ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2025 р. м. Київ Справа № 911/1382/25

Господарський суд Київської області в складі

головуючого судді Христенко О.О.

за участю секретаря Остапчук В.В.

розглянувши справу № 911/1382/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю БФ Кепітал, м. Львів

до Приватного підприємства Автомагістраль, с. Синяк Київської області

про стягнення 2 883 965,05 грн

представники учасників справи не з`явились

обставини справи:

17.04.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «БФ Кепітал» (далі-позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом (вх. № 5584 від 18.04.2025) до Приватного підприємства «Автомагістраль» (далі-відповідач) про стягнення 2 883 965,05 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки матеріалів № 30/09/24 від 30.09.2024 щодо своєчасної та повної оплати отриманого товару, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 2 641 702,80 грн, з огляду на наявність якої позивачем нараховані 36 810,88 грн 3 % річних та 205 451,37 грн інфляційних нарахувань.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.04.2025 відкрито провадження у справі № 911/1382/25, розгляд справи за привалами загального позовного провадження призначений в підготовчому засіданні на 21.05.2025.

Ухвалою суду від 21.05.2025 підготовче засідання було відкладено на 11.06.2025.

В підготовчому засіданні 11.06.2025 представник відповідача заявляв про необхідність залишення позовної заяви без руху, оскільки на момент підписання та подання позовної заяви не надано доказів щодо повноважень адвоката Мельника М.А. представляти саме Товариство з обмеженою відповідальністю БФ Кепітал.

Ухвалою суду від 11.06.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю БФ Кепітал залишено без руху; запропоновано Товариству з обмеженою відповідальністю БФ Кепітал усунути недоліки позовної заяви б/н від 17.04.2025 (вх. № суду 5584 від 18.04.2025) надавши докази, які підтверджують наявність повноважень у підписанта позовної заяви на момент подання позову представляти саме позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю БФ Кепітал.

18.06.2025 через систему Електронний суд від позивача надійшла заява №17/06/20-6 від 17.06.2025 (вх. № суду 8410/25 від 18.06.2025) про усунунення недоліків.

Ухвалою суду від 23.06.2025 підготовче засідання призначено на 13.08.2025.

Ухвалою суду від 13.08.2025 підготовче засідання було відкладено на 27.08.2025.

Ухвалою суду від 27.08.2025 закрито підготовче провадження у справі № 911/1382/25 та призначено її до розгляду по суті на 06.10.2025.

Ухвалою суду від 06.10.2025 розгляд справи по суті був відкладений на 05.11.2025.

Представник позивача жодного разу в засідання суду не з`явився, однак через систему «Електронний суд» від позивача надійшли заяви (вх. № 6930/25 від 21.05.2025, № 8079/25 від 11.06.2025, № 11148/25 від 13.08.2025, № 13709/25 від 06.10.2025, № 15393/25 від 05.11.2025), в яких позивач підтримав позовні вимоги та просив суд здійснювати розгляд справи за відсутності його повноважного представника.

Представник відповідача був присутнім в судовому засіданні 11.06.2025. В інші засідання суду представник відповідача не з`явився, проте до господарського суду надавав клопотання (вх. № 5133/25 від 12.08.2025, № 13668/25 від 06.10.2025, № 15293/25 від 04.11.2025) про відкладення розгляду справи та (вх. № 11717/25 від 26.08.2025) про проведення підготовчого засідання 27.08.2025 за відсутності представника відповідача.

Щодо клопотання відповідача (№ 15293/25 від 04.11.2025) про відкладення розгляду справи, суд відзначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Разом з цим, суд зауважує, що представник відповідача причиною відкладення зазначає участь в іншому судовому засіданні у кримінальному провадженні у справі № 381/5932/24, однак доказів участі представника відповідача не надано.

Суд звертає увагу представника відповідача, що відповідачем подано вже третє клопотання про відкладення розгляду даної справи, а тому суд відмовляє в задоволенні клопотання про відкладення та здійснює розгляд справи за відсутності представника відповідача.

При цьому відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву, заперечень чи інших доказів, хоча мав таку можливість.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

30.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БФ Кепітал» (постачальник) та Приватним підприємством «Автомагістраль» (далі-покупець) укладений Договір поставки матеріалів № 30/09/24, за умовами п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця товар, а саме: фарба біла для горизонтальної розмітки автомобільних доріг; фарба червона для горизонтальної розмітки автомобільних доріг; мікрокульки скляні світлоповертальні; розчинник, а покупець зобов`язується прийняти такий товар та сплатити за нього на умовах даного договору.

Асортимент, найменування, кількість і ціна за відповідну одиницю виміру визначається сторонами у видаткових накладних (п. 1.2 договору).

Товар передається покупцю на підставі видаткової накладної (п. 1.3 договору).

Умовами п.п. 4.1, 4.2 договору визначено, що покупець провадить оплату товару в безготівковій формі, у національній валюті, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Покупець зобов`язується оплатити повну вартість поставки у розмірі 100 % від вартості товару на протязі 30 календарних днів з моменту отримання товару та підписання видаткових накладних.

Умовами п. 10.1 договору визначено, що договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2024.

Так, як зазначає позивач, на виконання умов договору ним було поставлено відповідачу товар, всього на суму 2 941 702,80 грн., про що свідчать наявні в матеріалах справи видаткові накладні № 243 від 03.10.2024 на суму 1 378 080,00 грн, № 244 від 03.10.2024 на суму 453 084,48 грн та № 279 від 25.10.2024 на суму 1 110 538,32 грн.

Видаткові накладні № 243 від 03.10.2024, № 244 від 03.10.2025 та № 279 від 25.10.2025 підписані в двосторонньому порядку зі сторони позивача та відповідача. Претензій щодо якості чи кількості отриманого товару матеріали справи не містять, а отже вказаний товар прийнятий відповідачем без зауважень, що свідчить про повноту та якість виконання позивачем своїх зобов`язань згідно з договором, а тому товар вважається прийнятим без зауважень в повному обсязі.

Також, позивачем додані до матеріалів справи товарно-транспортні накладні № Р243 від 03.10.2025 та № Р279 від 25.10.2024, де в графі «вантажовідправник» значиться Товариство з обмеженою відповідальністю «БФ Кепітал»», в графі «замовник» та «вантажоодержувач» - Приватне підприємство «Автомагістраль».

Для оплати вартості отриманого відповідачем товару, позивачем були сформовані та виставлені рахунки № 34 від 02.10.2024 та № 41 від 23.10.2024.

Однак, як стверджує позивач та підтверджується матеріалами справи, в порушення умов договору та взятих на себе зобов`язань, вартість отриманого товару була сплачена відповідачем лише частково, вартість товару в сумі 2 641 702,80 грн (станом на час звернення позивача із позовною заявою), залишена відповідачем не сплаченою.

В порядку досудового врегулювання спору, позивач звертався до відповідача з претензією № 26/03/25 від 26.03.2025, в якій вимагав від відповідача оплатити наявну за ним заборгованість в сумі 2 641 702,80 грн. Направлення претензії підтверджується наявними в матеріалах справи копіями опису вкладення у цінний лист та накладною від 27.03.2025.

Однак, претензія позивача була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Разом з цим, під час розгляду справи, 06.10.2025 від відповідача надійшло клопотання (вх. № 13668/25), в якому останній повідомив про часткову оплату заборгованості на суму 50 000,00 грн, про що надав платіжну інструкцію № 4224 від 02.10.2025, з призначенням платежу: «оплата за фарба для дорожньої роз., склокульки згідно рах. № 34 від 02.10.2024».

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України .

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Враховуючи те, що під час розгляду справи відповідачем частково було сплачено суму заборгованості за отриманий товар, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині стягнення заборгованості в сумі 50 000,00 грн, у зв`язку з відсутністю предмета спору в цій частині, про що постановлено ухвалу суду від 05.11.2025.

Проте, оскільки заборгованість відповідача в частині оплати переданого позивачем на підставі договору та видаткових накладних товару в сумі 2 591 702,80 грн, на час прийняття рішення не сплачена, а розмір означеної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 2 591 702,80 грн визнається судом правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до статті? 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Так, звертаючись із позовом позивач просить суд стягнути з відповідача 36 810,88 грн 3 % річних та 205 451,37 грн., за сукупний період з 02.11.2024 по 14.04.2025, з урахуванням строків оплати поставленого товару та здійснених оплат.

Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі частиною 2 статті 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Однак, дослідивши наданий позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, суд встановив, що такий здійснений позивачем не вірно, оскільки не вірно зазначено дату з якої настало прострочення виконання зобов`язання, а отже здійснивши власний розрахунок, суд задовольняє заявлені вимоги частково в сумі 36 626,89 грн 3 % річних та 183 298,39 грн інфляційних нарахувань.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судовий збір відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України покладається судом на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Автомагістраль» (07351, Київська область, Бучанський район, с. Синяк, вул. Київська, 68, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ Кепітал» (79000, м. Львів, вул. Рубчака, 37/20, ) 2 591 702 (два мільйони п`ятсот дев`яносто одну тисячу сімсот дві) грн 80 коп заборгованості, 36 626 (тридцять шість тисяч шістсот двадцять шість) грн. 89 коп 3 % річних, 183 298 (сто вісімдесят три тисячі двісті дев`яносто вісім) грн. 39 коп інфляційних нарахувань та 33 739 (тридцять три тисячі сімсот тридцять дев`ять) грн. 54 коп судового збору.

Видати наказ

3. В іншій частині в позовних вимог відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано - 05.01.2026

Суддя О.О. Христенко