РІШЕННЯ

01 грудня 2025 року м. ТернопільСправа № 921/534/23(921/177/24)

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гевка В.Л.

розглянувши у порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом: Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", вул. О.Кульчицької, 8, м. Тернопіль, 46001 /розпорядник майна - арбітражний керуючий Брикса А.О./

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "БМБУД", вул. Плебанівка, буд. 712/9, с. Настасів, Тернопільська область, 47734

про визнання недійсною додаткову угоду №2 від 05.07.2022 до договору оренди нерухомого майна від 23.06.2021 №Н/М 23/06 та стягнення 3 048 890,31 грн заборгованості по сплаті орендної плати

в межах справи №921/534/23 про банкрутствоДочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", ідентифікаційний код 31995099

За участі представників сторін та їх учасників:

Позивача: арбітражний керуючий Брикса Андрій Олегович, свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 1499 від 15.07.2013, (до оголошення судом перерви); адвокат КантелюкТомаш-Теодор Юрійович, ордер на надання правничої (правової) допомоги серія ВО №1088489 від 11.10.2024;

Відповідача: адвокат Банах Володимир Дмитрович, ордер на надання правничої (правової) допомоги серія ВО № 1103538 від 28.04.2025.

1. Рух та суть справи.

Дочірнє підприємство "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" /розпорядник майна - арбітражний керуючий Брикса А.О./ звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "БМБУД" про:- визнати недійсною додаткову угоду №2 від 05.07.2022 до договору оренди нерухомого майна від 23.06.2021 №Н/М 23/06 укладену між ТОВ "БМБУД" (47734, Тернопільська область, Тернопільський район, с. Настасів, вул. Плебанівка, буд. 712/9, ) та ДП "Тернопільський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" (46001, м. Тернопіль, вул. О. Кульчицької, 8. 9); - стягнути з ТОВ "БМБУД" на користь ДП "Тернопільський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" 2 218 176,14 грн заборгованості по сплаті орендної плати за договором оренди №Н/М 23/06 від 23.06.2021;- судові витрати покласти на відповідача.

У провадженні Господарського суду Тернопільської області перебуває справа №921/534/23 про банкрутство Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", вул. О.Кульчицької, 8, м. Тернопіль, 46001, ідентифікаційний код 31995099.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 27.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №921/534/23(921/177/24)за позовом Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги" до Товариства з обмеженою відповідальністю "БМБУД" про визнання недійсною додаткову угоду №2 від 05.07.2022 до договору оренди нерухомого майна від 23.06.2021 №Н/М 23/06 та стягнення 2 218 176,14 грн заборгованості по сплаті орендної плати в межах провадження у справі №921/534/23 про банкрутство ДП "Тернопільський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 22.08.2024 №2534/0/15-24 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Господарського суду Тернопільської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Розпорядженням заступника керівника апарату Господарського суду Тернопільської області від 23.08.2024 призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 23.08.2024 головуючим суддею визначено суддю Гевко В.Л.

Ухвалою суду від 28.08.2024 прийнято справу №921/534/23(921/177/24)до свого провадження. Розгляд справи почато спочатку з стадії підготовчого провадження, яке призначено на 24.09.2024, яке востаннє було відкладено на 26.08.2025.

В судовому засіданні 26.08.2025, судом закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 09.09.2025 , яке востаннє було відкладено на 24.11.2025

У судовому засіданні по розгляду справи по суті оголошено перерву, із призначенням стадії судових дебатів і перехід до стадії ухвалення судового рішення, до 01.12.2025.

В судовому засіданні 01.12.2025 судом оголошено скорочену (вступну та резолютивну) частину рішення.

2. Аргументи сторін.

2.1. Аргументи позивача.

Позивач - Дочірнє підприємство "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" /розпорядник майна - арбітражний керуючий Брикса А.О./ у позовній заяві № без номера від 22.03.2025 (вх.№ 208 від 22.03.2024) просить - визнати недійсною додаткову угоду №2 від 05.07.2022 до договору оренди нерухомого майна від 23.06.2021 №Н/М 23/06 укладену між ТОВ "БМБУД" (47734, Тернопільська область, Тернопільський район, с. Настасів, вул. Плебанівка, буд. 712/9, ) та ДП "Тернопільський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" (46001, м. Тернопіль, вул. О. Кульчицької, 8. 9); - стягнути з ТОВ "БМБУД" на користь ДП "Тернопільський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" 2 218 176,14 грн заборгованості по сплаті орендної плати за договором оренди №Н/М 23/06 від 23.06.2021.

В обґрунтування позивач зазначає, що ухвалою суду від 08.09.2023, серед іншого, введено процедуру розпорядження майном Дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України», 46001, м. Тернопіль, вул. О. Кульчицької, буд.8, ідентифікаційний код 31995099. Розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Бриксу Андрія Олеговича, (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 1499 від 15.07.2013).

В ході проведення аналізу фінансово-господарського стану боржника, арбітражним керуючим було встановлено, що починаючи з 2021 року величина власних активів підприємства має від`ємне значення, що зумовлене зменшенням робіт з експлуатаційного утримання автомобільних доріг у Тернопільській області.

З 01.07.2023 надання послуг та виконання робіт за основним видом діяльності боржника не здійснюється. Основним джерелом отримання доходу ДП «Тернопільський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» за 2020-2023 роки є орендна плата за передачу рухомого та нерухомого майна в строкове платне користування.

В той же час, 05.07.2022 між ДП «Тернопільський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» та ТОВ «БМБУД» було укладено додаткову угоду № 2 до договору оренди нерухомого майна від 23.06.2021 року №23/06 Н/М (далі додаткова угода), за умовами пункту1.1. якої, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та введення воєнного стану на всій території України, керуючись п.п. 3.3. 9.3 Договору та ст. 762 ЦК України Сторони дійшли згоди відтермінувати сплату Орендної плати визначену в п. 31 Договору та будь які інші платежі (пеня, штрафні санкції) до моменту закінчення воєнного стану запровадженого Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про ведення воєнного стану в України».

За умовами п.3.1. укладеного між ДП «Тернопільський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» та ТОВ «БМБУД» Договору оренди нерухомо майна №23/06 Н/М від 23.06.2021 (надалі - Договір), орендна плата визначається на підставі незалежної оцінки, із застосуванням договірної річної орендної ставки 32% і становить за базовий місяць розрахунку (квітень 2021р.) 65 999 (шістдесят п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 90 копійок без ПДВ та без врахування індексу інфляції. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. Орендна плата за перший місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з першого числа місяця, наступного за базовим, до першого місяця оренди та на індекс інфляції за перший місяць оренди. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць, відповідно до наданих орендодавцем рахунків.

Згідно наданої ДП «Тернопільський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» довідки №05-8/172 від 20.03.2024, розмір заборгованості з орендної плати згідно Договору за період з 01.07.2022 по 29.02.2024 в загальній сумі складає 2 218 176,14 (два мільйони двісті вісімнадцять тисяч сто сімдесят шість гривень 14 копійок) грн.

Тобто, перебуваючи у процедурі розпорядження майном та під час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, введених ухвалою Господарського суду Тернопільської області №921/574/20 від 25.09.2020, боржник укладає додаткову угоду, якою відмовляється від власних майнових вимог на користь заінтересованої особи - кредитора боржника (ухвала від 18.01.2020), який знав про стан неплатоспроможності боржника при вчиненні правочину.

17.06.2024 позивачем подано пояснення (вх. № 4800 від 17.06.2024), згідно яких заперечує викладене відповідачем у відзиві на позовну заяву,та зазначає, що укладенням додаткової угоди № 2 до договору оренди нерухомого майна від 23.06.2021 року № 23/06Н/М від 05.07.2022 року завдано збитків боржнику у вигляді недоотримання грошових коштів в загальній сумі 2 218 176,14 грн, що призвело до зменшення розміру активів (ліквідаційної маси) боржника, що в свою чергу призвело до неможливості виконання грошових зобов`язань перед іншими кредиторами.

Щодо посилається відповідача на господарську справу №921/587/22 за позовом ДП «Тернопільський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» до ТОВ «БМБУД» про стягнення заборгованості та повернення орендованого майна, позивач зазначив, що в межах даної справи розглядалось лише стягнення заборгованості за договором оренди нерухомого майна №23/06 Н/М від 23.06.2021 року у період з березня 2022 року по листопад 2022 року.

Щодо твердження відповідача про відсутність підстав для нарахування орендної плати по договору № Н/М 23/06 від 23.06.2021 з липня місяця 2022 року, позивач зазначив, що пунктом 1.1. Додаткової угоди № 2 визначено, що «У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та введення воєнного стану на всій території України керуючись п. п. 3.3.9.3 Договору та ст. 762 Цивільного кодексу України Сторони дійшли згоди відтермінувати сплату Орендної плати визначену в п 3.1 Договору та будь які інші платежі (пені, штрафні санкції) до моменту закінчення воєнного стану запровадженого Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні».

Отже в додатковій угоді жодним чином не вказано, що ДП «Тернопільський облавтодор» не має права нараховувати оренду плату.

Щодо розміру орендної плати, то відповідно до п.3.1. Договору, Орендна плата визначається на підставі незалежної оцінки, із застосуванням договірної річної орендної ставки 32% і становить за базовий місяць розрахунку (квітень 2021р.) 65 999 (шістдесят п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 90 копійок без ПДВ та без врахування індексу інфляції. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. Орендна плата за перший місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з першого числа місяця, наступного за базовим, до першого місяця оренди та на індекс інфляції за перший місяць оренди.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць, відповідно до наданих орендодавцем рахунків.

Позивач нараховував орендну плату та виставляв рахунки, які надіслані поштовим зв`язком згідно умов Договору, тому посилання відповідача на те, що у позивача відсутні підстави для нарахування орендної плати абсурдні, оскільки відтермінування сплати орендної плати не означає відсутність підстав для нарахування такої плати.

24.06.2024 розпорядник майна - арбітражний керуючий Брикса А.О., подав додаткові пояснення (вх.№ 4991 від 24.06.2024), у яких зазначає, що відповідач у відзиві на позов посилається на рішення Господарського суду Тернопільської області від 25 липня 2023 року по справі № 921/587/22, предметом розгляду якої було стягнення заборгованості за договором оренди нерухомого майна №23/06 Н/М від 23.06.2021 за період з березня 2022 року по листопад 2022 року та повернення орендованого майна.

Зазначеним рішенням, серед іншого, встановлено відсутність підстав для нарахування орендної плати по договору № Н/М 23/06 від 23.06.2021 за період липень - жовтень 2022 року у зв`язку із укладенням між сторонами спору 05.07.2022 Додаткової угоди № 2.

В той же час, у даній справі вимога про стягнення заборгованості за договором № Н/М 23/06 від 23.06.2021 за період з липня 2022 року по лютий 2024 року є похідною вимогою до вимоги про визнання Додаткової угоди № 2 від 05.07.2022 недійсною.

А відтак, задоволення похідної вимоги про стягнення з відповідача 2 218 176,14 грн заборгованості по сплаті орендної плати залежить від результатів розгляду первісного позову, зокрема у випадку його задоволення.

Тобто, обставини, що слугували підставами для відмови позову у справі №921/587/22 в частині стягнення орендних платежів з ТОВ «БМБУД» за період липня - жовтня 2022 року є відмінними від обставин справи №921/534/23(921/177/24).

У п. 3.1 договору № Н/М 23/06 від 23.06.2021 зазначено, що орендна плата визначається на підставі незалежної оцінки, із застосуванням договірної річної орендної ставки 32% і становить за базовий місяць розрахунку (лютий 2021 року) 65 999,90 грн без ПДВ та без врахування індексу інфляції. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. Орендна плата за перший місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з першого числа місяця, наступного за базовим, до першого місяця оренди та на індекс інфляції за перший місяць оренди.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць, відповідно до наданих орендодавцем рахунків.

01.07.2024 розпорядник майна арбітражний керуючий Брикса А.О. надав обґрунтований розрахунок заявленої до стягнення суми заборгованості по сплаті орендної плати за договором оренди нерухомого майна від 23.06.2021 № Н/М 23/06 (вх.№ 5193 від 01.07.2024), у якому вказав, що згідно п. 3.1 договору № Н/М 23/06 від 23.06.2021, орендна плата визначається на підставі незалежної оцінки, із застосуванням договірної річної орендної ставки 32% і становить за базовий місяць розрахунку (лютий 2021 року) 65 999,90 грн без ПДВ та без врахування індексу інфляції. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. Орендна плата за перший місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з першого числа місяця, наступного за базовим, до першого місяця оренди та на індекс інфляції за перший місяць оренди. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць, відповідно до наданих орендодавцем рахунків. Таким чином, розрахунок орендної плати за кожний наступний місяць оренди визначається з урахуванням податку на додану вартість (ПДВ 20%), шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць, відповідно до наданих орендодавцем рахунків. Індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях, тому період виникнення заборгованості та нарахування штрафних санкцій за договором слід рахувати із 15 сила місяця за звітним місяцем.

Згідно наданого позивачем розрахунку, орендна плата за договором № Н/М 23/06 від 23.06.2021 за період з липня 2022 року по лютий 2024 року складає 2 218 176,14 грн (два мільйони двісті вісімнадцять тисяч сто сімдесят шість гривень 14 копійок).

01.07.2025 представник ДП "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України» у додаткових поясненнях від 01.07.2024 (вх. № 5206 від 01.07.2024) зазначила, що посилання відповідача на те, що за угодою про зарахування зустрічних однорідний вимог №05/07 від 05.07.2022 включається і сума з 01.07.2022 по 05.07.2022 року є хибною, оскільки з розрахунку та угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог видно що заборгованість по орендній платі з лютого 2022 року по червень 2022 року становить 476 308,28 грн.

Відповідно до матеріалів справи заборгованість, яку просить стягнути арбітражний керуючий становить заборгованість з липня 2022 року по лютий 2024 року в загальній сумі 2 218 176,14 грн.

Укладення додаткової угоди №2 до договору оренди нерухомого майна від 23.06.2021 року №23/06 Н/М від 05.07.2022 року завдали збитки боржнику у вигляді недоотримання грошових коштів в загальній сумі 2 218 176,14 (два мільйони двісті вісімнадцять тисяч сто сімдесят шість гривень 14 копійок), що призвело до зменшення розміру активів (ліквідаційної маси) боржника, що в свою чергу призвело до неможливості виконання грошових зобов`язань перед іншими кредиторами.

21.10.2024 розпорядником майна арбітражним керуючим Бриксою А.О. подано заяву від 21.10.2024 (вх. №8006 від 22.06.2024) про збільшення позовних вимог, у якій просить: визнати недійсною додаткову угоду №2 від 05.07.2022 до договору оренди нерухомого майна від 23.06.2021 року № Н/М 23/06 укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "БМБУД" та Дочірнім підприємством "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України»; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БМБУД" на користь Дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» 3 048 890,31 грн (три мільйони сорок вісім тисяч вісімсот дев`яносто гривень 31 копійка) заборгованості по сплаті орендної плати за Договором оренди № Н/М 23/06 від 23.06.2021 за період з 01.07.2022 по 30.09.2024.

07.07.2025 позивачем подано додаткові пояснення (вх. № 4926 від 07.07.2025), згідно яких, просив врахувати, що у відзиві на позовну заяву відповідачем позовні вимоги заперечуються виходячи із незгодою з доводами позовної заяви та зовсім не з підстав розірвання договору оренди № Н/М 23.06.2021 та повернення майна.

Про існування угоди, яка визнається недійсною, ДП «Тернопільський облавтодор» стало відомо в судовому засіданні, яке відбулось в червні 2023 року в ході розгляду справи №921/587/22 за позовом ДП «Тернопільський облавтодор» до ТОВ «БМБУД» про стягнення заборгованості за договором оренди нерухомого майна та повернення орендованого майна.

У рішенні від 25 липня 2023 року №921/587/22 відповідач посилається на зміст додаткової угоди №2 від 05.07.2022 до договору оренди, ТОВ «БМБУД» зазначено про відсутність підстав для нарахування орендної плати з липня 2022 року. Тому, відповідачем стверджено про відсутність боргу з орендної плати та про відсутність підстав для розірвання договору оренди нерухомого майна №Н/М 23/06 від 23.06.2021, оскільки зобов`язання з оплати боргу, який існував до 05.07.2022 припинене, а після 05.07.2022 відсутні підстави для нарахування орендних платежів.

Також зазначає, що 24.07.2023 представником відповідача ТОВ «БМБУД» до матеріалів справи №921/587/22 долучено письмову промову від 21.07.2023 в судових дебатах (вх. №6118), у якій він просив суд відмовити у задоволенні позову, зазначаючи про недоведеність систематичної несплати ТОВ «БМБУД» орендної плати, оскільки нарахований позивачем борг в сумі 476 308,28 грн припинив існування на підставі угоди від 05.07.2022 про зарахування зустрічних однорідних вимог, а на безпідставність проведених позивачем після 05.07.2022 нарахувань орендної плати вказує укладена між сторонами додаткова угода №2 від 05.07.2022. Отже, усе наведене свідчить про те, що надані відповідачем докази не існували до подання їх до суду, оскільки на них відповідач не посилався при розгляді справи №921/587/22 та у відзиві на позов у даній справі.

2.2. Аргументи відповідача.

11.04.2024 від відповідача надійшов відзив на позову заяву (вх.№ 2929 від 11.04.2024), згідного якого просить відмовити у задоволені позовної заяви ДП "Тернопільський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" до ТОВ БМБУД про визнання недійсною Додаткову угоду № 2 від 05.07.2022 до Договору оренди нерухомого майна від 23.06.2021 № Н/М 23/06 та стягнення 2 218 176,14 грн. заборгованості по сплаті орендної плати, так як вважає, що позивач посилаючись на недійсність вказаного документа, не підтвердив належними доказами здійснення ТОВ "БМБУД", ДП "Тернопільський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", шляхом укладення спірної Додаткової угоди № 2, умисних, недобросовісних дій, які: - безпідставно або сумнівно зменшують розмір активів боржника, спрямованих на ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань перед кредиторами, - вчиненні з метою завдання їм шкоди, тобто зловживання правом, що і є основною ознакою фраудаторного правочину.

Тобто, позивачем не доведено ознак фраудаторності Додаткової угоди № 2 від 05 липня 2022 року до Договору оренди нерухомого майна від 23.06.2021 № Н/М 23/06.

Вважає, що посилання позивача на те, що укладання Додаткової угоди № 2 "не має економічної мети", фактично спрямована на встановлення пріоритетного становища для ТОВ "БМБУД", "має вочевидь штучний характер" не підкріплені жодними обгрунтованими аргументами, достовірними та належними доказами, оскільки вказані вислови є лише власними судженнями та міркуваннями арбітражного керуючого.

Висловлення позивача щодо того, що "боржник укладає додаткову угоду, якою відмовляється від власних майнових вимог", є знову ж таким нічим іншим як власними судженнями, перебільшенням та заміною одних слів іншими. Адже, у даному випадку у Додатковій угоді № 2 зазначалося саме відтермінування орендної плати, а не загалом відмова від власних вимог.

Щодо вимоги про стягнення заборгованості по сплаті орендованої плати за Договором оренди в період з 01.07.2022 по 29.02.2024 у сумі 2 218 176,14 грн., то відповідач зазначив, що вказана сума орендної плати є необгрунтованою та нічим не підтвердженою.

Відповідач наголошує, що в підтвердження вимог щодо стягнення суми заборгованості позивач посилається на довідку № 05-8/172 від 20.03.2024, видану головним бухгалтером ДП "Тернопільський облавтодор", з якої вбачається, що заборгованість за Договором оренди № Н/М 23/06 від 23.06.2021 становить: орендна плата 2 611 498, 23 грн. (2 218 176, 14 - заборгованість за орендної плати за період 01.07.2022 по 29.02.2024), тоді як згідно Акта звірки взаєморозрахунків (по орендній платі та зберіганні) від 05.07.2022 р., складеного директором ДП "Тернопільський облавтодор"Косяк В. Ю. та директором ТзОВ "БМБУД" Носик В. В., за результатами звірки між сторонами, які визначені в даному акті, заборгованість ТОВ "БМБУД" станом на момент підписання акту за Договором № Н/М 23/06 від 23.06.2021 року становила 476 308, 28 грн.

Зокрема,05.07.2025 між Дочірнім підприємством "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного Товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", в особі директора Косяка Володимира Юрійовича, який діє на підставі Статуту та Товариством з обмеженою відповідальністю "БМБУД", в особа директора Носика Валерія Вікторовича, який діє на підставі Статуту укладено Угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Як вбачається з приписів п. 2 Угоди станом на 05.07.2022 сума грошового зобов`язання складає 2 631 294, 62 грн., зокрема і за Договором № Н/М 23/06 від 23.06.2021 року - 476 308, 28 грн.

Пунктом 4 Угоди передбачено, що керуючись статтею 601 Цивільного кодексу України з моменту набрання чинності цієї угоди грошове зобов`язання вважається повністю виконаним та припиненим в сумі 2 334 701, 77 грн., зокрема і за Договором № Н/М 23/06 від 23.06.2021 року - 476 308, 28 грн.

Тому, на думку відповідача, вказана довідка не може прийматися судом до уваги, оскільки до позовної заяви не долучено первинних бухгалтерських документів на підставі яких здійснено розрахунок заборгованості, тому вказана сума орендної плати є необгрунтованою та нічим не підтвердженою.

17.07.2025 відповідачем подано заперечення (вх. № 5280 від 18.07.2025) на додаткові пояснення, у яких ставиться під сумнів допустимість поданих відповідачем доказів Додаткової угоди №2 від 04.07.2022 та Акту приймання-передачі орендованого майна.

Відповідач зазначає, що аргументи позивача, викладені у додаткових поясненнях, не ґрунтуються на положеннях процесуального законодавства, а зводяться до того, що відповідач раніше не посилався на зазначені документи у справі № 921/587/22 та у відзиві у поточній справі. Проте відповідно до норм ГПК України, оцінка допустимості доказів здійснюється в межах кожної конкретної справи.

Наголосив, що представником відповідача після ознайомлення з матеріалами справи було встановлено, що попереднім представником не були подані докази, які мають суттєве значення для вирішення спору по суті. А саме: Додаткову угоду № 2 від 04.07.2022 до договору оренди нерухомого майна № Н/М 23/06 від 23.06.2021 та Акт приймання-передачі орендованого майна від 04.07.2022

Крім того, подання додаткових доказів допускається в разі існування обґрунтованих причин їх неподання раніше. Посилання на позицію відповідача у попередній справі не впливає на оцінку допустимості доказів у даному провадженні. Зазначені документи підтверджують факт повернення орендованого майна та припинення зобов`язань щодо орендної плати з липня 2022 року.

Таким чином, вони є належними, допустимими та мають безпосереднє значення для вирішення спору по суті. Позиція відповідача щодо відсутності підстав для стягнення орендної плати після липня 2022 року є сталою. Подані документи лише підтверджують і деталізують викладену позицію. Будь-яких суперечностей або змін правової позиції відповідача не відбулося.

Тому, подані відповідачем докази підлягають прийняттю та оцінці судом нарівні з іншими матеріалами справи, а доводи позивача щодо їх неприпустимості є безпідставними.

Відповідач просить суд ухвалити рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні його вимог у повному обсязі.

3. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

1. Ухвалою суду від 25.09.2020 відкрито провадження у справі № 921/574/20 про банкрутство Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України' (вул. О. Кульчицької, 8 м. Тернопіль, 46001, ідентифікаційний код юридичної особи 31995099), введено з 25.09.2020 мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника, введено процедуру розпорядження майном боржника строком до 170 календарних днів та призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Аршевського Михайла Олександровича, свідоцтво арбітражного керуючого № 1915 від 18.12.2019, бульвар Лесі Українки 36-В, к.120, м. Київ 01042, ідентифікаційний код НОМЕР_1 .

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 13.09.2022, яка залишена без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 28.02.2023, закрито провадження у справі № 921/574/20 про банкрутство Боржника - ДП «Тернопільський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України».

2. 23.06.2021 між Дочірнім підприємством "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" (Орендодавець) в особі директора Косяка Володимира Юрійовича та Товариством з обмеженою відповідальністю "БМБУД" (Орендар), в особі директора Носика Валерія Вікторовича укладено Договір оренди нерухомого майна № Н/М 23/06, згідно п.1.1. якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування: нежитлові будівлі та споруди, що обліковуються на балансі філії "Великоберезовицька ДЕД" до складу яких включено:

Майстерня літ. "А"з прибудовою літ. А-а - 279,4 м2,

Бітумосховище літ. І - 4014,0 куб.м.,

Заправочна станція літ. "В", 1*2 колонки,

Вага автомобільна тензометрична,

Газифікація АБЗ,

Газопровід зовнішній,

Електропозаплощадочні мережі,

Естакада для проходження ТО,

Залізобетонна огорожа,

Мазутосховище,

Під`їзна залізнична колія,

Площадка з асфальтобетонним покриттям № 1, загальною площею 4150 м2,

Площадка з асфальтобетонним покриттям № 2 загальною площею 900 м2,

Площадка з асфальтобетонним покриттям № 3 загальною площею 225 м2,

Площадка з асфальтобетонним покриттям № 4 загальною площею 825 м2,

Площадка з асфальтобетонним покриттям загальною площею 4855 м2, за адресою: Тернопільська обл. Теребовлянський р-н, с. Деренівка, вул. Промислова, 5, що обліковується на балансі філії "Великоберезовицька ДЕД" ДП "Тернопільський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", вартість якого визначена згідно з незалежною оцінкою і станом на 28.02.2021 року становить 2 475 000,00 грн. без ПДВ.

Майно передається в оренду з метою ведення господарської діяльності орендаря в тому числі, але не виключно, для будівництва та обслуговування доріг, проведення ремонтних робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах, експлуатаційного утриманця вулиць та доріг, будівництво споруд тощо (п. 1.2 Договору).

Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше підписання сторонами цього Договору, згідно з Актом приймання - передачі вказаного майна за вартістю, визначеною незалежною оцінкою (п.2.1. Договору).

Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Власником майна залишається АТ "ДАК "Автомобільні дороги України" (у господарському віддані ДП "Тернопільський облавтодор"), а Орендар користується ним протягом строку дії Договору оренди. (п.2.2. Договору).

У разі припинення цього договору, майно повертається орендарем орендодавцю за актом приймання передачі в день закінчення дії договору. Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання передачі (п. 2.3 Договору).

Відповідно до п. 2.4 Договору обов`язок зі складання акта приймання передачі покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні договору.

Для забезпечення виконання даного договору сторони встановлюють такий вид забезпечення як гарантійний платіж. Гарантійним платежем за цим договором є грошова сума у розмірі одномісячної орендної плати. Гарантійний платіж перераховується орендарем на банківський рахунок орендодавця в день укладення даного договору. Не перерахування гарантійного платежу в повному обсязі в день укладення даного договору є порушенням даного договору. Сторони даного договору свідчать, що орендодавець має право використовувати даний платіж у випадку: несвоєчасної сплати орендарем орендної плати чи інших платежів, передбачених даним договором, для погашення заборгованості та відшкодування штрафних санкцій, інших видів відповідальності та/або у випадку спричинення шкоди/завдання збитків орендованому майну. Орендар зобов`язується протягом дії договору забезпечувати гарантійний платіж в розмірі не менш ніж одномісячної орендної плати. В разі використання гарантійного платежу відповідно до умов даного пункту договору орендар зобов`язується поповнювати платіж у строк 10 днів з моменту використання гарантійного платежу (п. 2.5 Договору).

Згідно п. 3.1. Договору, орендна плата визначається на підставі незалежної оцінки, із застосуванням договірної річної орендної ставки 32% і становить за базовий місяць розрахунку (лютий 2021р.) 65 999 (шістдесят п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять)грн. 90коп. без ПДВ та без врахування індексу інфляції. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. Орендна плата за перший місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з першого числа місяця, наступного за базовим, до першого місяця оренди та на індекс інфляції за перший місяць оренди. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць, відповідно до наданих орендодавцем рахунків.

Орендна платаперераховується Орендарем на розрахунковий рахунок ДП "Тернопільський облавтодор", або на розрахунковий рахунок вказаний у договорі, або на розрахунковий рахунок який буде вказаний в додатковій угоді до договору в розмірі 100% щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним, відповідно до наданих Орендодавцем рахунків.(п. 3.2. Договору).

Зміна розміру орендної плати у будь-якому випадку оформлюється додатковими угодами між Сторонами.(п.3.3. Договору).

У п. 4.2 договору орендар зобов`язався своєчасно та в повному обсязі вносити на розрахунковий рахунок орендодавця орендну плату, суму ПДВ, суму відшкодування плати за комунальні та інші послуги (якщо такі надаються), плату за послуги, які надає орендодавець (якщо такі надаються), компенсувати податок на нерухоме майно та компенсацію податку на землю шляхом щомісячних перерахувань до 10 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до наданих орендодавцем рахунків на надавати орендодавцеві інформацію про перерахування орендної плати.

Згідно п.п. 9.1, 9.2. Договору, цей договір набирає чинності з моменту підписання та діє до 09 квітня 2022 року. Умови цього договору зберігають силу протягом терміну дії цього Договору, у тому числі в випадках, коли після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище Орендаря, а в частині зобов`язань Орендаря щодо орендної плати згідно з умовами цього договору.

3. 30.03.2022 між сторонами укладено Додаткову угоду №1 до Договору оренди нерухомого майна №Н/М 23/06 від 23.06.2021, у п.1 якої обумовлено п. 9.1 р. 9 договору викласти в наступній редакції: «п. 9.1 Цей договір набирає чинності з моменту підписання та діє до 08.03.2025».

Згідно п. 2, п. 3 додаткової угоди інші умови договору, до яких не внесені зміни, зберігають чинність. Ця додаткова угода є невід`ємною частиною договору і набирає чинності з моменту її укладення.

4. 05.07.2022 між сторонами укладено Додаткову угоду № 2 до Договору оренди нерухомого майна № Н/М 23/06 від 23.06.2021, згідно якої: "Дочірнє підприємство "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в особі директора Косяка Володимира Юрійовича, який діє на підставі Статуту, з одного боку, та Товариство з обмеженою відповідальністю "БМБУД" в особі директора Носика Валерія Вікторовича, що дія на підставі Статуту, з іншого боку, керуючись ч.1 ст.651, ч.2 ст.770 ЦК України, уклали дану Додаткову угоду до договору оренди нерухомого майна № Н/М 23/06 від 23.06.2021 року про наведене нижче.

1.1. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та введенням воєнного стану на всій території України керуючись п.п.3.3., 9.3. Договору ста ст.762 Цивільного кодексу України Сторони дійшли згоди відтермінувати сплату Орендної плати визначену в п.3.1. договору та будь-які інші платежі (пеня, штрафні санкції) до моменту закінчення воєнного стану запровадженого указом президента України від 21 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного станув Україні".

1.2. Підписанням даної додаткової угоди Сторони визнають, що строк відтермінування сплати орендної плати визначений в п.1.1 Додаткової угоди не вважається порушенням терміну здійснення будь-яких платежів за Договором та не може бути підставою припинення його дії.".

5. У Господарському суді Тернопільської області перебувала справа № 921/587/22 за позовом Дочірнього підприємства Тернопільський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України до Товариства з обмеженою відповідальністю БМБУД про стягнення заборгованості в сумі 982 962,97грн та зобов`язання відповідача повернути майно, орендоване згідно договору оренди нерухомого майна № Н/М 23/06 від 23.06.2021.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 25.07.2023 у справі № 921/587/22, постановлено: Позов задоволити частково. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю БМБУД (вул. Плебанівка, буд. 712/9, с. Настасів, Тернопільський район, Тернопільська область, 47734, ідентифікаційний код 41037833) на користь Дочірнього підприємства Тернопільський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України (вул. О. Кульчицької, 8, м. Тернопіль, 46001, ідентифікаційний код 31995099) 14 685 (чотирнадцять тисяч шістсот вісімдесят п`ять) грн 95 коп. пені, 1 207 (одну тисячу двісті сім) грн 68 коп. 3% річних, 8 940 (вісім тисяч дев`ятсот сорок) грн 60 коп. інфляційних нарахувань, 372 (триста сімдесят дві) грн 51 коп. судового збору в повернення сплачених судових витрат. 2.В задоволенні решти позову відмовити.

У рішенні зазначено: "Судом у справі №921/587/22 встановлено факт припинення існування 05.07.2022 зобов`язання відповідача щодо сплати орендної плати за період лютого - червня 2022 року на суму 393 322,10грн та відсутності з 05.07.2022 у позивача підстав для нарахування орендної плати за подальший період липня - жовтня 2022 року на суму 417 502,20 грн.

Отже, як станом на 05.07.2022, так і після цієї дати у відповідача не існувало боргу по орендній платі.

У зв`язку з цим, у позивача станом на 09.08.2022 та 29.03.2023, відсутні підстави для розірвання договору оренди у визначеному його п. 9.7 порядку через систематичну несплату оренди, а відтак і мотиви вимагати повернення орендованого майна."

До зазначених висновків суд дійшов з врахуванням укладених між сторонами додаткових угод № 1 та №2 від 05.07.2022 до Договору оренди нерухомого майна № Н/М 23/06 від 23.06.2021, умовами яких було передбачено зарахування зустрічних вимог та відтермінування сплати орендних платежів.

6. Ухвалою суду від 08.09.2023 відкрито провадження у справі № 921/534/23 про банкрутство Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" строком до 170 календарних днів. Призначено розпорядником майна Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" арбітражного керуючого Бриксу Андрія Олеговича, ідентифікаційний код НОМЕР_2 , свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 1499 від 15.07.2013; вул. Князя Острозького, 60, кв. 17.

У позовній заяві, арбітражним керуючим Бриксою А.О. зазначено, що в ході проведення аналізу фінансово-господарського стану боржника, арбітражним керуючим було встановлено: починаючи з 2021 року величина власних активів підприємства має від`ємне значення, що зумовлене зменшенням робіт з експлуатаційного утримання автомобільних доріг у Тернопільській області.

Позивач зазначає, що з 01.07.2023 надання послуг та виконання робіт за основним видом діяльності боржника не здійснюється. Основним джерелом отримання доходу ДП «Тернопільський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» за 2020-2023 роки є орендна плата за передане рухоме та нерухоме майна в строкове платне користування.

В той же час, 05.07.2022 між ДП «Тернопільський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» та ТОВ «БМБУД» було укладено додаткову угоду № 2 до договору оренди нерухомого майна від 23.06.2021 року №23/06 Н/М, за умовами якої, сторони дійшли згоди відтермінувати сплату Орендної плати визначену в п. 31 Договору та будь які інші платежі (пеня, штрафні санкції) до моменту закінчення воєнного стану запровадженого Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про ведення воєнного стану в України».

Позивач наголошує, що підписана 05.07.2022 колишнім директором ДП «Тернопільський облавтодор» Косяком В.Ю. додаткова угода була укладена між сторонами в період дії мораторію в процедурі розпорядження майном, який було введено 25.09.2020 року у справі №921/574/20 про банкрутство ДП «Тернопільський облавтодор»

Тобто, перебуваючи у процедурі розпорядження майном та під час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, введених ухвалою Господарського суду Тернопільської області №921/574/20 від 25.09.2020, боржником укладено додаткову угоду, про відмову від власних майнових вимог на користь заінтересованої особи - кредитора боржника (ухвала від 18.01.2020), який знав про стан неплатоспроможності боржника при вчиненні правочину.

З огляду на те, що укладена додаткова угода № 2 від 05.07.2022 до договору оренди нерухомого майна № Н/М 23/06 від 23.06.2021, має наслідком зменшення активів ДП "Тернопільський облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України" та нарощення кредиторської заборгованості перед кредиторами у справі № 921/534/23 в розмірі 3 048 890 (три мільйони сорок вісім тисяч вісімсот дев`яносто)грн. 31коп., розпорядник майна ДП "Тернопільський облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України" звернувся із даним позовом до суду та просить визнати таку додаткову угоду недійсною на підставі статті 42 КУзПБ та стягнути заборгованість по сплаті орендної плати за Договором оренди №23/06 від 23.06.2021 за період з 01.07.2022 по 30.09.2024 в розмірі 3 048 890 (три мільйони сорок вісім тисяч вісімсот дев`яносто)грн. 31коп.

4. Норми права та судова практика, які застосовував суд.

Згідно частини 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

З моменту відкриття стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника.

Відповідно до частини 1 статті 12 КУЗПБ арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право звертатися до господарського суду та суду загальної юрисдикції у випадках, передбачених цим Кодексом.

В силу частини першої статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Приписами частини першої статті 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Так само кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, що прямо передбачено у частині другій статті 15 Цивільного кодексу України.

Частинами 1 та 2 статті 42 КУЗПБ встановлено, що господарський суд у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, поданою в порядку, визначеному статтею 7 цього Кодексу, може визнати недійсними правочини або спростувати майнові дії, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, якщо вони порушили права боржника або кредиторів, з таких підстав: боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів;боржник оплатив іншій особі або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна; боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог. Правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник уклав договір із заінтересованою особою; боржник уклав договір дарування.

Приписами частини 3 статті 44 КУЗПБ встановленого обов`язок розпорядника майна, серед іншого, вживати заходів для захисту майна боржника, проводити аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника, встановлювати за результатами його проведення наявність або відсутність ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, вчинення незаконних дій у разі банкрутства; повідомляти правоохоронні органи у разі виявлення ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, вчинення незаконних дій з майном боржника.

Частинами 1, 5 статті 44 КУЗПБ визначено, що під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, здійснення аналізу його фінансового стану, а також визначення наступної процедури (санації чи ліквідації). Протягом процедури розпорядження майном органи управління боржника не мають права приймати рішення про: відчуження або обтяження нерухомого майна боржника, в тому числі його передачу в заставу, внесення зазначеного майна до статутного капіталу іншого підприємства або господарського товариства; надання позик (кредитів), надання поруки, гарантій, а також передачу в довірче управління майна боржника.

Як зазначає Верховний Суд у своїх постановах від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 03.03.2020 у справі № 910/7976/17, від 03.03.2020 у справі № 904/7905/16, від 03.03.2020 у справі № 916/3600/15, від 26.05.2020 у справі № 922/3796/16, від 04.08.2020 у справі № 04/14-10/5026/2337/2011, від 17.09.2020 у справі № 904/4262/17, від 22.04.2021 у справі № 908/794/19(905/1646/17)) будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності і набуває ознак фраудаторного правочину правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам.

Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами повинна утримуватися від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів.

Будь-який правочин, вчинений боржником, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину (правочину, вчиненого боржником на шкоду кредиторам).

Фраудаторним може виявитися будь-який правочин (договір), укладений між учасниками цивільних відносин, який не відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину, що визначені статтею 203 ЦК України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (власність використовується на шкоду іншим); волевиявлення боржника як учасника правочину є неправомірним, внутрішня воля націлена на обман, «на зло» іншої особи (кредитора); правочин не є реальним, не має економічної мети, правові наслідки є зловживанням правами та викликають порушення прав кредиторів (боржник не отримує еквівалентних зустрічних майнових дій, кредитор втрачає забезпечення). За наявності у спірного договору ознак фраудаторного правочину, вчиненого боржником на шкоду майновим інтересам кредитора, що є зловживанням правом щодо позивача, останній має легітимний інтерес у визнанні цього правочину недійсним.

У постановах № 911/1041/19(911/2532/20) від 11.08.2021, № 916/2561/17 від 18.08.2021 Верховний Суд зазначає, що фраудаторні угоди це угоди, що завдали шкоди боржнику (як приклад, угода з метою виведення майна). Мета такого правочину в момент його укладання є прихованою, але проявляється через дії або бездіяльність, що цілеспрямовано вчиняються боржником на ухилення від виконання обов`язку як до, так і після настання строку виконання зобов`язання.

Фраудаторним правочином може бути як оплатний (договір купівлі-продажу), так і безоплатний договір (договір дарування), а також може бути як односторонній, так і двосторонній чи багатосторонній правочин.

Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами, повинна утримуватися від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову і фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Угода, що укладається «про людське око», таким критеріям відповідати не може.

Фраудаторним може виявитися будь-який правочин, що вчиняється між учасниками господарських правовідносин, який укладений на шкоду кредиторам. Тож такий правочин може бути визнаний недійсним в порядку позовного провадження у межах справи про банкрутство відповідно до статті 7 КУзПБ на підставі пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України як такий, що вчинений всупереч принципу добросовісності, та частин третьої, шостої статті 13 ЦК України з підстав недопустимості зловживання правом, на відміну від визнання недійсним фіктивного правочину лише на підставі статті 234 ЦК України.

Так, правочини, презумпція правомірності яких встановлена ст. 204 Цивільного кодексу, є діями, що мають породжувати нормальні для цивільного обороту правові наслідки.

Цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, яка відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України).

Частиною третьою статті 13 Цивільного кодексу України визначено, що не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Обираючи варіант добросовісної поведінки, боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, які передбачають, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор має право розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані.

Боржник повинен мати на меті добросовісне виконання усіх своїх зобов`язань, а в разі неможливості такого виконання надати справедливе та своєчасне задоволення прав і правомірних інтересів кредитора. Зловживання правом і використання приватноправового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа (особи) "використовувала/ використовували право на зло"; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які "потерпають" від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи /осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин).

Правочини, які укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Правочин не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення. Доброчесний боржник повинен мати на меті добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18.

Договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторний договір), може бути як оплатний, так і безоплатний договір. Застосування конструкції "фраудаторності" при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дають змогу кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору.

Використання особою належного їй суб`єктивного права не для задоволення легітимних інтересів, а з метою заподіяння шкоди кредиторам, ухилення від виконання зобов`язань перед кредиторами є очевидним використанням приватноправового інструментарію всупереч його призначенню ("вживанням права на зло"). Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимоги іншої особи - стягувача за рахунок майна цього власника може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора.

Наведений висновок викладений у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 910/7547/17.

За цих умов недійсність договору як приватноправова категорія є інструментом, який покликаний не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. Таким чином, особа вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 Цивільного кодексу України).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц.

Інститут визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство є універсальним засобом захисту у відносинах неплатоспроможності та частиною єдиного механізму правового регулювання відносин неплатоспроможності, спрямованою на дотримання балансу інтересів не лише осіб, які беруть участь у справі про банкрутство, а й осіб, залучених у справу про банкрутство, наприклад, контрагентів боржника.

Визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності максимально можливе справедливе задоволення вимог кредиторів. У такому разі звернення в межах справи про банкрутство з позовом про визнання недійсними правочинів боржника на підставі загальних засад цивільного законодавства та недопустимості зловживання правом є належним способом захисту, який гарантує практичну й ефективну можливість захисту порушених прав кредиторів та боржника.

У разі визнання недійсними правочинів боржника з підстав, передбачених частиною першою або другою статті 42 КУзПБ, кредитор зобов`язаний повернути до складу ліквідаційної маси майно, яке він отримав від боржника, а в разі неможливості повернути майно в натурі відшкодувати його вартість грошовими коштами за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину (постанови Верховного Суду від 11.08.2021 у справі № 911/1041/19(911/2532/20), від 18.08.2021 у справі № 916/2561/17).

Згідно частини 4 статті 42 КУЗПБ за результатами розгляду заяви арбітражного керуючого або кредитора про визнання недійсним правочину боржника господарський суд ухвалює рішення.

5. Мотивована оцінка аргументів учасників справи та обставин справи.

Розглянувши матеріали справи, доводи позивача, заперечення відповідача дослідивши норми чинного законодавства, об`єктивно оцінивши подані докази в їх сукупності, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

Предметом спору є заявлені вимоги розпорядника майна - Дочірнього підприємства Тернопільський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України Брикси А.О. про визнання недійсною додаткової угоди №2 від 05.07.2022 до договору оренди нерухомого майна від 23.06.2021 року №23Н/М укладеної між Товариством з обмеженою відповідальністю «БМБУД» та Дочірнім підприємством «Тернопільський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «БМБУД» на користь Дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» заборгованості по сплаті орендної плати за Договором оренди №23/06 від 23.06.2021.

Підставою для звернення до суду із зазначеними позовними вимогами стало встановлення факту укладення Дочірнім підприємством Тернопільський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України, перебуваючи у процедурі розпорядження майном та під час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, введених ухвалою Господарського суду Тернопільської області №921/574/20 від 25.09.2020, додаткової угоди про відтермінування сплати орендних платежів до закінчення воєнного стану в Україні, якою відмовився від власних майнових вимог на користь заінтересованої особи - кредитора боржника (ухвала від 18.01.2020), який знав про стан неплатоспроможності боржника при вчиненні правочину.

Як встановлено судом, 25.09.2020 відкрито провадження у справі № 921/574/20 про банкрутство Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", ідентифікаційний код юридичної особи 31995099, введено з 25.09.2020 мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника, введено процедуру розпорядження майном боржника.

23.06.2021 між Дочірнім підприємством "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" (Орендодавець) в особі директора Косяка Володимира Юрійовича та Товариством з обмеженою відповідальністю "БМБУД" (Орендар), в особі директора Носика Валерія Вікторовича укладено Договір оренди нерухомого майна № Н/М 23/06, згідно п.1.1. якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування: нежитлові будівлі та споруди, що обліковуються на балансі філії "Великоберезовицька ДЕД" до складу яких включено: Майстерня літ. "А"з прибудовою літ. А-а - 279,4 м2, Бітумосховище літ. І 4014,0 куб.м., Заправочна станція літ. "В", 1*2 колонки, Вага автомобільна тензометрична, Газифікація АБЗ, Газопровід зовнішній, Електропозаплощадочні мережі, Естакада для проходження ТО, Залізобетонна огорожа, Мазутосховище, Під`їзна залізнична колія, Площадка з асфальтобетонним покриттям № 1, загальною площею 4150 м2, Площадка з асфальтобетонним покриттям № 2 загальною площею 900 м2, Площадка з асфальтобетонним покриттям № 3 загальною площею 225 м2, Площадка з асфальтобетонним покриттям № 4 загальною площею 825 м2, Площадка з асфальтобетонним покриттям загальною площею 4855 м2, за адресою: Тернопільська обл. Теребовлянський р-н, с. Деренівка, вул. Промислова, 5, що обліковується на балансі філії "Великоберезовицька ДЕД" ДП "Тернопільський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", вартість якого визначена згідно з незалежною оцінкою і станом на 28.02.2021 року становить 2 475 000,00 грн. без ПДВ.

Майно передається в оренду з метою ведення господарської діяльності орендаря в тому числі, але не виключно, для будівництва та обслуговування доріг, проведення ремонтних робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах, експлуатаційного утриманця вулиць та доріг, будівництво споруд тощо (п. 1.2 Договору).

Згідно п. 3.1. Договору, орендна плата визначається на підставі незалежної оцінки, із застосуванням договірної річної орендної ставки 32% і становить за базовий місяць розрахунку (лютий 2021р.) 65 999 (шістдесят п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять)грн. 90 коп. без ПДВ та без врахування індексу інфляції. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. Орендна плата за перший місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з першого числа місяця, наступного за базовим, до першого місяця оренди та на індекс інфляції за перший місяць оренди. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць, відповідно до наданих орендодавцем рахунків.

Згідно п.п. 9.1, 9.2. Договору, цей договір набирає чинності з моменту підписання та діє до 09 квітня 2022 року. Умови цього договору зберігають силу протягом терміну дії цього Договору, у тому числі в випадках, коли після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище Орендаря, а в частині зобов`язань Орендаря щодо орендної плати згідно з умовами цього договору.

30.03.2022 між сторонами укладено Додаткову угоду №1 до Договору оренди нерухомого майна №Н/М 23/06 від 23.06.2021, у п.1 якої обумовлено п. 9.1 р. 9 договору викласти в наступній редакції: «п. 9.1 Цей договір набирає чинності з моменту підписання та діє до 08.03.2025».

05.07.2022 між сторонами укладено Додаткову угоду № 2 до Договору оренди нерухомого майна № Н/М 23/06 від 23.06.2021, згідно якої: Дочірнє підприємство "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в особі директора Косяка Володимира Юрійовича, який діє на підставі Статуту, з одного боку, та Товариство з обмеженою відповідальністю "БМБУД" в особі директора Носика Валерія Вікторовича, що дія на підставі Статуту, з іншого боку, керуючись ч.1 ст.651, ч.2 ст.770 ЦК України, уклали дану Додаткову угоду до договору оренди нерухомого майна № Н/М 23/06 від 23.06.2021 року про наведене нижче.

1.1. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та введенням воєнного стану на всій території України керуючись п.п.3.3., 9.3. Договору ста ст.762 Цивільного кодексу України Сторони дійшли згоди відтермінувати сплату Орендної плати визначену в п.3.1. договору та будь-які інші платежі (пеня, штрафні санкції) до моменту закінчення воєнного стану запровадженого указом президента України від 21 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного станув Україні".

1.2. Підписанням даної додаткової угоди Сторони визнають, що строк відтермінування сплати орендної плати визначений в п.1.1 Додаткової угоди не вважається порушенням терміну здійснення будь-яких платежів за Договором та не може бути підставою припинення його дії.".

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 08.09.2023 відкрито провадження у справі № 921/534/23 про банкрутство Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. и мораторій на задоволення вимог кредиторів. Введено процедуру розпорядження майном Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" строком до 170 календарних днів. Призначено розпорядником майна Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" арбітражного керуючого Бриксу Андрія Олеговича.

Згідно з частиною 2 статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник уклав договір із заінтересованою особою; боржник уклав договір дарування.

Судом встановлено, що оспорювана Додаткова угода № 2 від 05.07.2022 про відтермінування сплати орендних платежів за Договором оренди нерухомого майна № Н/М 23/06 від 23.06.2021, до закінчення воєнного стану в Україні, укладена боржником під час дії мораторію у справі № 921/574/20 введеного ухвалою суду від 25.09.2020, та за 1 рік 2 місяці та 4 дні до відкриття провадження у справі про банкрутство № 921/534/23 (08.09.2023), тоді як особа, яка є боржником перед своїми контрагентами повинна утриматись від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів.

За таких обставин, оспорювана додаткова угода № 2 від 05.07.2022 про відтермінування сплати орендних платежів до закінчення воєнного стану в Україні, підпадає під можливість визнання її фраудаторною.

«Недійсність» за статтею 42 КУзПБ перш за все пов`язується з оцінкою дій боржника, виконання яких мало негативні наслідки для боржника у вигляді зменшення його майнових активів та неплатоспроможності, а наслідком правового регулювання за цією статтею є повернення у ліквідаційну масу майна боржника та унеможливлення боржником, зловживаючи своїми правами, вчинення дій на шкоду кредиторам.

Обираючи варіант добросовісної поведінки, боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника, повинна відповідати критеріям розумності, яка передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Доброчесний боржник повинен мати на меті добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора (висновок, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №910/8357/18).

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання Додаткової угоди № 2 від 05.07.2022 про внесення змін до Договору оренди нерухомого майна № Н/М 23/06 від 23.06.2021, недійсною як фраудаторну, при цьому суд виходив з наступного:

1) Додаткова угода № 2 від 05.07.2022 укладена сторонами під час дії мораторію у справі № 921/574/20 про банкрутство Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" та за 1 рік 2 місяці та 4 дні до відкриття провадження у справі № 921/534/23 про банкрутство Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", тобто у так званий «підозрілий період»;

2) на дату укладення спірної Додаткової угоди № 2 від 05.07.2022 у Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" вже була заборгованість перед іншими кредиторами, що підтверджується ухвалою господарського суду Тернопільської області від 20.05.2021 у справі № 921/574/20 за результатами попереднього засідання;

3) з моменту укладення Додаткової угоди № 2 від 05.07.2022 до Договору оренди нерухомого майна № Н/М 23/26 від 23.06.2021 ТОВ "БМБУД" орендує нерухоме майно Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", який перебуває у процедурі банкрутства на стадії санації, без сплати орендних платежів.

4) доказів, які б свідчили, що ТОВ "БМБУД" не користується нерухомим майном переданим за договором оренди нерухомого майна № Н/М 23/06 від 23.06.2021 в матеріалах справи відсутні. Більше того, в рішенні від 25.07.2023 у справі № 921/587/22 судом зазначено, що :" Судом у справі №921/587/22 встановлено факт припинення існування 05.07.2022 зобов`язання відповідача щодо сплати орендної плати за період лютого - червня 2022 року на суму 393322,10 грн та відсутності з 05.07.2022 у позивача підстав для нарахування орендної плати за подальший період липня - жовтня 2022 року на суму 417502,20 грн.

Отже, як станом на 05.07.2022, так і після цієї дати у відповідача не існувало боргу по орендній платі.

У зв`язку з цим, у позивача станом на 09.08.2022 та 29.03.2023, відсутні підстави для розірвання договору оренди у визначеному його п. 9.7 порядку через систематичну несплату оренди, а відтак і мотиви вимагати повернення орендованого майна.

До того ж, зміст додаткової угоди №2 від 05.07.2022, якою позивачем погодженого відтермінування сплати орендної плати відповідачу, суперечить суті та змісту доводів представника позивача, викладених у позові. ".

За таких обставин, суд дійшов висновку, що додаткова угода № 2 від 05.07.2021 була укладена сторонами для досягнення єдиної недобросовісної мети - притримання грошових коштів боржника (шляхом відтермінування сплати орендних платежів за договором оренди нерухомого майна № Н/М 23/06 від 23.06.2021 до закінчення воєнного стану в Україні) для унеможливлення задоволення вимог визнаних у процедурі банкрутства кредиторів, за рахунок такого активу, з дотриманням правил процедури банкрутства.

Отже, Додаткова угода № 2 від 05.07.2021 до Договору оренди нерухомого майна № Н/М 23/06 від 23.06.2021 є фраудаторним правочином.

Оскільки під час розгляду даної справи було встановлено, що внаслідок укладення Додаткової угоди № 2 від 05.07.2021 до Договору оренди нерухомого майна № Н/М 23/06 від 23.06.2021 Дочірнє підприємство "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" не отримуючи орендних платежів з 05.07.2022 до закінчення воєнного стану в Україні фактично тимчасово відмовилося від власних майнових вимог до ТОВ "БМБУД", наявні підстави для визнання даного правочину недійсним в силу положень ч. 2 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства.

Щодо посилання відповідача на укладену між сторонами 04.07.2022 Додаткову угоду № 2 про припинення дії договору № Н/М 23/06 від 23.06.2021, то суд має за необхідне зазначити, що посилання відповідача на той факт, що підписання між Дочірнім підприємством "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" та Товариством з обмеженою відповідальністю "БМБУД" Додаткової угоди № 2 від 04.07.2022 про припинення дії договору № Н/М 23/06 від 23.06.2021 та Акту приймання-передачі орендованого майна від 04.07.2022, привело до припинення правовідносин з оренди нерухомого майно, спростовується послідуючими діями сторін, а саме, укладенням між сторонами додаткових угод № 1 та № 2 від 05.07.2022 про зарахування зустрічних грошових вимог та відтермінування сплати орендних платежів, а також те, що будь яких доказів в підтвердження факту повернення майна з оренди відповідачем не подано.

Про те, що вказаний договір вірогідно не був припиненим свідчить і наведене позивачем у додаткових поясненнях від 07.07.2025 (вх.4926 від 07.07.2025), а саме те, що представником відповідача у справі № 921/587/22, 24.07.2023 (вх. № 61118) долучено письмову промову від 21.07.2023 в судових дебатах, у якій він просив суд відмовити у задоволені позову, зазначаючи про недоведеність систематичної несплати ТОВ "БМБУД" орендної плати, оскільки нарахований позивачем борг в сумі 476 308, 23грн припинив існування на підставі угоди від 05.07.2022 про зарахування зустрічних однорідних вимог, а на безпідставність проведених позивачем після 05.07.2022 нарахувань орендної плати вказує укладена між сторонами додаткова угода № 2 від 05.07.2022, тому на думку позивача надалі відповідачем докази, а саме: Додаткова № 2 від 04.07.2022 до договору оренди нерухомого майна від 23.03.2021 року № Н/М 23/06 та Додаток № 2 до Договору оренди № Н/М 23.06.2021 від 23.06.2021 Акт приймання передачі орендованого майна від 04.07.2022, свідчать про те, що такі не існували до подання їх до суду, оскільки відповідач на них не посилався при розгляді справи № 921/587/22 та у відзиві на позов у даній справі.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з договорів та інших правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частини перша, четверта статті 202 ЦК України). Отже, встановлення взаємопогоджених дій декількох осіб, які мають єдину мету, спрямовану на набуття, зміну або припинення певних цивільних прав чи виконання певних обов`язків, є ознаками вчинення єдиного правочину такими особами. Поведінка сторін має засвідчувати єдність їх волі до настання відповідних правових наслідків. Багатосторонні правочини можуть оформлюватися договорами у письмовій формі як єдиними письмовими документами або укладатися шляхом взаємного обміну листами (повідомленнями, телеграмами), прийняттям до виконання зобов`язань чи фактичним учиненням взаємнопогоджених дій, спрямованих на набуття певних прав (виконання певних обов`язків) його сторонами.

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен установити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення), і настання відповідних наслідків та у разі задоволення позовних вимог зазначити в судовому рішенні, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Фраудаторні правочини у цивілістичній доктрині це правочини, які вчиняються сторонами з порушенням принципів доброчесності та з метою приховування боржником своїх активів від звернення на них стягнення окремими кредиторами за зобов`язаннями боржника, завдаючи тим самим шкоди цьому кредитору.

У ЦК України немає окремого визначення фраудаторних правочинів, їх ідентифікація досягається через застосування принципів (загальних засад) цивільного законодавства та меж здійснення цивільних прав. Спільною ознакою таких правочинів є вчинення сторонами дій з виведення майна боржника на третіх осіб з метою унеможливлення виконання боржником своїх зобов`язань перед кредиторами та з порушенням принципу добросовісності поведінки сторони у цивільних правовідносинах.

Добросовісність є однією з основоположних засад цивільного законодавства та імперативним принципом щодо дій усіх учасників цивільних правовідносин (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Добросовісність - це відповідність дій учасників цивільних правовідносин певному стандарту поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю, повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, що відповідатиме зазначеним критеріям та уявленням про честь і совість.

Частиною третьою статті 13 ЦК України визначено, що не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Зловживання правом - це особливий тип правопорушення, яке вчиняється правомочною особою при здійсненні нею належного їй права, пов`язаний з використанням недозволених конкретних форм у межах дозволеного їй законом загального типу поведінки.

Формулювання «зловживання правом» передбачає у собі певну суперечність. Так, особа, яка користується власним правом, має дозвіл на певну поведінку, а якщо її дія не дозволена, то саме тому відбувається вихід за межі свого права (дія без права). Такі випадки трапляються, якщо особа діє недобросовісно, всупереч меті наданого їй права.

Зловживання правом і використання приватноправового інструментарію всупереч його призначенню проявляється у тому, що: 1) особа (особи) «використовувала / використовували право на зло»; 2) наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки є певним станом, у який потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів / умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які «потерпають» від зловживання нею правом, або не перебувають); 3) враховується правовий статус особи / осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а й про обсяг прав інших учасників цих правовідносин і порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах, або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин) (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11 листопада 2021 року у справі № 910/8482/18 (910/4866/21), пункти 76.3, 76.5).

У Рішенні від 28 квітня 2021 року № 2-р(II)/2021 у справі за конституційною скаргою Публічного акціонерного товариства акціонерного комерційного банку «Індустріалбанк» щодо відповідності Конституції України (конституційності) частини третьої статті 13, частини третьої статті 16 ЦК України Конституційний Суд України визнав, що зазначені положення ЦК України є конституційними та такими, що не суперечать частині другій статті 58 Конституції України. Оцінюючи домірність припису частини третьої статті 13 ЦК України, Конституційний Суд України констатував, що заборону недопущення дій, що їх може вчинити учасник цивільних відносин з наміром завдати шкоди іншій особі, сформульовано в ньому на розвиток припису частини першої статті 68 Основного Закону України, згідно з яким кожен зобов`язаний не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Водночас словосполука «а також зловживання правом в інших формах», що також міститься у частині третій статті 13 цього Кодексу, на думку Конституційного Суду України, за своєю суттю є засобом узагальненого позначення одразу кількох явищ з метою уникнення потреби наведення їх повного або виключного переліку. Здійснюючи право власності, у тому числі шляхом укладення договору або вчинення іншого правочину, особа має враховувати, що реалізація свободи договору як однієї із засад цивільного законодавства перебуває у посутньому взаємозв`язку з установленими ЦК України та іншими законами межами здійснення цивільних прав, у тому числі права власності. Установлення ЦК України або іншим законом меж здійснення права власності та реалізації свободи договору не суперечить вимогам Конституції України, за винятком ситуацій, коли для встановлення таких меж немає правомірної (легітимної) мети або коли використано юридичні засоби, що не є домірними. У зв`язку з тим, що частина третя статті 13 та частина третя статті 16 ЦК України мають на меті стимулювати учасників цивільних відносин до добросовісного та розумного здійснення своїх цивільних прав, Конституційний Суд України дійшов висновку, що ця мета є правомірною (легітимною) (абзаци другий, третій пункту 5.3, пункт 5.4 та абзац другий пункту 8.2 мотивувальної частини цього Рішення).

Суд наголошує на тому, що правочини, які вчиняються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути неправомірною та недобросовісною. Отже, правочин не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (див. постанову Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 02 червня 2021 року у справі № 904/7905/16, пункт 153). Відтак правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними і зводяться до зловживання правом.

Використання особою належного їй суб`єктивного права не для задоволення легітимних інтересів, а з метою заподіяння шкоди іншим учасникам цивільних правовідносин, задля приховування дійсного наміру сторін при вчиненні правочину є очевидним використанням приватноправового інструментарію всупереч його призначенню та за своєю суттю є «вживанням права на зло». За таких умов недійсність договору як приватноправова категорія є інструментом, який покликаний не допускати, або припиняти порушення цивільних прав та інтересів, або ж їх відновлювати.

Метою доброчесного боржника повинне бути добросовісне виконання всіх своїх зобов`язань, а в разі неможливості такого виконання - надання своєчасного та справедливого задоволення (сатисфакції) прав і правомірних інтересів кредитора, зокрема у процедурі банкрутства.

Договір, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторний договір), може бути як оплатним, так і безоплатним. Він може бути як одностороннім, так і багатостороннім за складом учасників, які об`єднуються спільною метою щодо вчинення юридично значимих дій.

Застосування конструкції фраудаторності при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дають змогу кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент (контрагенти), з яким (якими) боржник учиняє оспорюваний договір; ціна договору (ринкова / неринкова), наявність / відсутність оплати ціни договору контрагентом боржника; дотримання процедури (черговості) при виконанні зобов`язань, якщо така процедура визначена законом імперативно. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду в постанові від 02 червня 2021 року у справі № 904/7905/16 (пункт 155).

Учинення власником майна правочину на шкоду своїм кредиторам може полягати як у виведенні майна боржника власником на третіх осіб, так і у створенні преференцій у задоволенні вимог певного кредитора на шкоду іншим кредиторам боржника, внаслідок чого виникає ризик незадоволення вимог інших кредиторів.

Укладення фраудаторних правочинів є характерним для боржників у процедурах банкрутства, позаяк неплатоспроможність боржника означає ситуацію, коли не вистачає коштів для задоволення всіх вимог кредиторів і, діючи недобросовісно, боржник намагається створити переваги для задоволення вимог «дружнього» кредитора на шкоду іншим своїм кредиторам, порушивши встановлену законом черговість або пропорційність задоволення вимог окремого класу кредиторів.

Задоволення боржником вимог окремого кредитора поза межами конкурсної процедури банкрутства з використанням пов`язаних (або непов`язаних) із боржником осіб підтверджує неправомірну і недобросовісну мету боржника щодо створення йому преференції у виконанні зобов`язань та порушення імперативно встановленої у банкрутстві черговості задоволення вимог певних класів кредиторів боржника.

Отже, правочини за участю боржника, які допомагають реалізувати цю мету, мають ознаки фраудаторності, незалежно від того, чи такий правочин є двостороннім (одностороннім) чи багатостороннім (у якому буде задіяно низку учасників, об`єднаних єдиною неправомірною метою). Для класифікації правочину як фраудаторного має значення фактична участь боржника у ньому як одного з учасників вольових дій, направлених на виведення майна боржника з метою незадоволення вимог одного або декількох його кредиторів у легальній судовій процедурі.

Відтак перед судом постає завдання за наслідком оцінки обставин справи встановити взаємопов`язаність дій учасників оспорюваного правочину, направлену на досягнення єдиної недобросовісної мети - вивести майно (грошові кошти) боржника поза межі єдиної процедури банкрутства цього боржника для унеможливлення задоволення вимог визнаного у процедурі банкрутства кредитора (кредиторів) за рахунок такого активу з дотриманням правил процедури банкрутства.

Відповідні висновки щодо застосування норм права викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.09.2022 у справі № 910/16579/20.

Розглядаючи позов у межах справи про банкрутство, суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника, не повинен обмежуватися дослідженням доказів, наданих заявником та іншими учасниками провадження (матеріали позовного провадження), але має в силу наведених вище особливостей природи банкрутства надавати оцінку заявленим вимогам з урахуванням дослідження усієї сукупності доказів, у тому числі тих, що містяться в матеріалах справи про банкрутство боржника. Вказане сприяє ухваленню законного та обґрунтованого судового рішення щодо відповідних вимог, а також дотриманню принципу процесуальної економії господарського судочинства, сутність якого полягає в тому, щоб під час розгляду справи в суді для найбільш повного та всебічного розгляду справи використовувати всі встановлені законом засоби з урахуванням строків, визначених нормами процесуального права (п. 122 постанови СП КГС ВС від 22.05.2024 у справі № 924/408/21 (924/287/23)).

Щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «БМБУД» на користь Дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» заборгованості по сплаті орендної плати за Договором оренди №23/06 від 23.06.2021.

Згідно частини 3 статті 42 КУЗПБ у разі визнання недійсними правочинів боржника з підстав, передбачених частиною першою або другою цієї статті, сторона за таким правочином зобов`язана повернути боржнику майно, яке вона отримала від боржника, а в разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість грошовими коштами за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

І так як, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання недійсною Додаткової угоди № 2 від 05.07.2025 до Договору № Н/М 23/06 від 23.06.2021 про оренду нерухомого майна, як фраудаторної, наявні підстави для, стягнення несплачених з липня 2022 року по вересень 2024 року (заявлений позивачем період), платежів з орендної плати .

За умовами п. 3.1 договору № Н/М 23/06 від 23.06.2021, орендна плата визначається на підставі незалежної оцінки, із застосуванням договірної річної орендної ставки 32% і становить за базовий місяць розрахунку (лютий 2021 року) - 65999,90 грн без ПДВ та без врахування індексу інфляції.

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.

Орендна плата за перший місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з першого числа місяця, наступного за базовим, до першого місяця оренди та на індекс інфляції за перший місяць оренди. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць, відповідно до наданих орендодавцем рахунків.

Таким чином, розрахунок орендної плати за кожний наступний місяць оренди визначається з урахуванням податку на додану вартість (ПДВ 20%), шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць, відповідно до наданих орендодавцем рахунків.

Індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях, тому період виникнення заборгованості та нарахування штрафних санкцій за договором слід рахувати із 15 сила місяця за звітним місяцем.

Липень 2022 101191,72*100,7/100 = 101900,06 грн.

Серпень 2022 101900,06*101,1/100 = 103020,96 грн.

Вересень 2022 103020,96*101,9/100 = 104978,36 грн.

Жовтень 2022 104978,36*102,5/100 = 107602,82 грн.

Листопад 2022 107602,82*100,7/100 = 108356,04 грн.

Грудень 2022 108356,04*100,7/100 = 109114,53 грн.

Січень 2023 109114,53*100,8/100 = 109987,45 грн.

Лютий 2023 109987,45*100,7/100 = 110757,36 грн.

Березень 2023 110757,36*101,5/100 = 112418,72 грн.

Квітень 2023 112418,72*100,2/100 = 112643,56 грн.

Травень 2023 112643,56*100,5/100 = 113206,78 грн.

Червень 2023 113206,78*100,8/100 = 114112,43 грн.

Липень 2023 114112,43*99,4/100 =113427,76 грн.

Серпень 2023 113427,76*98,6/100 = 111839,77 грн.

Вересень 2023 111839,77*100,5/100 = 112398,97 грн.

Жовтень 2023 112398,97*100,8 = 113298,16 грн.

Листопад 2023 113298,16*100,5/100 = 113864,65 грн.

Грудень 2023 113864,65*100,7/100 = 114661,7 грн.

Січень 2024 114661,7*100,4/100 = 115120,35 грн.

Лютий 2024 115120,35*100,3/100 = 115465,71 грн.

Березень 2024 115465,71*100,5/100 = 116043,04грн.

Квітень 2024 116043,04*100,2/100 = 116275,13 грн;

Травень 2024 116275,13 *100,6/100 = 116972,78 грн.

Червень 2024 116972,78 *102,2/100 = 119546,18 грн.

Липень 2024 119546,18 *100,0/100 = 119546,18 грн.

Серпень 2024 119546,18 *100,6/100 = 120263,45 грн.

Вересень 2024 120263,45*101,5/100 = 122067,41 грн.

Згідно зазначених розрахунків, вартість строкового платного користування нежитловими будівлями та спорудами за Договором № Н/М 23/06 від 23.06.2021 оренди нерухомого майна, що обліковуються на балансі філії "Великоберезовицька ДЕД" з липня 2022 року по вересень 2024 року складає 3 048 890,31 грн.

Відтак, суд дійшов висновку, що підлягають застосуванню наслідки недійсності правочину шляхом стягнення з ТОВ "БМБУД" 3 048 890 (три мільйони сорок вісім тисяч вісімсот дев`яносто)грн. 31коп. заборгованості по сплаті орендної плати за Договором оренди №23/06 від 23.06.2021 за період з 01.07.2022 по 30.09.2024.

6. Загальний висновок.

Статтею 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Відповідно до статті 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 ГПК України).

Стандарт доказування "вірогідності доказів", який на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. На суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Вказаної позиції дотримується Верховний Суд, зокрема у постанові від 21 серпня 2020 року у справі №904/2357/20.

У відповідності до частин 1,2 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтовані, підтверджуються належними та допустимими докази, а тому підлягають задоволенню, з наведених вище мотивів.

7. Судові витрати.

Згідно із нормами ГПК Українирозподіл судових витрат здійснюється за правилами статті 129 ГПК України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 129 ГПК Українисудовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на задоволення позову, судові витрати, суд покладає на відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю БМБУД.

Керуючись положеннями статей 2, 42, 86, 129, 233, 236, 238, 240, 241, з 253 по 259 у сукупності з іншими статтями Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсною додаткову угоду №2 від 05.07.2022 до договору оренди нерухомого майна від 23.06.2021 року №23Н/М укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю БМБУД та Дочірнім підприємством Тернопільський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю БМБУД на користь Дочірнього підприємства Тернопільський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України 3 048 890 (три мільйони сорок вісім тисяч вісімсот дев`яносто)грн. 31коп. заборгованості по сплаті орендної плати за Договором оренди №23/06 від 23.06.2021 за період з 01.07.2022 по 30.09.2024.

4. Судові витрати покласти на відповідача.

5. Накази видати після набрання рішенням суду законної сили.

Позивач: Дочірнє підприємство "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", вул. О.Кульчицької, 8, м. Тернопіль, 46001, ();

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "БМБУД", вул. Плебанівка, буд. 712/9, с. Настасів, Тернопільська область, 47734, ().

Рішення господарського суду набирає законної сили у порядку статті 241 ГПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у порядку, визначеному статтями з 253 по 259 ГПК України.

Повне рішення буде складено 14 січня 2026 року.

Повний текст рішення надіслати учасникам справи в електронній формі за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи та/або в паперовій формі рекомендованою кореспонденцією із повідомленням про вручення поштового відправлення.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб -порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя В.Л. Гевко