ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"31" грудня 2025 р. Справа № 924/1307/25

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Виноградової В.В., розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Ассісто"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницький олійножировий комбінат"

про визнання права іпотекодержателя, звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання недійсним договору іпотеки, скасування записів про державну реєстрацію іпотеки нерухомого майна та про державну реєстрацію обтяження нерухомого майна.

встановив: товариство з обмеженою відповідальністю "Ассісто" звернулось до Господарського суду Хмельницької області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницький олійножировий комбінат", в якому просить: визнати за товариством з обмеженою відповідальністю "Ассісто" права іпотекодержателя на нерухоме майно, що належить на праві власності товариству з обмеженою відповідальністю "Хмельницький олійножировий комбінат", а саме: будівлю ремонтної майстерні загальною площею 6609,2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, яка знаходиться за адресою Хмельницька обл., м. Хмельницький, вулиця Вінницьке шосе, будинок 6;

в рахунок погашення заборгованості товариства з обмеженою відповідальністю "Дубнобудсервіс" (до 24.01.2014 ТОВ "Хмельницькбудінвест") за кредитним договором №24/04/2007/840/Л-580 від 24.04.2007 в сумі 106970254 грн звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності товариству з обмеженою відповідальністю "Хмельницький олійножировий комбінат", а саме: будівлю ремонтної майстерні загальною площею 6609,2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, яка знаходиться за адресою Хмельницька обл., м. Хмельницький, вулиця Вінницьке шосе, будинок 6;

встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону із визначенням вартості майна у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження" на рівні, не нижчому за ринкові ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій;

визнати недійсним договір іпотеки від 05.03.2014, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю "Гіпербуд" та товариством з обмеженою відповідальністю "Хмельницький експериментальний завод" (з 02.09.2016 ТОВ "Хмельницький олійножировий комбінат"), посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Федосєєвою О.О. за реєстровим №392, з усіма додатковими угодами до нього, яким передано в іпотеку нерухоме майно - будівля ремонтної майстерні, яка розташована за адресою: м. Хмельницький, вулиця Вінницьке шосе, будинок 6, загальною площею 6609,2 кв.м.;

скасувати запис про державну реєстрацію іпотеки нерухомого майна - будівлі ремонтної майстерні, яка розташована за адресою: м. Хмельницький, вулиця Вінницьке шосе, будинок 6, загальною площею 6609,2 кв.м., номер запису про іпотеку 4888638;

скасувати запис про державну реєстрацію обтяження нерухомого майна - будівлі ремонтної майстерні, яка розташована за адресою: м. Хмельницький, вулиця Вінницьке шосе, будинок 6, загальною площею 6609,2 кв.м., номер запису про обтяження 4887766.

У позові просить залучити до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ТОВ "Дубнобудсервіс", ПрАТ "Хмельницький завод експериментального виробництва", ТОВ "Хмельницькбуд.інвест", ТОВ "Гіпербуд".

В обґрунтування позовних вимог, зокрема, посилаючись на положення ст. 23 Закону України "Про іпотеку", вказує, що відповідач набувши у власність майновий комплекс, що є предметом іпотеки, одночасно набув прав і обов`язків іпотекодавця за іпотечним договором №3870 від 25.04.2007 і всі негативні для нього наслідки, пов`язанні з невиконанням кредитних договорів, в забезпечення яких було укладено договір іпотеки. Вважає, що незаконне відчуження предмета іпотеки через тимчасову відсутність в Державних реєстрах обтяження та запису про іпотеку не має створювати перешкоди для захисту інтересів добросовісного кредитора/ іпотекодержателя.

Також разом із позовною заявою від товариства з обмеженою відповідальністю "Ассісто" надійшла заява (від 29.12.2025) про забезпечення позову, в якій на підставі ст. ст. 136-139 ГПК України просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно: будівлю ремонтної майстерні, загальною площею 6609,2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, яка знаходиться за адресою Хмельницька обл., м. Хмельницький, вулиця Вінницьке шосе, будинок 6, яка належить на праві власності товариству з обмеженою відповідальністю "Хмельницький олійножировий комбінат" (до 02.09.2016 ТОВ "Хмельницький експериментальний завод") () на підставі свідоцтва про право власності, САЕ №603527, 07.06.2012, Управління житлово-комунального господарства/рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 10.05.2012 № 435; заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно, зокрема державним реєстраторам прав на нерухоме майно, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно у відповідності до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вчиняти будь-які реєстраційні дії з приводу наступного майна: будівлі ремонтної майстерні, загальною площею 6609,2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, яка знаходиться за адресою Хмельницька обл., м. Хмельницький, вулиця Вінницьке шосе, будинок 6, яка належить на праві власності товариству з обмеженою відповідальністю "Хмельницький олійножировий комбінат" (до 02.09.2016 ТОВ "Хмельницький експериментальний завод") () на підставі свідоцтва про право власності, САЕ №603527, 07.06.2012, Управління житлово-комунального господарства/рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 10.05.2012 № 435.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, заявник зазначає, що набув права вимоги за кредитним договором №24/04/2007/840/Л-580 від 24.04.2007, укладеним між ВАТ "КБ "Надра" (далі - банк) та ТОВ "Хмельницькбудінвест" (з 24.01.2014 ТОВ "Дубнобудсервіс") (далі позичальник/боржник), відповідно до якого отримано 3000000 доларів США та за договором іпотеки від 25.04.2007 (предмет іпотеки: будівля ремонтної майстерні, загальною площею 5540,5 кв. м., що знаходиться за адресою м. Хмельницький, вул. Вінницьке шосе 6), посвідченим приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Лучковською Т.М. за реєстровим №3870, укладеним між банком та ЗАТ (ПрАТ) "Хмельницький завод експериментального виробництва", у тому числі права на отримання всіх платежів, передбачених кредитним договором.

При цьому повідомляє, що 06.12.2019 між банком (первісний Кредитор) та ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" було укладено договір про відступлення прав вимоги за кредитним договором №24/04/2007/840/Л-580 від 24.04.2007, укладеним між банком та позичальником, та за договором іпотеки від 25.04.2007, 06.04.2020 укладено договір про внесення змін та доповнень №1 до договору про відступлення прав вимоги; 07.12.2021 між ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" та АТ "Закритий недиверсифікований венчурний інвестиційний фонд "Аргумент Фонд" від імені і в інтересах та за рахунок якого на підставі договору №16-01/11-2021 про управління активами корпоративного інвестиційного фонду від 16.11.2021 діє ТОВ "Компанія з управління активами "Стронг менеджмент актив" було укладено договір про відступлення права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення №07/07/12/2021/35 та договір купівлі-продажу майнових прав від 07.12.2021 №06/07/12/2021/31, за умовами яких Новим кредитором, Новим володільцем майнових прав та Новим іпотекодержателем майна, а саме: будівлі ремонтної майстерні площею 5540,5 кв.м., за адресою: м. Хмельницький, Вінницьке шосе, буд. 6, стало АТ "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Аргумент Фонд", яке 18.06.2025 уклало з ТОВ "АССІСТО" договір №18/06/2025-4 про відступлення права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення.

Оскільки зобов`язання за вказаним кредитним договором не було виконано (у ТОВ "Дубнобудсервіс" наявна заборгованість перед заявником у загальному розмірі 106970254 грн), заявник як дійсний іпотекодержатель майна має право на звернення на це майно стягнення в установленому законодавством порядку. Разом з тим повідомив, що майно, яке є предметом іпотеки, перейшло у власність ТОВ "Хмельницький олійножировий комбінат", яке з огляду на положення ст. 23 Закону України "Про іпотеку", набувши права і обов`язки іпотекодавця за іпотечним договором від 25.04.2007, має нести негативні для нього наслідки, пов`язанні з невиконанням кредитних договорів, в забезпечення яких було укладено договір іпотеки.

В заяві звертає увагу на відчуження предмету іпотеки та зміну розміру площі предмета іпотеки та повідомляє, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек первісний запис про іпотеку нерухомого майна, що знаходиться за адресою Хмельницька обл., м. Хмельницький, вул. Вінницьке шосе, буд. 6 за Іпотечним договором за реєстровим номером №3870 від 25.04.2007 було зареєстровано ще 25.04.2007 (номер обтяження: 4872217). Однак запис про наявність обтяження у вигляді іпотеки за іпотечним договором від 25.04.2007 було вилучено на підставі рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.12.2009 у справі №14/1239, яке в подальшому постановою Вищого господарського суду від 12.10.2010 скасовано, а справу передано на новий розгляд, за результатами якого рішенням Господарського суду Хмельницької області від 26.01.2011, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 27.04.2011 у справі №12/14/1239 в позові відмовлено.

Стверджує, що незважаючи на відсутність відповідного запису у державному реєстрі, подальше скасування рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.12.2009 у справі №14/1239 свідчить про дійсність договору іпотеки від 25.04.2007 та чинність іпотеки.

Акцентує увагу на тому, що іпотекодавець, скориставшись тимчасовою відсутністю обтяжень в ЄДР на іпотечному майні, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, вчинив ряд реєстраційних дій щодо предмета іпотеки. Зокрема14.05.2010 відбулося відчуження предмета іпотеки ЗАТ "Хмельницький завод експерементального виробництва" ТОВ "Хмельницькбуд.інвест", яке 03.08.2011 відчужило об`єкт ТОВ "Елітбілдінг". Зазначає, що в ухвалі Хмельницького міськрайонного суду від 14.10.2014 по справі №686/1072/13-ц зазначено: "у звязку із реорганізацією ТОВ "Хмельницькбудінвест" предмет іпотеки перейшов у власність ТОВ "Елітбілдінг" згідно розподільчого балансу. 25 жовтня 2011 року ТОВ "Елітбілдінг" приєдналося до ТОВ "Хмельницький експериментальний завод", а 10 травня 2012 року виконавчим комітетом Хмельницької міської ради рішенням №435 було оформлене право власності на будівлю ремонтної майстерні за ТОВ "Хмельницький експериментальний завод".

Зауважив, що предмет іпотеки згідно з договором іпотеки від 25.04.2007, а саме: будівля ремонтної майстерні по вул. Вінницьке шосе, 6 у м. Хмельницькому на момент укладання договору іпотеки фактично мала дійсну загальну площу не 5540,5 кв.м, яка є помилковою, а 6609,2 кв.м, що підтверджується судовими рішеннями (постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.11.2009 у справі №2а-9419/09/2270/2, постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 27.04.2011 у справі №12/14/1239).

Окрім цього, посилаючись на відсутність згоди первинного іпотекодержателя на передачу майна в наступну іпотеку, вважає недійсним договір іпотеки від 05.03.2014, укладений відповідачем із ТОВ "Гіпербуд", посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Федосєєвою О.О. за реєстровим №392, та на підставі якого на теперішній час за ТОВ "Гіпербуд" зареєстровано відповідне обтяження.

Отже, враховуючи, що змінено власника, реєстраційний номер об`єкта предмета іпотеки, площу нерухомого майна, передано предмет іпотеки в іпотеку іншій особі, заявник стверджує, що фактично позбавлений як іпотекодержатель можливості реалізувати своє право на виконання рішення суду, що вже набрало законної сили, про звернення стягнення на предмет іпотеки, а також інших прав іпотекодержателя, передбачених ЦК України та Законом України "Про іпотеку".

Вважає, що запропоновані в заяві заходи забезпечення позову є обґрунтованими, розумними, адекватними і співмірними із заявленими позовними вимогами, на забезпечення яких вони вживаються, оскільки в разі відчуження спірного нерухомого майна чи передачу його в наступну іпотеку, унеможливлюватиметься захист або поновлення прав і законних інтересів позивача в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду із заявами про доповнення підстав позову, зокрема, новими обставинами, зміну предмета позову, заміну відповідачів на належних відповідачів по справі, так і до суду з відповідними новими позовами.

Зауважує, що заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до вирішення спору по суті, тобто спірне нерухоме майно залишиться у власності відповідачів, але можливість розпоряджатись ним обмежиться лише на певний час.

Враховуючи викладене, та те, що на момент розгляду справи іпотечне майно перебуває в іпотеці третіх осіб (без надання згоди на відповідні дії заявником), а, отже, є майном, на яке іпотекодержатель може звернути стягнення з подальшим його відчуженням третій особі, не зважаючи на те, що не є іпотекодержателями першої черги, а також те, що майно може бути відчужене (записи про іпотеку можуть бути погашені за повідомленням самого іпотекодержателя), зникнути, зменшитись за кількістю, або погіршитись за якістю на момент виконання рішення суду, вважає що позов необхідно забезпечити.

Стверджує, що є всі фактичні підстави вважати, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може призвести до ще більшого порушення прав заявника, а фактичне виконання рішення суду буде утруднено чи взагалі - унеможливлено, оскільки існує реальна загроза відчуження майна, поділу цього майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, його подальшої реєстрації за третіми особами, передання його в наступну іпотеку, оренду чи внесення до статутного капіталу юридичної особи.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд враховує таке.

Рішенням Конституційного Суду України у справі №3-рп/2003р від 30.01.2003 визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2009 у справі "Пантелеєнко проти України" виснував, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.03 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішеннях Європейського суду з прав людини, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом (ст. 4 ГПК України).

Реалізація права на судовий захист, гарантованого статтями 55, 124 Конституції України, ст. 4 ГПК України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

У частині 1 статті 137 ГПК України встановлені види забезпечення позову. Зокрема позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання (п.п.1.4 ч.1 ст. 137 ГПК України).

Згідно із ч. 2 ст. 136 ГПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту, застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Верховний Суд, зокрема у постановах від 31.07. 2024 в справі № 623/2015/21, від 29.07.2024у справі № 761/80/23, від 15.07.2024у справі № 361/5905/23 виснував, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника) та є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи не тільки під час виконання рішення суду, а й для можливості ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Суть забезпечення позову полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

За вимогами пункту 3 частини першої статті 139 ГПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 236 ГПК України).

Так, відповідно до усталених висновків Верховного Суду при вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №910/9498/19, від 17.09.2020 у справі №910/72/20, від 15.01.2021 у справі №914/1939/20, від 16.02.2021 у справі №910/16866/20, від 15.04.2021 у справі №910/16370/20, від 24.06.2022 у справі №904/3783/21, від 26.09.2022 у справі №911/3208/21).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 в справі № 914/1570/20 зазначено, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 в справі №381/4019/18 зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15.09.2020 в справі № 753/22860/17 виснувала, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Тому суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії. При цьому обґрунтування необхідності забезпечення позову покладається саме на позивача та полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору. Правовий висновок наведено у постановах Верховного Суду від 12.12.2019 у справі № 910/13985/19, від 25.09.2020 у справі №925/77/20.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу. (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28.07.2021 у справі №914/2072/20 від 21.02.2024 у справі №201/9686/23).

Як зазначив Верховний Суд у постановах від 17.12.2018 у справі №914/970/18 та від 10.11.2020 у справі №910/1200/20, для вирішення питання про наявність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову та вжиття відповідних заходів має значення правильне визначення предмета спору. При цьому під час вирішення питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову (висновок).

Вищезазначені підстави та передумови для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності від конкретного випадку. Також законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення із заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Разом з тим, у постанові від 24.04. 2024 в справі №754/5683/22 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що законодавець серед передумов забезпечення позову визначає можливий вплив невжиття заходів забезпечення позову не тільки на виконання рішення суду, а й на можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тлумачення наведених норм процесуального права дає підстави для висновку, що можливість забезпечення судом позову не пов`язується з тим, чи підлягає рішення суду, ухвалене по суті спору, примусовому виконанню.

Велика Палата Верховного Суду констатувала, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами. Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

У випадку звернення до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в такому випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. Така правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 року № 910/1040/18.

Судом враховується, що предметом позову в цій справі, зокрема, є визнання за ТОВ "Ассісто" права іпотекодержателя на нерухоме майно, що належить на праві власності ТОВ "Хмельницький олійножировий комбінат", а саме: будівлю ремонтної майстерні, загальною площею 6609,2 кв.м, яка знаходиться за адресою Хмельницька обл., м. Хмельницький, вулиця Вінницьке шосе, будинок 6; звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності товариству з обмеженою відповідальністю "Хмельницький олійножировий комбінат", а саме: будівлю ремонтної майстерні, загальною площею 6609,2 кв.м. в рахунок погашення заборгованості ТОВ "Дубнобудсервіс" (до 24.01.2014 ТОВ "Хмельницькбудінвест") за кредитним договором №24/04/2007/840/Л-580 в від 24.04.2007 в сумі 106970254 грн, визнання недійсним договору іпотеки від 05.03.2014, укладеного між ТОВ "Гіпербуд" та ТОВ "Хмельницький експериментальний завод", яким передано в іпотеку нерухоме майно - будівля ремонтної майстерні, яка розташована за адресою: м. Хмельницький, вулиця Вінницьке шосе, будинок 6, загальною площею 6609,2 кв. м.

З наданих матеріалів убачається, що спірні правовідносини між сторонами стосуються захисту набутих позивачем прав іпотекодержателя за обставин, коли за час відсутності у відповідному Державному реєстрі прав зареєстрованих відомостей про чинність іпотеки (під час дії в подальшому скасованого рішення суду про недійсність договору іпотеки) іпотекодавець здійснив відчуження предмета іпотеки, проводились дії щодо реорганізації нових власників майна, реєстрація права власності на об`єкт нерухомості будівлю ремонтної майстерні (предмет іпотеки) з більшою площею, передання спірного об`єкта іпотеки в подальшу іпотеку третій особі, за відсутності на це згоди першого іпотекодержателя.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15.06.2021 в справі №922/2416/17 вказала, що скасоване судове рішення не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення, але його скасування саме собою (тобто без встановлення інших обставин, що, зокрема, можуть підтверджувати недобросовісність дій, які були вчинені на підставі цього рішення) не є підставою для перегляду всіх юридичних фактів, що виникли, змінилися чи припинилися на підставі відповідного рішення. Виключення відомостей про право іпотеки з відповідного державного реєстру на підставі судового рішення є не правовим наслідком такого рішення, а фактичною дією, вчиненою на підставі цього рішення. Виключення відомостей про право іпотеки з відповідного Державного реєстру, зокрема, на підставі судового рішення не впливає на чинність іпотеки. Скасування того судового рішення, що мало наслідком внесення до Державного реєстру іпотек запису про припинення іпотеки, не відновлює дію останньої, оскільки іпотека зберігає чинність незалежно від відсутності певний час відомостей про неї у відповідному державному реєстрі. Запис про іпотеку не може бути відновлений з моменту вчинення первинного запису, а вчиняється державним реєстратором повторно за наявності для цього підстав, передбачених законом, зокрема договору іпотеки, а також судового рішення про визнання права іпотекодержателя.

У пунктах 9.8-9.10 постанови від 15.06.2021 в справі № 922/2416/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у випадку, якщо позивач вважає, що іпотека є та залишалася чинною, належним способом захисту було б звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. Після набрання чинності рішенням суду в разі задоволення такого позову до відповідного державного реєстру має бути внесений запис про іпотекодержателя.

Так, у цій справі ТОВ "Ассісто" звернулося, зокрема, з позовними вимогами про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна, звернення стягнення на майно в рахунок погашення заборгованості, визнання договору іпотеки укладеного з ТОВ "Гіпербуд" недійсним та просило його забезпечити позов накладенням арешту на спірне іпотечне майно та забороною будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії з приводу цього майна.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, досліджуючи наявність підстав та передумов для застосування заявлених заходів забезпечення позову на підставі доданих до заяви та позову доказів, судом враховуються викладені в заяві та позові обставини, зокрема, що 24.04.2007 між ВАТ "КБ "Надра" та ТОВ "Хмельницькбудінвест" було укладено кредитний договір про надання кредитної лінії з траншевим режимом кредитування №24/04/2007/840/Л-580, за яким останнє отримало 3000000 доларів США.

З метою забезпечення виконання зобов`язань, які випливають із вищенаведеного кредитного договору 25.04.2007 між ЗАТ "Хмельницький завод експериментального виробництва" та ВАТ "Комерційний банк "Надра" укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Лучковською Т.М. за реєстровим №3870; предмет іпотеки: будівля ремонтної майстерні загальною площею 5540,5 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Хмельницький, вул. Вінницьке шосе 6.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек первісний запис про іпотеку нерухомого майна, що знаходиться за адресою: Хмельницька обл., м. Хмельницький, вул. Вінницьке шосе, буд. 6 за іпотечним договором за реєстровим номером №3870 від 25.04.2007 було зареєстровано 25.04.2007 (номер обтяження: 4872217). Запис вилучено з реєстру на підставі рішення Господарського суду Хмельницької області у справі №14/1239 від 08.12.2009.

Вказаним рішенням, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного господарського суду від14.04.2010, визнано недійсним договір іпотеки від 25.04.2007за реєстровим номером №3870, укладений між ВАТ "КБ "Надра" та ЗАТ "Хмельницький завод експериментального виробництва".

У подальшому постановою Вищого господарського суду від 12.10.2010 рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.12.2009 та постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 14.04.2010 у справі №14/1239 було скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Хмельницької області.

Під час нового розгляду справи рішенням Господарського суду Хмельницької області від 26.01.2011, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 27.04.2011 у справі №12/14/1239, в позові відмовлено.

При цьому відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, були вчинені такі реєстраційні дії щодо предмета іпотеки, зокрема:14.05.2010 предмет іпотеки перейшов від ЗАТ "Хмельницький завод експериментального виробництва" у власність ТОВ "Хмельницькбуд.інвест" (договір купівлі-продажу, ВМР № 543169- ВМР №543170, 11.05.2010), 03.08.2011 - ТОВ "Елітбілдінг" (свідоцтво про право власності, САС №895461, 03.08.2011, Управління житлово-комунального господарства/рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 28.07.2011р. № 817), 07.06.2012 - ТОВ "Хмельницький експериментальний завод" (свідоцтво про право власності, САЕ №603527,07.06.2012, Управління житлово-комунального господарства/рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 10.05.2012 №435).

Як зазначено в ухвалі від 14.10.2014 Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у справі № 686/1072/13-ц, у зв`язку із реорганізацією ТОВ "Хмельницькбудінвест" предмет іпотеки перейшов у власність ТОВ "Елітбілдінг" згідно розподільчого балансу. 25.10.2011 ТОВ "Елітбілдінг" приєдналося до ТОВ "Хмельницький експериментальний завод", а 10.05.2012 виконавчим комітетом Хмельницької міської ради рішенням №435 було оформлене право власності на будівлю ремонтної майстерні за ТОВ "Хмельницький експериментальний завод".

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29.08.2013 у справі №686/1072/13 частково задоволено позовні вимоги ПАТ "КБ "Надра", звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 25.04.2007 на будівлю ремонтної майстерні, загальною площею 5540,5 кв. м. за адресою: м. Хмельницький, вул. Вінницьке шосе 6, що належить на праві приватної власності ЗАТ "Хмельницький завод експериментального виробництва", яка розташована на земельній ділянці площею 2,52 га за адресою: м. Хмельницький, вул. Вінницьке шосе, 6, що належить на праві постійного користування ЗАТ "Хмельницький завод експериментального виробництва" в рахунок задоволення вимог ПАТ "Комерційний банк "Надра" за кредитним договором №24/04/2007/840/Л-580 від 24.04.2007 в загальній сумі 2990796,3 доларів США (еквівалент по курсу НБУ станом на 29.08.2013 року становить 23905434,83 грн), в т. ч. заборгованість за тілом кредиту 2130871,34 дол. США, заборгованість за відсотками 859924,96 дол. США та пеня по тілу кредита7282665,29 грн, пеня за відсотками 2016061,05 грн, всього пені 9298726,37 грн, шляхом реалізації предмету іпотеки будівлі ремонтної майстерні на прилюдних торгах у межах виконавчого провадження з початковою ціною 8420452 гривень (у матеріалах наявна копія постанови про відкриття виконавчого провадження №76901139 від 23.01.2025 на підставі виконавчого листа №686/1072/13, виданого 03.09.2024).

05.03.2014 між ТОВ "Гіпербуд" та ТОВ "Хмельницький експериментальний завод" (з 02.09.2016 ТОВ "Хмельницький олійножировий комбінат") було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Лучковською Т.М. за реєстровим №3870.

На теперішній час на підставі зазначеного договору спірне іпотечне майно перебуває в іпотеці ТОВ "Гіпербуд".

06.12.2019 між публічним акціонерним товариством "Комерційний Банк "Надра" (первісний кредитор) та ТОВ "Фінансовакомпанія "Інвестохіллс Веста" було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №24/04/2007/840/Л-580 від 24.04.2007, укладеним між ВАТ "КБ "Надра" та ТОВ "Хмельницькбудінвест" (з 24.01.2014 ТОВ "Дубнобудсервіс") (позичальник/боржник), та за договором іпотеки від 25.04.2007, укладеним між банком та ЗАТ (ПрАТ) "Хмельницький завод експериментального виробництва" перейшло до ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста".

07.12.2021 між ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" та АТ "Закритий недиверсифікований венчурний інвестиційний фонд "Аргумент Фонд", від імені і в інтересах та за рахунок якого на підставі договору №16-01/11-2021 про управління активами корпоративного інвестиційного фонду від 16.11.2021 діє ТОВ "Компанія з управління активами "Стронг менеджмент актив", було укладено договір про відступлення права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення №07/07/12/2021/35 та договір купівлі-продажу майнових прав від 07.12.2021 №06/07/12/2021/31, за умовами яких новим кредитором, новим володільцем майнових прав та новим іпотекодержателем майна, а саме: будівлі ремонтної майстерні площею 5540,5кв.м, за адресою: м. Хмельницький, Вінницьке шосе, буд. 6, стало АТ "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний Фонд "Аргумент Фонд".

18.06.2025між АТ"ЗНВКІФ "Аргумент фонд", від імені та в інтересах та за рахунок якого діє ТОВ "Компанія з управління активами "Стронг менеджмент актив", та ТОВ "Ассісто" було укладено договір №18/06/2025-4 про відступлення права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення.

При цьому 25.11.2009 постановою Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №2а-9419/09/2270/2 було задоволено позов ЗАТ "Хмельницький завод експериментального виробництва" (іпотекодавця) та зобов`язано Хмельницьке МБТІ внести зміни в запис в Реєстрі прав власності на нерухоме майно на підставі даних інвентаризації, що була проведена в липні 2009 року, а саме: змінити площу ремонтної майстерні, яка знаходиться на вул. Вінницьке Шосе, 6 в м. Хмельницькому і належить ЗАТ "Хмельницький завод експериментального виробництва" на праві власності з 5540,5 кв. м на площу 6609,2 кв. м. Згідно із зазначеним рішенням Хмельницьким МБТІ при проведені первинної інвентаризації в 1998 році допущено помилку щодо даних про розміри 5540,5 кв. м. будівлі ремонтної майстерні, яка знаходиться по вул. Вінницьке шосе, 6 в м. Хмельницькому; дійсним розміром будівлі є 6609,2 кв. м, що встановлено інвентаризацією, проведеною відповідачем 27.07.2009.

Отже, з огляду на викладені в позовній заяві та заяві про вжиття заходів забезпечення позову обставини, суд зазначає, що очікувано виникають побоювання, що повно захистити інтереси позивача в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду буде неможливо, адже за відсутності запису про іпотеку спірного нерухомого майна за позивачем, відповідач має можливість розпорядитися предметом іпотеки без згоди іпотекодержателя, а саме відчужити його та позбавить позивача можливості задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Так, судом враховується, що сам факт наявності зареєстрованого права власності на нерухоме майно вже свідчить про реальну можливість власника (відповідача) вільно розпоряджатися цим майном. Відтак існують підстави вважати, що без встановлення обмежень на час розгляду справи фактичний власник майна може розпорядитися своєю власністю на власний розсуд у будь-який час, що зумовить необхідність звернення до суду з іншим позовом, ускладнить ефективний захист або призведе до тривалого непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Викладені в позові та заяві про вжиття заходів забезпечення позову обставини неодноразового переходу права власності на спірне іпотечне майно, доводи заявника щодо поведінки іпотекодавця (відчуження майна у період вирішення спору у справі №14/1239 (№12/14/1239 при новому розгляді), укладення договору іпотеки цього ж майна з іншим іпотекодержателем після звернення на нього стягнення у справі №686/1072/13-ц, у період відсутності у державному реєстрі запису про чинну іпотеку та, відповідно, без згоди на це чинного іпотекодержателя) свідчать про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення в майбутньому за умови позитивного вирішення спору, існування ризику ускладнення ефективного захисту та поновлення порушених прав позивача, оскільки за відсутності заходів забезпечення позову до прийняття рішення відповідач матиме можливість розпорядитись спірним іпотечним майном, зокрема, відчужити її іншому суб`єкту, поділити тощо, що в подальшому, у разі задоволення позову, істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду, оскільки позивач не зможе захистити та поновити свої права в межах одного судового провадження без нових звернень до суду.

Крім того, наявність запису про іпотеку за ТОВ "Гіпербуд" на підставі договору, про визнання якого недійсним позивач також просить у поданому позові, надає ТОВ "Гіпербуд" можливість звернути стягнення на це іпотечне майно без урахування права позивача на звернення стягнення

Таким чином, існує ризик ускладнення ефективного захисту та поновлення порушених прав позивача, оскільки за відсутності вжитих заходів забезпечення позову до прийняття рішення відповідач матиме можливість розпорядитись спірним нерухомим майном, що в подальшому, у разі задоволення позову, істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду, оскільки позивач не зможе захистити та поновити свої права в межах одного судового провадження без нових звернень до суду та позбавить його можливості задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

При цьому, оцінюючи зазначені у заяві заходи забезпечення позову, суд зважає на те, що арешт майна як спосіб забезпечення позову передбачає накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна (постанови Верховного Суду в складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17.06.2022 у cправі №908/2382/21, Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2024 в справі №504/3408/22 (провадження № 61-18041св23)).

Тому, з метою запобігання ймовірного розпорядження спірним нерухомим майном, врахувавши збалансованість інтересів учасників процесу, суд дійшов висновку про обґрунтованість, адекватність, співмірність до позовних вимог вжиття заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно: будівлю ремонтної майстерні, загальною площею 6609,2 кв.м, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 01, яка знаходиться за адресою Хмельницька обл., м. Хмельницький, вулиця Вінницьке шосе, будинок 6, яка належить на праві власності товариству з обмеженою відповідальністю "Хмельницький олійножировий комбінат" (до 02.09.2016 ТОВ "Хмельницький експериментальний завод") () на підставі свідоцтва про право власності, САЕ №603527, 07.06.2012, Управління житлово-комунального господарства/рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 10.05.2012р. №435.

Отже, вказаний захід має наслідком лише збереження існуючого становища до завершення розгляду справи по суті заявлених позовних вимог, а невжиття вказаного заходу забезпечення позову до вирішення справи по суті й набрання законної сили судовим рішенням ускладнить/унеможливить поновлення прав та/або законних інтересів позивача у разі задоволення позову.

Арешт не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно не спричинять збитків відповідачу, не порушать його права та охоронювані законом інтереси, оскільки накладення арешту стосується предмета іпотеки за іпотечним договором від 25.04.2007, права іпотекодержателя на підставі якого просить визнати позивач, та забезпечать розумний баланс інтересів сторін (подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 04.09.2024 у справі №404/839/24).

Суд враховує, що такий захід забезпечення позову є тимчасовим на період вирішення спору по суті та застосовуються з метою зупинення вчинення під час розгляду справи дій, які можуть мати відповідні негативні наслідки та можуть призвести до ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених прав позивача, що може бути встановлено лише за результатами розгляду спору по суті, а також виконання майбутнього судового рішення у випадку задоволення позовних вимог.

Водночас судом враховуються правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 24.07.2024 у справі №567/459/23, відповідно до якої арешт, як заборона на право розпоряджатися майном, включає і обмеження на розпорядження таким майном. Тому при накладенні арешту на майно вжиття додаткових заходів забезпечення, направлених на обмеження розпорядження таким майном, зокрема додатково забороняти державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам держреєстрації прав вчиняти реєстраційні дії щодо зазначеного нерухомого майна, в тому числі вносити до державного реєстру речових прав записи про держреєстрацію речових прав та їх обтяжень, про скасування держреєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів не є необхідним і співмірним.

У цьому контексті суду не видається обґрунтованою вимога про заборону будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії з приводу спірного іпотечного майна.

Отже, враховуючи доцільність накладення арешту на нерухоме майно, вимога про заборону вчинення реєстраційних дій не підлягає задоволенню, оскільки реєстраційні дії щодо майна вчиняються за заявою його власника, якому вже заборонено продавати, дарувати чи іншим чином відчужувати своє майно.

Таким чином, з огляду на викладене вище у сукупності, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову, дотримання збалансованості інтересів сторін, встановивши наявність правового зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, врахувавши ймовірність утруднення ефективного захисту або поновлення оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, в разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку про задоволення заяви позивача про забезпечення позову в частині накладення арешту на будівлю ремонтної майстерні, загальною площею 6609,2 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, яка знаходиться за адресою: Хмельницька обл., м. Хмельницький, вулиця Вінницьке шосе, будинок 6. У частині заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно, зокрема державним реєстраторам прав на нерухоме майно, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно у відповідності до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вчиняти будь-які реєстраційні дії з приводу вказаного майна суд відмовляє.

Суд враховує, що ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що пункт 1 статті 6 Конвенції забезпечує всім "право на суд", яке охоплює право на виконання остаточного рішення, ухваленого будь-яким судом. ЄСПЛ в контексті права на виконання остаточного рішення зауважує, що метою заходу забезпечення є підтримання statusquo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Крім того, тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. ЄСПЛ також звернув увагу на те, що тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (рішення ЄСПЛ від 13.01.2011 у справі "Кюблер проти Німеччини").

Також суд відзначає, що заходи забезпечення позову є у будь-якому випадку тимчасовими, такими, що вживаються до вирішення спору, тому у випадку встановлення судом необґрунтованості вимог позивача, відповідач не позбавлений можливості звернутись із обґрунтованим клопотанням про скасування заходів забезпечення позову; так само такі заходи можуть бути скасовані судом навіть до фактичного вирішення спору, якщо судом буде встановлено необґрунтованість їх подальшого збереження.

Згідно з ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Ассісто" (від 29.12.2025) про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно: будівлю ремонтної майстерні, загальною площею 6609,2 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, яка знаходиться за адресою: Хмельницька обл., м. Хмельницький, вулиця Вінницьке шосе, будинок 6, і належить на праві власності товариству з обмеженою відповідальністю "Хмельницький олійножировий комбінат" (до 02.09.2016 товариство з обмеженою відповідальністю "Хмельницький експериментальний завод") (код 37462599) на підставі свідоцтва про право власності, САЕ №603527, 07.06.2012, Управління житлово - комунального господарства/рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 10.05.2012р. №435.

В решті заяви про застосування заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду, з урахуванням пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження", є виконавчим документом та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження".

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Ассісто" (03151, місто Київ, вул. Ушинського, будинок 40, приміщення 302, офіс 2, код 43426003).

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Хмельницький олійножировий комбінат"(29000, Хмельницька обл., місто Хмельницький, Вінницьке Шосе, будинок 6, код 37462599).

Ухвала набирає законної сили 31.12.2025.

Строк пред`явлення до виконання: 31.12.2028.

Ухвала може бути оскаржена у строки та порядку визначні ст. ст. 256, 257 Господарським процесуальним кодексом України до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя В.В. Виноградова