ 25770-83 у кількості 8т на суму 1 400 640грн з ПДВ (а.с.48-49);

- 10.05.2024 №185/ВВЗ-2 «Д» щодо передачі військовій частині НОМЕР_4 оливи моторної для швидкохідних дизелів транспортних машин М-16ИХП-3 ГОСТ 25770-83 у кількості 5т на суму 875 400грн з ПДВ (а.с.50-51);

- 10.05.2024 №38 щодо передачі військовій частині НОМЕР_5 оливи моторної для швидкохідних дизелів транспортних машин М-16ИХП-3 ГОСТ 25770-83 у кількості 2,069т на суму 362 240,52грн з ПДВ (а.с.60-61);

- 14.05.2024 №56 щодо передачі військовій частині НОМЕР_5 оливи моторної для швидкохідних дизелів транспортних машин М-16ИХП-3 ГОСТ 25770-83 у кількості 10т на суму 1 750 800грн з ПДВ (а.с.52-53);

- 17.05.2024 №68 щодо передачі військовій частині НОМЕР_6 оливи моторної для швидкохідних дизелів транспортних машин М-16ИХП-3 ГОСТ 25770-83 у кількості 5т на суму 875 400грн з ПДВ (а.с.54-55);

- 18.05.2024 №208 щодо передачі військовій частині НОМЕР_7 оливи моторної для швидкохідних дизелів транспортних машин М-16ИХП-3 ГОСТ 25770-83 у кількості 5т на суму 875 400грн з ПДВ (а.с.56-57);

- 18.05.2024 №69 щодо передачі військовій частині НОМЕР_8 оливи моторної для швидкохідних дизелів транспортних машин М-16ИХП-3 ГОСТ 25770-83 у кількості 10т на суму 1 750 800грн з ПДВ (а.с.62-63);

- 22.05.2024 №176 щодо передачі військовій частині НОМЕР_9 оливи моторної для швидкохідних дизелів транспортних машин М-16ИХП-3 ГОСТ 25770-83 у кількості 10т на суму 1 750 800грн з ПДВ (а.с.58-59).

Відповідно до претензії від 13.06.2024 за вих.№2165/2344 позивач вимагав від відповідача сплатити штрафні санкції у розмірі 963 544,03грн через порушення строку поставки товару (а.с.83-87). В якості доказів її направлення 14.06.2024 відповідачу, позивач надав скріншот направлення її на електронну адресу, яка зазначена у розділі 15 договору як офіційний засіб зв`язку з відповідачем: «» (а.с.89).

Крім того, 07.07.2025 позивач направив на електронну адресу відповідача уточнення від 07.07.2025 №2165/4680/06-2025 до претензії, що подано у зв`язку виявленою опискою в розрахунку, що є додатком до претензії від 13.06.2024 за вих.№2165/2344 (а.с.39-40). В уточненій вимозі позивач вимагав від відповідача сплатити штрафні санкції у розмірі 967 921,03грн (а.с.39-40). В якості доказів її направлення відповідачу позивач надав скріншот направлення її на електронну адресу, яка зазначена у розділі 15 договору як офіційний засіб зв`язку з відповідачем: «» (а.с.43).

Предметом спору у даній справі є застосування до відповідача відповідальності, встановленої договором, за порушення зобов`язання з поставки товару у встановлений договором строк.

Вирішуючи відповідний спір у даній справі, суд виходить з наступного.

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст.ст.173, 174, ч.1 ст.175 ГК України (тут і надалі у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно ч.1 ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, як установлено ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи зміст зобов`язань сторін за відповідним договором, визначення додатком до договору асортименту, кількості та ціни товару, яка поставляється, періодичність поставок, суб`єктний склад, укладений сторонами договір є договором поставки.

Так, згідно ч.1 ст.265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець - прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Схоже із ст.265 ГК України визначення надано і ст.712 ЦК України, відповідно до якої продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.2 ст.712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 662 ЦК України визначено, що: продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу; продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Положеннями ч.1 ст.664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару; договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

За загальним правилом, визначеним ч.1 ст.692 ЦК України, яким установлена черговість виконання взаємних зобов`язань, виконання зобов`язання з передачі товару передує виконанню зобов`язання з оплати. Так, як визначено ч.1 ст.692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Вказаний порядок виконання взаємних зобов`язань, за яким оплата здійснюється після передачі товару, визначений укладеним договором.

Враховуючи умови договору, відповідач мав здійснити поставку товару - оливи моторної для швидкохідних дизелів транспортних машин М-16ИХП-3 ГОСТ 25770-83, у строк, встановлений п.5 додатку №1, - до 30.04.2024, однак, допустив порушення вказаного зобов`язання, прострочивши поставку товару, переданого за актами приймання-передачі від:

- 09.05.2024 №69/69 на 9 днів;

- 10.05.2024 №104 на 10 днів;

- 10.05.2024 №82 на 10 днів;

- 10.05.2024 №185/ВВЗ-2 «Д» на 10 днів;

- 10.05.2024 №38 на 10 днів;

- 14.05.2024 №56 на 14 днів;

- 17.05.2024 №68 на 17 днів;

- 18.05.2024 №208 на 18 днів;

- 18.05.2024 №69 на 18 днів;

- 22.05.2024 №176 на 22 дня.

Оскільки відповідач виконав взяті на себе зобов`язання з поставки товару з порушенням встановленого строку, він є таким, що порушив взяті на себе зобов`язання.

В силу ч.1 ст.216, ч.1 ст.218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т. ч. пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Відповідно до ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання

В силу п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неуйстойки.

Частиною 1 ст.550 ЦК України передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. При цьому, ч.3 такої статі визначено, що кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов`язання (ст.617 ЦК України).

Як установлено ст.617 ЦК України: особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили; не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Суд вважає такими, що не заслуговують на увагу посилання відповідача на складну технологію виробництва замовленого товару через пошук компонентів олії у інших постачальників внаслідок припинення співпраці у лютому 2022 року з білоруською фірмою як виробником таких складових. Так, судом враховано, що договір укладено у лютому 2024 року, тобто через 2 роки після припинення відповідної співпраці і, укладаючи відповідний договір, відповідач мав розуміти, яку кількість товару він має поставити та вжити відповідних заходів для виконання зобов`язання у встановлений договором строк або не брати таких зобов`язань у разі неможливості їх виконання. Оскільки відповідна обставина вже існувала на момент укладення договору, відповідач міг не висувати свої пропозиції та не ставати учасником тендерних закупівель, у разі, якщо на стадії проведення торгів, після аналізу тендерної документації та проекту договору, зрозумів про неможливість виконання такого обсягу замовлення у визначені строки.

Відповідач, укладаючи договір та погоджуючись на визначені ним умови, у т.ч. на штрафні санкції у відповідному розмірі мав розуміти, що у випадку порушення зобов`язань може нести відповідну відповідальність, а дія воєнного стану в Україні не буде вважатися форс-мажорною обставиною, як домовились сторони у п.10.1 договору.

Суд вважає не доведеним посилання відповідача на те, що затримка товару, який мав бути переданий за договором, відбувалася через перекриття доріг та мітингів на польсько-українському кордоні, оскільки відповідні твердження відповідача будь-якими доказами не підтверджені. Так, посилаючись на відповідні обставини, відповідач мав надати докази того, що поставка саме того товару, який передбачений договором, в установлений таким договором строк позивачу чи уповноваженій ним особі в силу вказаних обставин (мітингу, перекриття доріг такі дні), які не залежали від волі відповідача, була неможлива або ускладнена.

Отже, суд у даній справі не встановив обставин, які звільняють відповідача від відповідальності, встановленої договором за порушення зобов`язань, визначених ним.

Враховуючи, що судом встановлено факт порушення відповідачем зобов`язання за договором - товар переданий з порушенням строку, визначеного договору, а також встановлення відповідальності за таке порушення п.8.2 договору, нарахування пені у розмірі, передбаченому договором - 0,5% від ціни товару, є обґрунтованим

Розрахунок пені за поставку товару з порушенням строку, визначеного договором, здійснено позивачем вірно - з урахуванням ціни товару, що поставлений з простроченням, періоду прострочення, встановленого договором розміру пені, отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача 967 921,03грн пені за загальний період з 01.05.2024 по 22.05.2024 є мотивованими.

Разом з тим, суд вважає, що розмір пені, який заявлений до стягнення з відповідача підлягає зменшенню з наступних підстав.

Частиною 3 ст.551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Неустойка є способом забезпечення виконання зобов`язання; завданням неустойки є сприяння належному виконанню зобов`язання, стимулювання боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником, після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності.

Штрафну санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за неналежне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного або неналежного виконання зобов`язання; такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних зобов`язань.

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 наведено висновок, за яким, відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення; він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним; у таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків; тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд оцінює: чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступінь виконання зобов`язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання; наслідки порушення зобов`язання, відповідність розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінку винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

У вирішенні судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки підлягають врахуванню та оцінці на предмет підтвердженості та обґрунтованості як ті підстави для зменшення неустойки, що прямо передбачені законом (ч.3 ст.551 ЦК України, ст.233 ГК України), так і ті, які хоча прямо і не передбачені законом, однак були заявлені як підстави для зменшення розміру неустойки та мають індивідуальний для конкретних спірних правовідносин характер; категорії «значно» та «надмірно», які використовуються в ст.551 ЦК України та в ст.233 ГК України, є оціночними і мають конкретизуватися у кожному окремому випадку, з урахуванням того, що правила наведених статей направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, а також недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником (висновок викладений у постановах Верховного Суду від 18.12.2024 у справі №904/21/24, 18.12.2024 у справі №902/517/24, 21.05.2024 у справі №910/10934/23).

У даній справі суд вважає, що розмір пені, який заявлений до стягнення позивачем, є обтяжливим для відповідача та підлягає зменшенню з наступних підстав.

Так, у даній справі судом не встановленого того, що позивачу заподіяно збитків у певному конкретному розмірі у зв`язку з порушенням відповідачем таких зобов`язань і розмір таких збитків є таким, що дорівнює або перевищує розміру нарахованої пені; позивач не посилається на понесення ним збитків через неналежне виконання відповідачем зобов`язання з недопоставки товару в установлений договором строк.

При цьому, посилання позивача на те, що йому не можуть бути нанесенні збитки через неналежне виконання відповідачем зобов`язань, оскільки приймання товару здійснювалось безпосередньо певними військовими формуваннями - отримувачами такого товару не має значення для вирішення того чи є підстави для стягнення з відповідача пені у повному розмірі. Так, договір укладений сторонами та таким договором визначенні їх взаємні права та обов`язків. При цьому, визначена сторонами умова договору, про те, що товар за договором отримують треті особи, а не безпосередньо позивач є особливістю такого договору, що сприяє оперативному отриманню такими військовими формуваннями пально-мастильних матеріалів та зменшує витрати позивача, які він міг би понести, у разі якщо б самостійно доставляв такий товар таким військовим формуванням після його отримання від позивача. Поряд з цим, у даній справі і не доведено фактів звернення відповідних військових формувань з претензіями до позивача щодо не забезпечення відповідними пально-мастильними матеріалами, настання у зв`язку із цим негативних наслідків для них тощо.

Забезпечення кінцевих споживачів - військових формувань товарами оборонного призначення здійснює саме позивачем в силу покладених на нього обов`язків, що передбачено п.2.1 статуту ДП «ДОТ».

У разі не виконання ДП «ДОТ» відповідних обов`язків безпосередні збитки будуть нанесені саме позивачу, через неможливість своєчасно та належним чином забезпечити військові формування необхідними товарами, роботами чи послугами для належного виконання ними своїх оборонних та інших функцій, покладених державою, необхідність укладати договори з іншими особами, наприклад, за іншою вищою ціною для забезпечення такої потреби.

Суд, вважаючи, що розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача, має бути зменшено із врахуванням того, що відповідач хоч із простроченням, але виконав свої зобов`язання на підставі заявки позивача від 12.03.2024 №000126 повністю та прострочення виконання такого зобов`язання є зовсім незначним від 9 до 22 днів, тобто менше місяця.

З урахуванням зазначених обставин, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, визначені п.6 ч.1 ст.3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність), необхідність забезпечення балансу інтересів сторін, враховуючи, що розмір штрафних санкцій є надмірним, та у даній справі не доведено того, що позивачу таким порушенням заподіяно збитків і їх розмір значно перевищує нараховану пеню, суд вважає за можливе зменшити розмір нарахованої пені на 50%, а саме до 483 960,52грн (967 921,03:100*50).

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 483 960,52грн пені, в частині стягнення 483 960,51грн пені суд у задоволенні позову відмовляє.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачу підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача судовий збір у розмірі 11 615,05грн, тобто у повному обсязі, оскільки заявлені вимоги в частині стягнення пені є обґрунтованими повністю, однак, їх розмір суд вирішив зменшити, враховуючи вищевказані обставини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 232-233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод технічних масел «Аріан» (ідентифікаційний код 20574128; 08500, Київська обл., м. Фастів, вул. Поліграфічна, буд. 12) на користь Державного підприємства Міністерства оборони України «Державний оператор тилу» (ідентифікаційний код 44830311, 04119, м.Київ, вул. Дегтярівська, буд. 13/24) 483 960,52грн пені, а також 11 615,05грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. Відмовити у задоволенні позову в частині стягнення 483 960,51грн пені.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст.257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 17.02.2026.

Суддя А.Р. Ейвазова