ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"18" листопада 2025 р. м. Черкаси справа № 925/1050/25

Вх.суду №12828/25 від 03.09.2025

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Хабазні Ю.А., із секретарем судового засідання Руденко К.О.,

у судове засідання з`явились: ОСОБА_1 та її представник, Ганга Д.О. адвокат,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси у приміщенні суду заяву від 03.09.2025

заявника, ОСОБА_1 ,

про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність,

УСТАНОВИВ:

1. ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою від 03.09.2025 про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність.

2. Ухвалою суду від 10.09.2025 заяву залишено без руху, встановлено та вказано на спосіб усунення недоліків - викласти заяву у новій редакції у якій усунути недоліки, вказані у пунктах 6-13 мотивувальної частини цієї ухвали суду, в тому числі:

1) перерахувати у заяві та надати суду докази наявності заборгованості на суму 207528,54 грн. (в тому числі скласти перелік первинних документів про передачу грошей), скласти повний обгрунтований математичний розрахунок цієї суми, вказати окремо суму основного боргу та окремо суми штрафних санкцій;

2) надати суду докази припинення погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців, вказати у заяві реквізити цих документів;

3) надати суду постанову у виконавчому провадженні про відсутність у фізичної особи майна, на яке може бути звернено стягнення;

4) скласти у заяві перелік конкретних документів, які додаються до заяви, а також зазначити у заяві, які документи подано в оригіналі, а які в копії, зазначити про особу в якої знаходиться оригінал документа;

5) подати документи або в оригіналі, або в копіях, які виготовлені з оригіналів і посвідчені особою, яка має оригінал документа,

6) надати суду конкретний розрахунок вимог кожного окремого кредитора у якому зазначити: а) його повного імені або найменування; б) інформації про те, яка в зазначеній сумі грошових вимог сума є заборгованістю за основним зобов`язанням, а яка сума є неустойкою (штрафом, пенею) окремо; в) строк виникнення (настання сплати) кожного конкретного зобов`язання; г) підстави виникнення зобов`язань і в будь-якому випадку - реквізити документа про передачу грошей;

7) надати опис усього (в тому числі й не зареєстрованого) майна боржника, яке належить їй на праві власності, із зазначенням місцезнаходження або місця зберігання майна.

3. При цьому в ухвалі суду від 10.09.2025 вказано на такі конкретні недоліки:

3.1. заява не містить викладу обставин (фактів) про укладення кожного конкретного договору з кожним окремим кредитором та про факти отримання і сплати коштів по такому договору, у заяві не вказано конкретних доказів (з реквізитами документів), які підтверджують такі обставини;

3.2. у заяві не наведено "обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються" (п.3 ч.3 ст.162 ГПК України);

3.3. у заяві жодного конкретного доказу не вказано, в той час як саме заява має містити "зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини" (п.5 ч.3 ст.162 ГПК України);

3.4. додаток до заяви не містить належного переліку доказів заборгованості, в той час, як він повинен містити "перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви" (п.8 ч.3 ст.162 ГПК України);

3.5. як у заяві так і у обох додатках відсутні відомості щодо наявності/відсутності трудової книжки;

3.6. заява не містить викладу обставин (фактів) про те,

що боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців та не вказано у заяві і не додано до неї доказів на їх підтвердження (в тому числі й про дату, з якої починається обчислення двомісячного строку та доказів цієї дати). Так, "Конкретизований список кредиторів і боржників " містить дату договору і дату настання строку виконання договору за ним. Однак не містить вказівки на дату припинення погашення платежів (зокрема, останнього платежу) і вказівки на докази цьому (посилання у заяві).

що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

що існують інші обставини, які підтверджують, що боржник протягом наступних 12 місяців не зможе виконати свої грошові зобов`язання у строк, передбачений для їх виконання, чи здійснювати платежі за звичайними господарськими операціями; (загроза неплатоспроможності, поняття якого розкрито у постановах Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 910/2971/20 та від 14.09.2021 у справі № 902/1023/19, від 09.06.2022 у справі № 904/76/21, від 06.10.2022 у справі № 903/988/20 та інших);

3.7. до заяви не додано передбачених підп.14 ч.3 ст.116 Кодексу документів, а саме заява не містить переліку "інших документів, що підтверджують наявність підстав, визначених статтею 115 цього Кодексу які додаються до заяви";

3.8. заявником у заяві вказано відомості про відсутність зареєстрованого за ним майна, однак відомості про інше належне заявнику незареєстроване майно відсутні (зокрема, предмети звичайної домашньої обстановки та вжитку, предмети призначені для особистого, домашнього або іншого використання).

4. 25.09.2025 до суду заявником (в особі її представника, адвоката Ганги Д.Г.) подано заяву про усунення недоліків від 22.09.2025, у якому він надав як пояснення, так і заперечення щодо вимог у постановленій судом ухвалі від 10.09.2025, і до якого додав заяву про відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність у новій редакції та додатки до заяви.

5. Заявником було усунено недоліки раніше поданої заяви частково, однак, враховуючи, що заявник вже повторно звертається з вказаною заявою (справа №925/623/25), з метою усунення звинувачень суду у надмірному формалізмі, ухвалою суду від 10.10.2025 заяву прийнято до розгляду, призначено підготовче засідання на 04.11.2025 та зобов`язано ОСОБА_1 :

скласти і подати суду (п.4 і 5 ч.2 ст.42 ГПК України): письмову заяву, у якій скласти перелік тих доданих до заяви доказів (документів), які підтверджують кожну з вказаних у пунктах 2-4 частини 2 статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства підстав. Перелік має містити вказівку як на кожен документ окремо, так і на його реквізити - дату, номер, автора (особи яка його створила), а також вид поданого суду документа (оригінал чи копія), вид наявного у заявника оригіналу документа (паперовий чи електронний), наявність у заявника або іншої особи оригіналу доказу, якщо до суду подана копія; повний обґрунтований математичний розрахунок кожної складової (додатку) перед кожним конкретним банком чи фінансовою установою, який повинен містити: а) розпис арифметичних дій щодо кожної суми окремо по кожному кредитору і по кожному договору та підсумок по усім зобов`язанням; б) пояснення використаних у розрахунках чисел з посиланням на відповідні докази отримання коштів та їх повернення (касові ордери, платіжні доручення чи конкретні операції у виписці банку), які підтверджують вказані у розрахунку суми (ч.3 ст.162 ГПК України); в) вказати окремо суму основного боргу, суму процентів (та як вони розраховані) та окремо суми штрафних санкцій (та як вони рораховані); вказати дату останнього платежу та вказати докази припинення погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців (зокрема, вказати реквізити останнього документа про сплату коштів за кожним із зобов`язань); вказати докази обставин існування у боржника щонайменше перед двома кредиторами зобов`язань, строк виконання яких настав; наявності у боржника усіх активів у розмірі меншому, ніж сумарний розмір зобов`язань перед усіма кредиторами боржника, строк виконання яких настав;

надати у справу (відповідно до ч.4 ст.74 ГПК України): належним чином посвідчені копії первинних бухгалтерських документів про отримання кредиту та сплату (повернення) коштів (а саме видаткових касових ордерів, платіжних інструкцій, або належним чином посвідчену працівником банку виписку з переліком таких операцій). Такі документи за кожною платіжною операцією необхідно перелічити кожен по одному у письмовій заяві із зазначенням дати кожного документа та суми. Мати їх оригінали; належним чином посвідчену копію запиту до ТОВ "Українське бюро кредитних історій" на отримання документа, вкказаного у п. "21 Інформація з Українського бюро кредитних історій стосовно боржника", який є додатком до заяви. Мати додану до заяви Інформацію з Українського бюро кредитних історій стосовно боржника (як документ) в оригіналі;

надати суду в оригіналі такі докази: " 31. _09102024.pdf. Кредит капітал (ФОРВАРД, КІФ) Плаксій.zip. Лінеура Плаксій.zip. Безпечне агент.zip. Онлайн Фінанс ОСОБА_1 ..pdf. 36. СФЕА Плаксій.pdf. ", вказані в переліку додатків у тексті заяви від 03.09.2025 та перелічити їх кожен по одному; первинні бухгалтерські документи про отримання кредитів: видаткові касові ордери,платіжні інструкції, виписки банку, чеки тощо; витребувані у пунктах 9.1-9.2 оригінали надати до суду у наступний спосіб: або пред`явити при особистій явці у судове засідання, або надіслати за окремим супровідним листом до суду (які буде повернено після розгляду справи - ч.6 ст.91, ч.2 ст.96, ст.92 ГПК України). Оригінали електронних документів мають бути підписані електронним підписом особи, яка їх створила.

6. У судовому засіданні заявник та його представник заявлені вимоги підтримали повністю і пояснили,

що ОСОБА_1 є пенсіонеркою, проживає разом з дочкою - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особою з інвалідністю 3 групи, яка самостійно виховує сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

що заявник, маючи невелику пенсію (близько 4 000,00 грн.), почав звертатись до фінансових установ за отриманням мікрокредитів, щоб забезпечити базові потреби свої та дочки, яка сама виховує неповнолітню дитину, оскільки аліменти від колишнього чоловіка не отримує;

що іншого, окрім пенсії, доходу заявник не має;

що із введенням карантину у 2020 році та пов`язаних з цим обмежень, заявник почав зазнавати фінансових труднощів із погашенням взятих раніше кредитів, що призвело до виникнення прострочень, нарахування відсотків і штрафних санкцій;

що для закриття попередніх боргів, заявник застосовував перекредитування;

що донька заявника також мала борги перед фінансовими установами, у зв`язку з чим заявник брав кредити на своє ім`я, намагаючись цим допомогти доньці закрити свої боргові зобов`язання;

що введення в Україні військового стану у 2022 році спричинило стрімке зростання курсу долару по відношенню до національної валюти України, яка почала знецінюватись;

що зазначені вище обставини є загальновідомими;

що на цей час загальна заборгованість заявника складає 207 528,54 грн., яку погасити заявник не взмозі, враховуючи його майновий стан.

7. При дослідженні заборгованості:

заявник частково усунув недолік, виклавши обставини укладання кожного конкретного договору. Заявник вказує, що не має платіжних документів, які підтверджують отримання позик (кредитів) за кредитними договорами, оскільки з часом вони не збереглись (загубились) (а.с.25, 30 т.1). Отже, суд приходить до висновку про те, що заявник не надав конкретних первинних документів про передачу грошей;

заявник зазначає, що загальна сума заборгованості перед кредиторами становить 207 528,54 грн., з яких: 109 195,16 грн. - тіло кредиту, 62 015,62 грн. - проценти, 6 459,68 грн. - неустойка (штраф, пеня), 29 858,08 грн. - комісія та/або судовий збір; що обґрунтування вищевказаних сум та пояснення джерел їх виникнення містить Конкретизований список кредиторів, який містить посилання на відповідні докази. Однак, суд приходить до висновку про те, що заявник не зробив і не подав суду обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються за кожним з кредитних зобов`язань (а.с.45 т.1);

заявник повністю усунув недолік і надав "Опис майна боржника (зареєстрованого/незареєстрованого)", який містить, зокрема, відомості про наявні у нього предмети звичайної домашньої обстановки та вжитку, предмети, призначені для особистого, домашнього або іншого використання (а.с.47 т.1);

заявник частково усунув недолік і зазначив дати останнього платежу за 5-ма із 7-ми кредитних зобов`язань.

Решту недоліків заявник не усунув взагалі - а саме:

не виклав обставин про факти отримання і сплати коштів по кожному конкретному договору;

не надав відомості щодо наявності/відсутності трудової книжки;

не вказав зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою;

не виклав обставин (фактів) про те, що існують інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності, п.4 ч.2 ст.115 Кодексу, поняття якого розкрито у постановах Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 910/2971/20 та від 14.09.2021 у справі № 902/1023/19, від 09.06.2022 у справі № 904/76/21, від 06.10.2022 у справі № 903/988/20 та інших).

8. При вирішенні поданої на розгляд заяви судом застосовуються положення Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до ст.233 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

9. При розгляді заяви судом застосовано наступні норми законодавства.

9.1. Відповідно до Кодексу України з процедур банкрутства (далі - Кодекс):

ст.1. (…) боржник - юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа-підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав; (…) неплатоспроможність - неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом (…);

ст.113. Провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою;

ст.115. Провадження у справі про неплатоспроможність боржника-фізичної особи або фізичної особи-підприємця може бути відкрито лише за заявою боржника. Боржник має право звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо: 2) боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців; 3) ухвалено постанову у виконавчому провадженні про відсутність у фізичної особи майна, на яке може бути звернено стягнення; 4) існують інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності). До складу грошових вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

ч.1-3 ст.119. У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, з`ясовує наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а також вирішує інші питання, пов`язані з розглядом заяви. Підготовче засідання проводиться у порядку, передбаченому цим Кодексом. За наслідками підготовчого засідання господарський суд постановляє ухвалу про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність або про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність;

9.2. Відповідно до ч.1 і 3 ст.1087 Цивільного кодексу України розрахунки за участю фізичних осіб, не пов`язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, можуть провадитися у готівковій або в безготівковій формі за допомогою розрахункових документів у електронному або паперовому вигляді. Граничні суми розрахунків готівкою для фізичних та юридичних осіб, а також для фізичних осіб - підприємців відповідно до цієї статті встановлюються Національним банком України.

9.3.Відповідно до Закону України "Про платіжні послуги":

Стаття 31.

2. Після ініціювання платіжної інструкції надавач платіжних послуг зобов`язаний надати ініціатору у спосіб, визначений договором, таку інформацію: 1) дату і час отримання платіжної інструкції; 2) дату і час прийняття до виконання платіжної інструкції надавачем платіжних послуг платника; 3) інформацію про відмову надавача платіжних послуг платника у прийнятті платіжної інструкції до виконання (у разі відмови).

3. Якщо платіжна операція ініціюється через надавача послуги з ініціювання платіжної операції, надавач послуги з ініціювання платіжної операції негайно після ініціювання платіжної операції зобов`язаний надати платнику та отримувачу (за потреби) таку інформацію: 1) підтвердження про успішне ініціювання платіжної інструкції надавачем платіжних послуг з обслуговування рахунку платника; 2) відомості (посилання на них), які дають змогу платнику та отримувачу ідентифікувати платіжну операцію, а також отримувачу - ідентифікувати платника, та будь-які відомості, що супроводжують платіжну інструкцію; 3) суму платіжної операції; 4) суму всіх комісійних винагород надавача послуг з ініціювання платіжної операції, які будуть стягнуті з користувача під час виконання платіжної операції (за наявності технічної можливості розмір кожної комісійної винагороди зазначається окремо). Надавач послуги з ініціювання платіжної операції також зобов`язаний забезпечити надання відомостей (посилання на них) про платіжну операцію надавачу платіжних послуг з обслуговування рахунку платника.

4. Після виконання платіжної операції надавач платіжних послуг платника зобов`язаний надати платнику у спосіб та в порядку, визначені договором, таку інформацію: 1) відомості, які дають змогу платнику ідентифікувати виконану платіжну операцію та інформацію про отримувача (за наявності технічної можливості); 2) суму платіжної операції у валюті рахунку платника та у валюті платіжної операції; 3) суму всіх комісійних винагород та зборів, що утримані з платника за виконання платіжної операції (за наявності технічної можливості розмір кожної комісійної винагороди зазначається окремо); 4) курс перерахунку іноземної валюти (якщо платнику надавалися послуги з виконання операцій з обміну іноземної валюти); 5) дату і час прийняття до виконання платіжної інструкції, дату валютування (у разі її зазначення). Надавач платіжних послуг платника зобов`язаний надавати платнику інформацію, передбачену цією частиною, про кожну виконану платіжну операцію за його рахунком не менше одного разу протягом календарного місяця на безоплатній основі у спосіб, визначений договором про надання платіжних послуг.

5. Після виконання платіжної операції надавач платіжних послуг отримувача зобов`язаний надати отримувачу у спосіб, визначений договором, таку інформацію: 1) відомості, які дають змогу отримувачу ідентифікувати виконану платіжну операцію, інформацію про платника та інші відомості, що супроводжують платіжну інструкцію; 2) суму платіжної операції у валюті рахунку отримувача та у валюті платіжної операції; 3) суму всіх комісійних винагород та зборів, що утримані з отримувача за виконання платіжної операції (за наявності технічної можливості розмір кожної комісійної винагороди зазначається окремо); 4) курс перерахунку іноземної валюти (якщо платнику надавалися послуги з виконання операцій з обміну іноземної валюти); 5) дату і час зарахування коштів на рахунок отримувача. Надавач платіжних послуг отримувача зобов`язаний надавати отримувачу інформацію, передбачену цією частиною, про кожну виконану платіжну операцію за його рахунком не менше одного разу протягом календарного місяця на безоплатній основі у спосіб, визначений договором про надання платіжних послуг.

Стаття 40.

1. Форма та порядок надання платіжної інструкції визначаються в договорі між користувачем та надавачем платіжних послуг, якщо інше не передбачено законодавством.

2. Платіжна інструкція має містити інформацію, що дає змогу надавачу платіжних послуг ідентифікувати особу платника та отримувача за платіжною операцією, рахунки платника та отримувача, надавачів платіжних послуг платника та отримувача, суму платіжної операції та іншу інформацію (реквізити), необхідну для належного виконання платіжної операції. (…)

6. Надавач платіжних послуг зобов`язаний забезпечити фіксування в операційно-обліковій системі дати і часу надходження платіжної інструкції, прийняття її до виконання (або відмови в її прийнятті), виконання платіжної інструкції."

9.4.Відповідно до Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою правління Національного банку України від 04.07.2018 №75 (далі - Положення НБУ №75):

п.3. У цьому Положенні терміни вживаються в такому значенні:

3) відповідальний виконавець - працівник банку, який відповідно до його службових обов`язків та/або розпорядження керівництва банку має повноваження виконувати певні операції та несе відповідальність за їх належне виконання;

6) клієнтські рахунки - рахунки, за якими обліковуються кошти, розпорядником яких є клієнти банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу), розрахункові рахунки;

14) первинний документ - документ, який містить відомості про операцію;

15) регістри синтетичного та аналітичного обліку операцій - носії спеціального формату (паперові, електронні) у вигляді відомостей, книг, журналів, призначені для хронологічного, систематичного або комбінованого накопичення, групування та узагальнення інформації з первинних документів, що прийняті до обліку;

п.9. Право на підписання документів працівникам банку та право контрольного підпису за операціями, що підлягають додатковому контролю, визначаються внутрішніми розпорядчими документами банку. Зразки підписів відповідальних виконавців мають подаватися технологічно пов`язаним структурним підрозділам для здійснення контролю. Перевірка електронних цифрових підписів відповідальних виконавців здійснюється програмними засобами технологічно пов`язаних структурних підрозділів автоматично. Працівники банку, які без відповідних повноважень підписали документ, несуть відповідальність згідно із законодавством України.

п.34. Організація реєстрації і оброблення даних повинна забезпечити суцільне і безперервне відображення всіх операцій, доказовість інформації, збереження узагальненої інформації в електронному вигляді, а також можливість здійснення будь-якого подальшого контролю і створення та засвідчення копій електронних документів на паперових носіях.

п.42. Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

п.45. Касовими документами оформляються операції з готівкою. Касові документи оформляються відповідно до вимог, визначених нормативно-правовими актами Національного банку України щодо організації касової роботи в банках України.

п.46. Відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками здійснюється на підставі платіжних інструкцій, наданих/складених відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України з питань безготівкових розрахунків та виконання міжбанківських платіжних операцій в Україні в національній валюті.

п.51. Первинні документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи, який/яка склав/склала документ/від імені якого/якої складений документ; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; 5) посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення; 6) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції. Залежно від характеру операції та технології оброблення облікової інформації до первинних документів можуть уключатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції). Банк має право самостійно визначати інші додаткові реквізити первинних документів у паперовій/електронній формі.

п. 52. Первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку.

п. 59. Банк обов`язково має складати на паперових та/або електронних носіях такі регістри: 1) клієнтські рахунки та виписки з них;

п. 60. Клієнтські рахунки та рахунки з обліку внутрішньобанківських операцій є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.

п. 62. Виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із клієнтських рахунків обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.

п. 61. Форма клієнтських рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Клієнтські рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер клієнтського рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код Єдиного ідентифікатора Національного банку України (далі - ID НБУ) банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) сума вхідного залишку за рахунком; 7) код ID НБУ банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) сума оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку.

п. 63. Виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.

10. Аналізуючи установлені обставини справи та норми чинного законодавства суд прийшов до таких висновків.

10.1. Обставинами, які повинен довести, заявник відповідно до підстав, які передбачені п.2 і 4 ст.115 Кодексу є:

а) наявність грошового зобов`язання перед банком чи фінансовою установою, відсутність якого виключає можливість відкриття провадження у справі про неплатоспроможність (п.3 ч.3 ст.116 КУзПБ);

б) повне припинення його виконання або часткове припинення сплати планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів;

в) повне або часткове припинення виконання зобов`язання за кожним з кредитних та інших зобов`язань;

г) повне або часткове припинення виконання кожного зобов`язання упродовж двох місяців;

д) обставини, які підтверджують, що боржник протягом наступних 12 місяців не зможе виконати свої грошові зобов`язання у строк, передбачений для їх виконання, чи здійснювати платежі за звичайними господарськими операціями.

10.1.1. Однак, заявник та його представник не довели наявність жодного із 7 заявлених грошових зобов`язань, в той час як мали довести кожне окремо і відповідно - усі разом у сукупності.

Наявність факту грошового зобов`язання полягає у вказівці на точну суму.

Доводи заявника про те, що грошове зобов`язання наявне, але у приблизній сумі - нікчемні, оскільки судове рішення може ґрунтуватись лише на доведених фактах точних вимог. Якщо заявлена і вказана точна сума вимог, то має бути її розрахунок (крім випадку коли уся заявлена сума підтверджується одним доказом). Якщо має бути розрахунок, то у ньому зазначаються застосовані математичні формули, а числа у розрахунку мають підтверджуватись доказами. Тобто розрахунок має містити: вказівку на визначену законом чи договором підставу для його здійснення (статтю, норму, пункт договору); зазначення формул розрахунку (загальновідомі і доказів не потребують); послідовність виконання математичних дій (додавання, віднімання, множення, ділення) щодо конкретних чисел (сум), які дають саме той кінцевий результат, на який зазначає заявник; посилання на конкретні докази (документи - договори, платіжні інструкції, чи касові ордери, чи конкретні операції у виписці банку, та інші первинні бухгалтерські документи, нормативні акти, судові рішення тощо), які підтверджують кожну складову (число) розрахунку (ч.3 ст.162 ГПК України). Розрахунок суми основного боргу має містити зазначення первинних бухгалтерських документів (платіжних інструкцій, на підставі яких отримано кошти та здійснено оплату за договором) із вказівкою щодо кожної окремої операції - дати, документа, ціни за одиницю, суми разом. Розрахунок суми пені, процентів, інших нарахувань на суму основного боргу має містити: зазначення суми основного боргу, на яку їх нараховано, точні календарні дати періоду та кількість днів. Розрахунок має бути виконаний у такий спосіб, який дає можливість суду перевірити його на відповідність інформації, що міститься у доданих до заяви додатках (доказах) щодо чисел розрахунку.

Заявник має заявляти саме таку точну суму, яку може підтвердити наявними у нього доказами, та надати розрахунок цієї суми з посиланням на докази, які її підтверджують. Якщо заявник не може підтвердити доказами заявлену суму, то має її зменшити до тієї, яку може підтвердити доказами і розрахунком.

Пояснення про те, що докази наявності заборгованості відсутні через їх відсутність або втрату не звільняє заявника самостійно здійснити їх розшук до подання заяви про відкриття провадження у справі, а не перекладати їх розшук на суд чи вимагати визнання вимог без таких документів - згідно з ч.3 ст.116 КУзПБ до заяви додаються "інші документи, що підтверджують наявність підстав, визначених статтею 115 цього Кодексу", а саме документи, які підтверджують "розмір прострочених зобов`язань боржника перед кредитором". Тобто це мають бути договори і саме головне - первинні касові документи про передачу грошей (надання кредиту - підп.11 п.3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 №148).

10.1.2. Жодного доказу факту передачі грошей суду не надано, як і не надано жодного доказу сплати грошей заявником на повернення отриманого кредиту хоча б по одному із вказаних вище банків чи одній фінансовій установі.

При цьому суд підкреслює і наполягає на тому, що є єдиним доказом отримання чи сплати коштів (при безготівкових розрахунках, які мали місце в даному випадку) є виключно платіжна інструкція. Будь-яким іншим доказом ця обставина підтверджуватися не може відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України, ч.1 і 3 ст.1087 ЦК України, ст. 31, ч.6 ст.40 Закону України "Про платіжні послуги", п.34, 46 Положення НБУ №75. Тобто не є і взагалі не може бути допустимим доказом наявності грошового зобов`язання Кредитний звіт ТОВ "Українське бюро кредитних історій" (далі - ТОВ "УБКІ") (а.с.74 т.2).

10.1.4. Відсутність точних сум і доказів наявності грошових зобов`язань виключає можливість застосування п.4 ст.115 Кодексу як підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

11. За таких обставин відсутні докази хоча б одного факту повного або часткового (більше 50 відсотків місячного платежу) припинення виконання зобов`язання, спливу двомісячного строку з дати останньої сплати кожного чергового платежу, що виключає можливість застосування п.2 ст.115 Кодексу як підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

12. Зокрема і наприклад щодо основного доказу:

12.1. Заявник у заяві та його представник у судовому засіданні посилаються на те, що доказом наявності грошових зобов`язань, їх сум, припинення погашення, прострочення сплати більш як два місяці, є, зокрема, отриманий в електронному вигляді кредитний звіт ТОВ "УБКІ" кредитна історія (а.с.74 т.2, далі - Кредитний звіт).

Серед додатків до заяви від 22.09.2025 міститься документ з таким текстом: "Кредитний Звіт актуальний на: 09.10.2024 Українське бюро кредитних історій www.ubki.ua 044-585-11-94 ОСОБА_1 …" і далі текст (а.с.74-97 т.2), який закінчується QR кодом з написом "Код для перевірки звіту: d4f2764fb31fa4b854298f489110c801 Перевірити звіт можна за посиланням: https://www.ubki.ua/qrdoc".

12.2. Однак, посилаючись на Кредитний звіт як на доказ заявник (не виконавши ухвал суду у цій справі та ч.4 ст.96 ГПК України) зазначає, що оригінал документа наявний у нього, однак до суду не надано ні оригіналу (електронного файла з підписом посадової особи ТОВ "УБКІ") ні належної копії (знову ж таки - електронного файла з підписом посадової особи ТОВ "УБКІ").

12.3. Відповідно до ст.11 Закону України "Про організацію формування та обігу кредитних історій" бюро кредитних історій (які є юридичними особами) надають інформацію з кредитних історій у формі кредитних звітів; користувачі мають право звернутися до Бюро за отриманням кредитних звітів упродовж дії укладеного правочину між ним та суб`єктом кредитної історії; Бюро надають кредитні звіти Користувачам за їх запитами на паперовому або електронному носіях на умовах, передбачених цим Законом та Договором.

12.3.1. Отже, по-перше, доказ у формі кредитного звіту:

а) це має бути документ з передбаченими законом реквізитами на матеріальному носієві (паперовому або електронному). Для електронного документа це має бути електронний документ підписаний електронним підписом посадової особи Бюро, який суд може перевірити програмними засобами та витребувати його оригінал у особи (тобто у Бюро), у якої він знаходиться. До суду такого електронного документа не надано - натомність надано роздрукований із сайту в мережі Інтернет текст, який не є ні оригіналом ні копією;

б) цей документ видається юридичною особою на запит заявника, а не роздруковується заявником із сайту в мережі Інтернет. Навіть якщо певна інформація міститься на сайті ТОВ "УБКІ", який воно (ТОВ "УБКІ") називає офіційним, то така інформація сама по собі не має статусу нормативної чи доказової, як це визначено законами України для судових рішень, Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, тощо;

Заявник не надав запиту до ТОВ "УБКІ" на отримання Кредитного звіту, тобто передбаченого Законом України "Про організацію формування та обігу кредитних історій", як і не надав доказу отримання Кредитного звіту у формі матеріального об`єкту (файлу, підписаного електронним підписом посадової особи ТОВ "УБКІ"), тобто доказу не отримав.

12.3.2. По друге. Поданий у справу Кредитний звіт підписаний електронним підписом заявника (а не ТОВ "УБКІ"). Якщо ж оцінювати наданий у справу Кредитний звіт, як документ, який створено безпосередньо заявником, то і в цьому випадку він не містить дати його створення та відомостей про створення його особисто заявником. В цьому випадку він не є передбаченим законом доказом, а є поясненнями заявника, які необхідно доводити іншими доказами.

Наявний у справі Кредитний звіт також не можна визнати повним математичним розрахунком заявника, оскільки він не містить викладу порядку обчислення суми 207 528,54 грн. основного боргу. Закон же вимагає, щоб розрахунок був наданий у заяві (п.3 ч.3 ст.162 ГПК України).

13. Висновки суду щодо інших поданих у справу доказів.

13.1. Первісна заява про відкриття провадження у справі, заява про усунення недоліків заяви - це не докази. Так само, передбачені законом як додатки до заяви такі документи як: конкретизований список кредиторів і боржників, опис майна боржника, відомості про всі наявні рахунки боржника, декларації боржника, план реструктуризації (а.с.45-98 т.1) - це не докази:

а) це документи, які створює особисто заявник, тобто документами вони стають у момент підписання їх заявником. Ці документи створюються виключно у зв`язку з фактом створення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника. Ці документи не може створювати інша особа (банк, фінансова установа, ТОВ "УБКІ", тощо);

б) закон визначає вимоги до кожного створеного заявником для суду документа і вказує на те, що при його складанні заявник повинен зазначити конкретні відомості. Відсутність одного елемента виключає можливість визнання його (документа) таким, що відповідає умовам прийнятності його судом, отже у заявника відсутнє право вимагати від суду прийняти недороблений ним же документ "так як є" і лише потім оцінювати його у судовому засіданні "як доказ" - це не доказ, а документ, який складається заявником. Отже відмову заявника "привести" документ до форми, якої вимагає закон, суд оцінює як відмову надати документ у формі передбаченій законом, що як було підставою залишити заяву без руху, повернути заяву без розгляду, так і є підставою для суду аналогічно "відмовити" у визнанні вимог.

г) вимоги до заяв, які складаються (створюються, оформляються) учасниками справи для суду (в т.ч. і заявником) і подаються до суду, визначені ст.162, 164, 170, 172 ГПК України, ч.1 і 3 ст.34, ст.51, ст.57, ст.65, ч.2 і 3 ст.36, ч.2, 4 і 5 ст.116, ст.124 тощо Кодексу.

Суд не те що має право, а зобов`язаний оцінювати (порівнювати, співставляти) ті документи, які створив заявник, на відповідність їх тим вимогам, які чітко вказані в законі. Інакше закон і не встановлював би вимог для таких документів. І така оцінка "створеного заявником документа" на стадії прийняття заяви (визначення її прийнятності) не має нічого спільного з оцінкою "доказу" на стадії судового розгляду. Така оцінка є дією з порівняння - чи є в створеній заявником заяві (документі) інформація, наявність якої вимагається законом. Відсутність інформації є перешкодою прийняття зави (документа) і підставою повернення на доопрацювання. Тому, якщо заявник бажає мати доступ до суду, то щонайменше повинен був виконати ті вимоги, які він і зобов`язаний виконати, бо так вимагає закон.

Зокрема, визначення розміру боргу і виділення в ньому суми основного боргу і пені. Така дія здійснюється звичайним математичним розрахунком відповідно до умов кожного договору і залежно від обов`язкових первинних документів: а) про видачу грошей; б) про сплату коштів. Тому заява є визначально неприйнятною - суду у судовому засіданні немає чого перевіряти - ні конкретні обставини, ні конкретні докази не вказані.

д) вимоги ж до доказів, які вже існують на момент складення відповідної заяви як документи чи об`єкти у іншій матеріальній формі, які подаються до суду, містяться у главі 5 ГПК України.

Існує істотна (принципова) відмінність між ними, яка полягає у тому, що заяви створюються і підписуються заявником виключно з метою подання їх до суду у конкретну справу, а докази об`єктивно і незалежно від волі заявника вже існують самі по собі до створення заяви і лише додаються до заяви в оригіналі чи в належним чином засвідчених копіях заявником (позивачем). Заява може бути виправлена заявником. Доказ може заявником бути лише поданий у незмінному стані в оригіналі чи копії (витягу).

13.2. Жодного доказу факту здійснення операції з перерахування коштів і наявності грошового зобов`язання суду не надано.

13.3. Що стосується поданих у справу договорів та заяв про отримання коштів, то самі по собі (без первинних документів про передачу грошей, а саме квитанцій, платіжних доручень, платіжних інструкцій, видаткових касових ордерів інших доказів платіжних операцій, передбачених Законом України "Про платіжні послуги") вони не є і не можуть бути доказами виникнення грошового зобов`язання боржника сплатити конкретному кредитору певну суму - вони є доказами лише виникнення правовідносин між сторонами, у яких вони взяли на себе певні зобов`язання. Зокрема, жоден із наданих у справу документів (договір, заява) не містить вказівки на точно вказану вище суму, яка заявляється ОСОБА_1 як заборгованість перед кожним кредитором.

13.4. При цьому суд наголошує на тому, що не доведення вимог стосовно хоча б одного кредитора виключає можливість відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Тобто заявник не виконав вимог закону щодо форми і змісту заяви (прийнятності), що не дає можливості надати оцінку реального стану платоспроможності боржника.

14. Відповідно до ст.43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

14.1. Добросовісність учасника справи полягає у точному дотриманні норм процесуального закону для підготовки і розгляду справи в суді. Зокрема, добросовісність передбачає дотримання принципів змагальності і диспозитивності (ст. 13 і 14 ГПК України), згідно з якими: кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже добросовісність процесуальної поведінки ОСОБА_1 полягає у тому, що вона, готуючи заяву про його неплатоспроможність до суду, повинна була чітко дотриматись норм щодо викладу у заяві та у додатках до неї, які не є існуючими доказами, а створювались заявником виключно відповідно до положень Кодексу для суду у цій справі, тих відомостей, зазначення яких передбачено у законі. У першу чергу це мав бути складений чіткий конкретний перелік доказів, які підтверджують обставини, викладені у заяві і створених заявником додатках, тобто перераховано кожний доказ окремо та щодо нього зазначено, в оригіналі його подано чи в копії, і якщо подано в копії від автора чи володільця оригіналу, то у кого знаходиться оригінал, з якого цю копію для суду виготовлено.

15. Враховуючи, що заявник отримував і сплачував кошти шляхом безготівкових розрахунків, то усі платіжні інструкції щодо здійснених операцій наявні не лише у кредиторів, які надавали заявнику позики і кредити, а й у банках у яких він є клієнтом (тобто у самого заявника), отже відсутні будь-які перешкоди у тому, щоб виявляючи свою добросовісність та готуючи заяву до суду, проявляючи повагу до суду, витребувати відповідні (належним чином складені і завірені) виписки з банків (ст.31 і 40 Закону України "Про платіжні послуги", п.34, 61-63 Положення НБУ №75) та саме за цими виписками скласти розрахунки по кожному кредитору, які одночасно були б доказами таких обставин як припинення сплати планових платежів, як припинення сплати за кожним з кредитних та інших зобов`язань, як припинення сплати упродовж двох місяців.

Згідно з постановою Верховного Суду від 21.10.2020 у справі №915/36/20 на момент подачі заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство боржником повинні бути надані документи (первинні документи, договори, бухгалтерський баланс, аудиторський висновок, судові рішення тощо), які підтверджують наявність ознак неплатоспроможності або її загрози, інакше таке банкрутство має ознаки фіктивного, тобто ініційованого з метою невиконання зобов`язань.

І хоча ця постанова Верховного Суду постановлена у справі про банкрутство юридичної, а не фізичної особи суд першої інстанції посилається на акцентований у ній принцип доказування (а не висновки щодо застосування норми права відповідно до ч.4 ст.236 ГПК України та ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"), який є загальним взагалі для будь-якої судової справи (господарської, цивільної, адміністративної, кримінальної), згідно з яким і фізична особа також, яка ініціює справу про свою неплатоспроможність, зобов`язана доказувати свої вимоги належними і допустимими доказами, які вона повинна зібрати до складання і подання заяви до суду, а не перекладати на суд обов`язки з пошуку, збору, витребування і систематизації доказів, а також - здійснення обгрунтованих розрахунків.

Суд вважає, що боржник має бути неплатоспроможним, але добросовісним.

15. Аналогічні висновки містяться у постанові Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2025 у справі №925/1665/24.

З огляду на недоведеність підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство вимоги ОСОБА_1 у заяві від 03.09.2025 та заяві від 22.09.2025 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.129, ч.4 ст.174 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 03.09.2025 про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність.

Ухвала суду набрала законної сили 18.11.2025 Ухвала суду може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду в порядку та у строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено і підписано 07.01.2026.

Направити цю ухвалу заявнику.

С у д д я Хабазня Ю.А.