ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року Справа № 902/580/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Мельник О.В. , суддя Петухов М.Г.

секретар судового засідання Ткач Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Приватного підприємства "ПАРТНЕР-СПС" на рішення Господарського суду Вінницької області від 22.09.2025 на протокольну ухвалу Господарського суду Вінницької області від 23.06.2025 та на додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 13.10.2025 у справі № 902/580/25

за первісним позовом Комунального підприємства "Ладижинська міська лікарня" Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області

до Приватного підприємства "ПАРТНЕР-СПС"

про стягнення 76 550, 99 грн

та

за зустрічним позовом Приватного підприємства "ПАРТНЕР-СПС"

до Комунального підприємства "Ладижинська міська лікарня" Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області

до Ладижинської міської ради

про визнання недійсним електронного аукціону та договору оренди, застосування двосторонньої реституції

за участю представників:

КП "Ладижинська міська лікарня" - не з`явився;

ПП "ПАРТНЕР-СПС" - Шишковська А.Б., Баламут С.П.;

Ладижинської міської ради - Савенецька - Фурс Т.В.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Ладижинська міська лікарня" Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області (далі - позивач (за первісним позовом), КП "Ладижинська міська лікарня") звернулося до Господарського суду Вінницької області із позовом до Приватного підприємства "ПАРТНЕР-СПС" (далі - відповідач (за первісним позовом), ПП "ПАРТНЕР-СПС") про стягнення 69 843, 62 грн заборгованості з орендної плати, 4 787, 60 грн пені, 1 411, 44 грн інфляційних втрат та 508, 33 грн 3 % річних.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням умов договору оренди № 262 нерухомого майна від 02.08.2024 в частині сплати орендних платежів.

Також Приватне підприємство "ПАРТНЕР-СПС" (далі - позивач (за зустрічним позовом), ПП "ПАРТНЕР-СПС") звернулося до Господарського суду Вінницької області із зустрічним позовом до Комунального підприємства "Ладижинська міська лікарня" Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області (далі - відповідач-1 (за зустрічним позовом), КП "Ладижинська міська лікарня") та Ладижинської міської ради (далі - відповідач-2 (за зустрічним позовом), Міська Рада) про визнання недійсними результатів електронного аукціону, оформленого протоколом № LLE001-UA-020 від 09.07.2024, визнання недійсним договору оренди № 262 від 02.08.2024 нерухомого майна, що належить до комунальної власності Ладижинської міської територіальної громади, який укладений за результатами електронного аукціону, оформленого протоколом №LLE001-UA-020 від 09.07.2024, та застосування двосторонньої реституції шляхом стягнення з Ладижинської міської ради на користь ПП "ПАРТНЕР-СПС" понесених витрат, а саме: суми забезпечувального депозиту в розмірі 17 050 грн; суми авансового внеску орендної плати в розмірі 20 460 грн; витрат на проведення оцінки майна в розмірі 3600 грн; витрат на проведення технічного обстеження, розробку проєктів реконструкції, проведення експертиз проєктів реконструкції в сумі 110 000 грн.

Позовні вимоги зустрічного позову мотивовані з посиланням на норми ст. ст. 16, 203, 215, 216 ЦК України та положення Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою КМ України від 03.06.2020 № 483 тим, що нежитлове приміщення площею 14 м2, розташоване на першому поверсі будівлі першого лікувального корпусу А за адресою: Вінницька обл., Гайсинський р-н., м. Ладижин, вул. Ентузіастів, 24, яке за результатами електронного аукціону, оформленого протоколом № LLE001-UA-020 від 09.07.2024 та умов договору оренди № 262 від 02.08.2024 передано в користування ПП "ПАРТНЕР-СПС" для розміщення пункту забору біологічного матеріалу, не відповідає заявленому у лоті аукціону опису та його використання неможливе за цільовим призначенням, що є наслідком визнання недійсними результатів електронного аукціону та договору оренди та застосування наслідків недійсності правочину.

За наслідками судового засідання 23.06.2025, Господарський суд Вінницької області протокольною ухвалою відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України закрив провадження у справі в частині зустрічних позовних вимог про стягнення з Ладижинської міської ради на користь ПП "ПАРТНЕР-СПС" суми забезпечувального депозиту в розмірі 17 050 грн, суми авансового внеску орендної плати в розмірі 20 460 грн, витрат на проведення оцінки майна в розмірі 3 600 грн, витрат на проведення технічного обстеження, розробку проєктів реконструкції, проведення експертиз проєктів реконструкції в сумі 110 000 грн. Відмовив у задоволенні клопотання ПП "ПАРТНЕР-СПС" про призначення судової будівельно - технічної експертизи.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 22.09.2025 первісний позов задоволено повністю. Стягнуто з ПП "ПАРТНЕР-СПС" на користь КП "Ладижинська міська лікарня" 69 843, 62 грн заборгованості з орендної плати, 4 787, 60 грн пені, 1 411, 44 грн інфляційних втрат, 508, 33 грн 3 % річних та 3028 грн витрат зі сплати судового збору. В задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Суд першої інстанції зазначив наступне:

- обрання ПП "ПАРТНЕР-СПС" неналежного та/або неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові, а тому суд першої інстанції не вбачав необхідності надавати оцінку аргументам учасників справи по суті спірних правовідносин. Вказане свідчить про відсутність підстав для визнання недійсним договору № 262 від 02.08.2024, а відтак і для задоволення зустрічного позову;

- стосовно вимоги первісного позову про стягнення заборгованості у зв`язку з неналежним виконанням умов договору оренди № 262 від 02.08.2024, то суд першої інстанції, враховуючи вимоги чинного законодавства та існування заборгованості по сплаті орендної плати, зазначеної в п. 9.1. договору та додаткової угоди до договору, дійшов висновку, що первісний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Додатковим рішенням Господарського суду Вінницької області від 13.10.2025 стягнуто з ПП "ПАРТНЕР-СПС" на користь КП "Ладижинська міська лікарня" 29 750 грн відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Стягнуто з ПП "ПАРТНЕР-СПС" на користь Ладижинської міської ради 51 000 грн відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Суд першої інстанції, оцінивши витрати КП "Ладижинська міська лікарня" та Ладижинської міської ради із урахуванням всіх аспектів і складності справи, дійшов висновку частково покласти на ПП "ПАРТНЕР-СПС" понесені судові витрати відповідно до встановлених судом обставин на підставі ч. 5 ст. 129 ГПК України.

До Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ПП "ПАРТНЕР-СПС" на протокольну ухвалу Господарського суду Вінницької області від 23.06.2025 та на рішення Господарського суду Вінницької області від 22.09.2025, в якій скаржник просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задоволити. Також апелянт просить скасувати протокольну ухвалу Господарського суду Вінницької області від 23.06.2025 у справі № 902/580/25.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступних аргументів:

- в межах розгляду справи № 902/1070/24 були розглянуті вимоги про розірвання договору оренди та стягнення витрат, які здійснені на виконання умов договору оренди в сумі 403 724, 38 грн (реальні збитки) на підставі ст. ст. 22, 611 ЦК України, а також ст. ст. 224, ч. 1 ст. 225 ГК України, відтак предмет та підстави позову у справі № 992/580/25 не є тотожними тим, які розглядалися в межах справи № 902/1070/24;

- ухвала про закриття провадження в частині зустрічних позовних вимог та підстави її прийняття в судовому засіданні проголошені не були, що позбавило апелянта права подати мотивовану апеляційну скаргу на ухвалу про закриття провадження в частині позовних вимог;

- аналіз статті 233 ГПК України у взаємозв`язку зі ст. ст. 254, 255 ГПК України дозволяє дійти висновку, що всебічне та повне вирішення питання про закриття провадження у справі включає елемент міркувань суду щодо закриття провадження у справі, тому постановлення процесуальної ухвали у такому випадку є невиправданим з точки зору допустимих обмежень інтересів учасників справи. Не постановлення господарським судом письмової ухвали, так само, як і постановлення господарським судом протокольної ухвали у випадку, коли суд повинен був оформити письмову ухвалу як окремий документ, є відмовою у правосудді та порушує одночасно як право учасників справи на справедливий суд (стаття 6 Конвенції), так і право на судовий захист, яке передбачене статтею 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищаються судом;

- протокольною ухвалою клопотання ПП "ПАРТНЕР-СПС" про призначення судової будівельно-технічної експертизи, яке було подане разом із позовною заявою, судом першої інстанції було відхилено, відповідного правового обґрунтування надано не було, підстави та мотиви відхилення даного клопотання оголошені не були та в протоколі відсутні, чим порушено принцип змагальності та позбавлено права заявника на справедливий суд, оскільки висновок експерта є єдиним належним та допустимим доказом наявності або відсутності можливості переобладнання приміщення гардеробної під пункт забору біологічного матеріалу та можливості використання такого приміщення за його цільовим призначенням;

- при розгляді справи судом першої інстанції не було надано жодної правової оцінки висновку експерта від 01.09.2025 № СЕ-19/102-25/15395-БТ за результатами судової будівельно-технічної експертизи, проведеної відповідно до заяви від 08.07.2025; в порушення вимог ст. 86 ГПК України даний висновок не був досліджений судом першої інстанції, що призвело до ухвалення неправильного рішення, оскільки судом не було повно та всебічно встановлені всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи;

- висновком експертизи було встановлено, що приміщення, яке передане в оренду: 1) не відповідає опису лоту; 2) приміщення гардеробної площею 11, 5 м2 неможливо реконструювати в пункт забору біоматеріалу площею 14 м2 згідно умов договору № 262 у зв`язку з неможливістю забезпечення мінімальної ширини коридору; 3) неможливо забезпечити техніко-економічні показники орендованого приміщення та використовувати його відповідно до умов договору. Тобто експертизою встановлено, що фактично предмет оренди у відповідності до умов договору № 262 відсутній та орендоване приміщення неможливо використовувати за його цільовим призначенням;

- висновок суду першої інстанції є суперечливим, оскільки, зазначаючи про неналежність/неефективність обраного апелянтом способу захисту у вигляді визнання недійсними результатів аукціону, зазначаючи, що підлягає оскарженню договір, укладений за результатом такого аукціону, в той же час, суд відмовляє у задоволенні самостійної вимоги про визнання недійсним договору оренди № 262 від 02.08.2024, вказуючи про неефективність такого способу захисту. Тобто для суду першої інстанції поняття визнання недійсними результатів аукціону та визнання недійсним договору оренди є тотожними;

- вимога про визнання недійсним договору оренди № 262 від 02.08.2024 є належним та ефективним способом захисту прав та охоронюваних інтересів ПП "Партнер СПС", що, в свою чергу, виключає виникнення у нього зобов`язань по сплаті орендних платежів за приміщення, якого по факту не існує, та яке не можна використовувати за його цільовим призначенням у відповідності до умов договору оренди № 262;

- апелянт посилається на положення Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою КМ України від 03.06.2020 № 483, який визначає механізм передачі в оренду державного та комунального майна, включаючи особливості передачі його в оренду відповідно до положень Закону України "Про оренду державного та комунального майна";

- якщо при проведенні спірного аукціону мало місце порушення вимог законодавства - включення до опису лоту приміщення з характеристиками, яких в дійсності не існувало, і на підставі результатів такого аукціону був укладений правочин договір оренди приміщення, яке за своїми характеристиками не відповідало опису лоту, та яке не можна використовувати за його цільовим призначенням, результати такого аукціону і укладений за його результатом договір оренди приміщення є недійсними;

- позовна вимога про визнання недійсним договору є належним способом захисту, який передбачено законом. Разом із тим, позовна вимога про визнання виконаного/частково виконаного правочину недійсним може бути ефективним способом захисту цивільних прав лише в разі, якщо вона поєднується з позовною вимогою про застосування наслідків недійсності правочину, зокрема, про стягнення коштів на користь позивача, витребування майна з володіння відповідача. Окреме заявлення позовної вимоги про визнання виконаного/частково виконаного договору недійсним без вимоги про застосування наслідків його недійсності не є ефективним способом захисту, бо не призводить до поновлення майнових прав позивача;

- визнання недійсними результатів електронного аукціону, оформленого протоколом №LLE001-UA-020 від 09.07.2024 та визнання недійсним договору оренди нерухомого майна № 262 виключає задоволення первісного позову про стягнення заборгованості по орендній платі;

- апелянт повідомляє, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом апеляційної скарги, складає витрати на оплату судового збору в сумі 21 196, 00 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 45 000 грн відповідно до договору про надання правничої допомоги, платіжної інструкції та акту виконаних робіт; просить стягнути на його користь витрати на оплату судового збору в сумі 21 196 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 45 000 грн.

Також до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ПП "ПАРТНЕР-СПС" на додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 13.10.2025 у справі № 902/580/25, в якій скаржник просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким відмовити КП "Ладижинська міська лікарня" та Ладижинській міській раді у стягненні витрат на правничу допомогу у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступних аргументів:

- заявлені КП "Ладижинська міська лікарня" та Ладижинської міської ради витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції є необґрунтованими, неспівмірними зі складністю справи, завищеними та невиправданими;

- враховуючи, що додаткове рішення хоч і є окремим процесуальним документом, проте в силу вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України є невід`ємною складовою основного судового рішення, на яке апелянтом подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції від 22.09.2025, ухвалити нове рішення, яким зустрічну позовну заяву задоволити повністю, а у задоволенні первісного позову відмовити, тому за даних обставин апелянт заперечує проти покладення на нього витрат на правничу допомогу.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.10.2025 поновлено ПП "ПАРТНЕР-СПС" строк на апеляційне оскарження протокольної ухвали Господарського суду Вінницької області від 23.06.2025. Відкрито провадження за апеляційною скаргою ПП "ПАРТНЕР-СПС" на рішення Господарського суду Вінницької області від 22.09.2025 та на протокольну ухвалу Господарського суду Вінницької області від 23.06.2025 у справі № 902/580/25. Розгляд апеляційної скарги призначено на 26.11.2025 о 14:30 год.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.10.2025 відкрито провадження за апеляційною скаргою ПП "ПАРТНЕР-СПС" на додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 13.10.2025 у справі № 902/580/25. Розгляд апеляційної скарги призначено на 26.11.2025 о 14:30 год. Об`єднано для спільного розгляду апеляційні скарги ПП "ПАРТНЕР-СПС" на рішення Господарського суду Вінницької області від 22.09.2025 на протокольну ухвалу від 23.06.2025 та на додаткове рішення суду першої інстанції від 13.10.2025 у справі № 902/580/25.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.11.2025 оголошено перерву в судовому засіданні до 10.12.2025 о 15:30 год.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.12.2025 відкладено ухвалення та проголошення судового рішення у справі на 17.12.2025 о 14:15 год.

КП "Ладижинська міська лікарня" надіслало до суду відзиви на апеляційні скарги на протокольну ухвалу суду від 23.06.2025, на рішення суду першої інстанції від 22.09.2025 та на додаткове рішення суду від 13.10.2025, в яких заявник просить залишити їх без задоволення, а судові рішення суду першої інстанції без змін. КП "Ладижинська міська лікарня" зазначає наступне:

- ПП "ПАРТНЕР-СПС" не скористалось своїм правом, встановленим ст. 165 ГПК України та не подало до Господарського суду Вінницької області відзив з своїми запереченнями на первісний позов про стягнення заборгованості зі сплати орендних платежів у сумі 69 843,62 грн. Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України Господарський суд Вінницької області, за відсутності поданого ПП "Партнер-СПС" відзиву на позов, мав право розглянути первісний позов про стягнення з ПП "ПАРТНЕР-СПС" заборгованості по орендним платежам, за наявними у справі матеріалами поданими КП "Ладижинська міська лікарня" на підтвердження заявлених позовних вимог;

- за наслідком розгляду справи № 902/1070/24, Господарський суд Вінницької області ухвалив 02.05.2025 рішення, яким відмовив ПП "ПАРТНЕР-СПС" у задоволенні позову до Ладижинської міської ради про дострокове розірвання договору оренди № 262 нерухомого майна та стягнення з Ладижинської міської ради на користь ПП "ПАРТНЕР-СПС" коштів. Рішення Господарського суду Вінницької області від 02.05.2025 у справі № 902/1070/24 набрало законної сили, а тому згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у справі №902/1070/24 не доказуються при розгляді справи № 902/580/25;

- Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20 (провадження № 12-61гс21) висловила свою позицію, яка полягає в тому, що вимоги про визнання недійсними торгів (аукціону) та протоколу електронного аукціону не є належними та ефективними способами захисту;

- ПП "ПАРТНЕР-СПС" обрав неналежний спосіб захисту заявивши позовну вимогу про визнання недійсними результатів електронного аукціону, оформленого протоколом № LLE001-UA-020 від 09.07.2024, а тому дана вимога не підлягає задоволенню;

- укладений між Ладижинською міською радою та ПП "ПАРТНЕР-СПС" договір оренди №262 від 02.08.2024 нерухомого майна в повній мірі відповідає вимогам ст. 203 ЦК України, а тому відповідно до приписів ст. 204 ЦК України є правомірним;

- заявляючи позовну вимогу про визнання недійсним договору оренди № 262 від 02.08.2024 нерухомого майна, що належить до комунальної власності Ладижинської міської територіальної громади, ПП "ПАРТНЕР-СПС" не посилається у позовній заяві на жодну з підстав, встановлених у ст. 203 ЦК України. Заявляючи позовну вимогу про визнання недійсним договору, ПП "ПАРТНЕР-СПС" пов`язує вимогу про недійсність договору з встановленням судом у своєму рішенні факту недійсності результатів електронного аукціону;

- закон не пов`язує недійсність договору оренди № 262 від 02.08.2024 нерухомого майна з недійсністю результатів електронного аукціону, а навпаки Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20 вказала, що визнання недійсними торгів (аукціону) та протоколу електронного аукціону не є належними та ефективними способами захисту. За таких обставин, суд першої інстанції правомірно ухвалив 22.09.2025 рішення у справі, яким відмовив у задоволенні зустрічного позову;

- оскільки у рішенні суду по справі № 902/1070/24, яке набрало законної сили, Господарський суд Вінницької області встановив, що між ПП "ПАРТНЕР-СПС" та Ладижинською міською радою був укладений договір оренди від 02.08.2024 № 262 нерухомого майна і суд у рішенні відмовив у стягненні з Ладижинської міської ради на користь ПП "ПАРТНЕР-СПС" коштів, про стягнення яких в порядку реституції заявило підприємство у справі №902/580/25, то Господарський суд Вінницької області при розгляді справи № 902/580/25 правомірно закрив провадження у справі в цій частині позовних вимог;

- обставини, встановлені Господарським судом Вінницької області у рішенні суду по справі № 902/1070/24 є достатніми для ухвалення рішення у справі № 902/580/25 без проведення будівельно - технічної експертизи;

- у справі № 902/1070/24 розглядались зовсім інші правовідносини, були зазначені інші предмет та підстави позову ніж у даній справі, а тому при подачі до суду даного позову про стягнення з ПП "ПАРТНЕР-СПС" заборгованості у позовній заяві вказувались інший предмет та підстави позову;

- не заслуговує на увагу позиція ПП "ПАРТНЕР-СПС", що на підготовку інших процесуальних документів адвокатом було витрачено менше часу ніж зазначено в актах про надання послуг, а частина процесуальних документів була подана до суду не адвокатом, а за підписом керівника КП "Ладижинська міська лікарня", що є підставою для відмови у відшкодуванні КП "Ладижинська міська лікарня" витрат по таким документам. Між КП "Ладижинська міська лікарня" та адвокатом був укладений договір про надання правничої допомоги, яким сторони узгодили, що усі процесуальні документи готує адвокат, а подавати ці документи до суду може, як адвокат так і КП "Ладижинська міська лікарня" після ознайомлення з даними документами;

- попередня (орієнтовна) сума судових витрат на правничу допомогу у Північно - західному апеляційному господарському суді з представництва та захисту інтересів КП "Ладижинська міська лікарня" є величиною розрахунковою та залежить від обсягу наданих правничих послуг, виходячи з тарифів узгоджених сторонами у договорі № 1-04/25/302/1 від 06.11.2025;

- на виконання приписів ч. 8 ст. 129 ГПК України, КП "Ладижинська міська лікарня" повідомляє суд, що докази понесених судових витрат на правничу допомогу у Північно-західному апеляційному господарському суді будуть подані до суду протягом 5-ти днів з дня ухвалення судом постанови у справі, оскільки витрати на правничу допомогу є величиною розрахунковою та залежить від обсягу наданих послуг, у тому числі кількості поданих до суду процесуальних документів та кількості судових засідань;

- КП "Ладижинська міська лікарня" заперечує проти суми витрат ПП "ПАРТНЕР-СПС" на правничу допомогу у розмірі 45 000 грн, оскільки вважає дану суму завищеною та такою, що не ґрунтується на наданих до суду розрахунках, як то вартість години роботи адвоката та кількість годин, витрачених адвокатом на підготовку апеляційної скарги, тощо. За таких обставин, є необґрунтованим посилання ПП "ПАРТНЕР-СПС" в апеляційній скарзі на понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 45 000 грн.

Ладижинська міська рада надіслала до суду відзиви на апеляційні скарги на протокольну ухвалу суду від 26.06.2025, на рішення суду першої інстанції від 22.09.2025 та на додаткове рішення суду від 13.10.2025, в яких просить залишити їх без задоволення, а судові рішення суду першої інстанції без змін. КП "Ладижинська міська лікарня" зазначає наступне:

- суд першої інстанції закрив провадження по справі щодо частини позовних вимог ПП "ПАРТНЕР - СПС" на підставі до п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України, тобто якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу;

- за результатами розгляду справи № 902/1070/24 у задоволенні позовних вимог ПП "ПАРТЕНР-СПС" було відмовлено в повному обсязі. Рішення Господарського суду Вінницької області по справі № 902/1070/24 набрало законної сили 29.05.2025. Тобто суд дійшов правильного висновку про закриття провадження у справі в частині стягнення суми забезпечувального депозиту в розмірі 17 050 грн; суми авансового внеску орендної плати в розмірі 20 460 грн; витрат на проведення оцінки майна в розмірі 3 600 грн; витрат на проведення технічного обстеження та розробку проектів реконструкції, проведення експертиз проектів в сумі 110 000 грн, оскільки в матеріалах справи є рішення суду, яке набрало законної сили з тих підстав та предмету спору;

- суд першої інстанції, вирішуючи клопотання ПП "ПАРТЕНР-СПС" про призначення судової будівельно-технічної експертизи, яке було подане разом із позовною заявою, дійшов правильного та законного висновку, відмовляючи у його задоволенні. Суд, дослідивши докази, подані ПП "ПАРТНЕР-СПС", визнав їх достатніми для подальшого розгляду справи;

- щодо поданого до суду першої інстанції висновку експерта від 01.09.2025 № СЕ -19/102-25/15395-БТ, виконаного Вінницьким науково-дослідним експертно-криміналістичним центром, то суд першої інстанції правомірно не взяв до уваги даний висновок, оскільки він складено експертом Корчинським О.А. з порушенням Закону України "Про судову експертизу" та Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень затвердженою Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5, а тому наявні правові підстави для постановлення окремої ухвали та направлення ухвали до експертної установи по порушенням, які були допущені при складанні висновку для усунення експертною установою виявлених порушень та недопущення порушень у майбутньому та відповідно до приписів ч. 2 ст.77 ГПК України є підставою не приймати висновок до розгляду у зв`язку із тим, що доказ одержано з порушенням закону;

- факти порушення експертом Корчинським О.А. вимог закону при складанні висновку від 01.09.2025 є підставою не приймати висновок до розгляду у зв`язку із тим, що доказ одержано з порушенням вимог закону відповідно до приписів ч. 2 ст.77 ГПК України;

- договір № 25 про надання послуг з проведення будівельно-технічної експертизи було укладено 29.08.2025, оплата послуг здійсненна 29.08.2025 (п`ятниця). Висновок експерта №СЕ-19/102-25/15395-БТ було складено 01.09.2025 та було передано замовнику (ПП "ПАРТНЕР-СПС") по акту здачі-прийняття робіт від 29.08.2025. З наведеного слідує, що висновок експерта № СЕ-19/102-25/15395-БТ було передано замовнику раніше ніж висновок було складено. Договір № 25 про надання послуг з проведення будівельно-технічної експертизи було укладено 29.08.2025 та в цей же день висновок було передано замовнику. До висновку експерта додано акт огляду об`єкта від 29.07.2025, а договір № 25 про надання послуг з проведення будівельно-технічної експертизи було укладено лише 29.08.2025, тобто через місяць коли експерт оглянув приміщення та почав виконувати експертне дослідження, що є порушенням закону. Оскільки, згідно з приписів ст. ст. 76, 77 ГПК України докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються, то висновок експерта не може братись судом до уваги при розгляді справи;

- не виконання ПП "ПАРТНЕР-СПС" будівельних робіт по об`єднанню існуючого приміщення гардеробу площею 11,5 м2 та частини коридору загального користування площею 2,5 м2 обумовлює неможливість використання приміщення для лабораторії із забору біологічного матеріалу. У висновку експерта від 01.09.2025 № СЕ-19/102-25/15395-БТ вказується на проведення дослідження Робочого проекту нежитлового приміщення від 01.08.2024 із зазначенням невідповідності робочого проєкту, а не приміщення, вимогам нормативних документів в галузі будівництва;

- суд першої інстанції не взяв до уваги висновок експерта від 01.09.2025 № СЕ-19/102-25/15395-БТ Вінницького науково-дослідного експертно криміналістичного центру Корчинського О.А., оскільки він є неналежним та допустимим доказом у справі. Висновок подано ПП "ПАРТНЕР-СПС" до суду з порушенням порядку подачі доказів;

- ПП "ПАРТНЕР-СПС" вибрало неправильний спосіб захисту, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову щодо позовної вимоги про визнання недійсними результатів електронного аукціону, оформленого протоколом № LLE001-UA-020 від 09.07.2024;

- права та обов`язки сторін у даній справі виникли на підставі договору оренди № 262 нерухомого майна, що належить до комунальної власності Ладижинської територіальної громади від 02.08.2024, який за своєю правовою природою є договором оренди. Тобто обставини, на які посилався позивач (за зустрічним позовом) були встановленні судом при розгляді справи №902/1070/24, рішення суду у якій набрало законної сили, тому доказуванню не підлягають;

- ПП "ПАРТНЕР-СПС" посилалося на ст. 215 ЦК України, як на підставу для визнання договору № 262 від 02.08.2024 недійсним. При цьому позивач так і не навів у суді підстав та доказів, які б підтверджували дані підстави для визнання договору недійсним;

- примірний договір оренди нерухомого майна або іншого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності затверджено постановою КМ України від 12.08.2020 № 820, тобто договір № 262 від 02.08.2024 є типовим, розроблений та затверджений КМУ, а отже не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Оскільки відсутні підстави для визнання договору оренди № 262 від 02.08.2024 недійсним, тому відсутні підстави для застосування двосторонньої реституції щодо стягнення понесених витрат, які пов`язанні з укладанням та виконанням договору;

- Ладижинська міська рада звертає увагу суду на те, що у апеляційній скарзі позивач (за зустрічним позовом) так і не навів законних підстав, які ґрунтуються на доказах, які б стали підставою для скасування рішення першої інстанції щодо стягнення витрат на правову допомогу; в матеріалах справи містяться всі належні та допустимі докази понесених витрат на правову допомогу, а додаткове рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим;

- попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які Ладижинська міська рада понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи складаються із витрат на правову допомогу, яка є величиною розрахунковою та залежить від обсягу наданих послуг, визначається умовами договору, укладеного між Ладижинською міською радою та Адвокатським об`єднанням "Український правовий альянс". Докази про понесені всіх витрат з наданням підтверджуючих документів будуть подані стороною протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, про що сторона робить заяву до закінчення судових дебатів у справі.

КП "Ладижинська міська лікарня" надіслало до суду заяву "дебати на стадії розгляду судом апеляційних скарг", в яких просить залишити апеляційні скарги без задоволення, а судові рішення суду першої інстанції без змін.

КП "Ладижинська міська лікарня" надіслало до суду заяву, в якій просить стягнути з ПП "ПАРТНЕР-СПС" витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 40 000 грн.

Ладижинська міська рада надіслала до суду заяву, в якій просить стягнути з ПП "ПАРТНЕР-СПС" витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 41 500 грн.

Ладижинська міська рада надіслала до суду повідомлення про обставини, які свідчать про недостовірність доказів, які ПП "ПАРТНЕР-СПС" надало у справі. Із підстав, які викладені у повідомленні, міська рада вважає, що наданий ПП "ПАРТНЕР-СПС" висновок експерта від 01.09.2025 № СЕ-19/102-25/15395-БТ за результатами будівельно-технічної експертизи, проведеної відповідно заяви від 08.07.2025 не є достовірним доказом, а тому не може братись судом до уваги при ухваленні постанови за наслідком розгляду апеляційних скарг.

Представники ПП "ПАРТНЕР-СПС" в судових засіданнях підтримали доводи апеляційних скарг, просять задоволити їх вимоги.

Представники КП "Ладижинська міська лікарня" та Ладижинської міської ради в судових засіданнях заперечили доводи апеляційних скарг, просять відмовити в їх задоволенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваних судових рішень, заслухавши в судових засіданнях представників сторін, зазначає наступне.

Як встановлено апеляційним судом, рішенням Виконавчого комітету Ладижинської міської ради № 320 від 27.06.2024 "Про проведення аукціонів з оренди нерухомого майна" вирішено погодити оголошення про проведення аукціонів та затвердити додаткові умови оренди нерухомого майна по кожному лоту окремо згідно з додатками 1-2: нежитлове приміщення площею 14 м2 (площа приміщення № 93 становить 11,5 м2 та частини коридору загального користування площею 2,5 м2), розташованого на першому поверсі будівлі першого лікувального корпусу (літ. А) за адресою: Вінницька обл. Гайсинський район, м. Ладижин, вул. Ентузіастів, 24.

В електронній торговій системі оприлюднено оголошення про передачу майна в оренду на аукціоні з назвою лоту: "нежитлове приміщення площею 14,0 м2 (площа приміщення № 93 становить 11,5 м2 та частини коридору загального користування площею 2,5 м2), розташоване на першому поверсі будівлі 1-го лікувального корпусу (літ. А) за адресою: Вінницька обл., Гайсинський р-н, м. Ладижин, вул. Ентуазістів, 24".

За наслідком проведеного аукціону переможцем стало ПП "ПАРТНЕР-СПС", що підтверджується протокол про результати електронного аукціону № LLE001-UA-020 від 09.07.2024, який затверджено рішенням Виконавчого комітету Ладижинської міської ради №361 від 17.07.2024.

02.08.2024 між Ладижинською міською радою (орендодавець), ПП "ПАРТНЕР-СПС" (орендар) та КП "Ладижинська міська лікарня" Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області (балансоутримувач) укладено договір оренди № 262 нерухомого майна, що належить до комунальної власності Ладижинської територіальної громади (т. 1, а. с. 25-31).

Відповідно до п. п. 1.1, 1.2 Розділу ІІ "Незмінювані умови договору" (далі - Розділ ІІ) орендодавець і балансоутримувач передають, а орендар приймає у строкове платне користування майно, зазначене у пункті 4 Умов, вартість якого становить суму, визначену у пункті 6 Умов. Майно передається в оренду для використання згідно з пунктом 7 Умов.

Згідно із п. п. 4.1, 4.2 Розділу І "Змінювані умови договору" (далі - Умови) об`єктом оренди є нежитлове приміщення площею 14 м2 (площа приміщення № 93 становить 11,5 м2 та частини коридору загального користування площею 2,5 м2), розташоване на першому поверсі будівлі 1-го лікувального корпусу (літ. А) за адресою: Вінницька обл., Гайсинський р-н, м. Ладижин. вул. Ентузіастів, 24. Не включений до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, об`єкт не є пам`яткою культурної спадщини.

Пунктом п. 2.1 Розділу ІІ визначено, що орендар вступає у строкове платне користування майном у день підписання акту приймання - передачі майна. Акт приймання-передачі підписується між орендарем і балансоутримувачем одночасно з підписанням цього договору. Акт приймання-передачі майна в оренду та акт повернення майна з оренди складаються за формою, що розробляється Фондом державного майна і оприлюднюється на його офіційному веб-сайті.

Положенням п. 2.2 Розділу ІІ визначено, що передача майна в оренду здійснюється за його страховою вартістю, визначеною у пункті 6.2 Умов.

Ринкова (оціночна) вартість, визначена на підставі звіту про оцінку майна та становить 140 042 грн, без податку на додану вартість (п. 6.1 Умов).

П. 3.8. Розділу ІІ договору встановлено, що на суму заборгованості орендаря зі сплати орендної плати нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення перерахування орендної плати.

За умовами п. 6.2 Умов страхова вартість - це сума, яка дорівнює визначеній у пункті 6.1 Умов та складає 140 042 грн, без податку на додану вартість.

У пункті 6.3 Умов сторони погодили, що витрати балансоутримувача, пов`язані із проведенням оцінки майна становлять 3 000 грн, без податку на додану вартість.

Цільове призначення майна: для розміщення пункту забору біологічного матеріалу (пп. 7.1.1 Умов).

Згідно із п. 9.1 Умов місячна орендна плата, визначена за результатами проведення аукціону становить 20 460 грн, у т.ч. ПДВ 3 410 грн.

02.08.2024 сторони уклали додаткову угоду до договору оренди № 262 від 02.08.2024, відповідно до п. 1 якої внесено зміни до п. 9.1. Розділу "Орендна плата та інші платежі" змінюваних умов договору № 262 від 02.08.2024, та виставили його в наступній редакції: "Місячна орендна плата, визначена за результатами проведення аукціону становить 70 % від розміру орендної плати, визначеної шляхом проведення електронного аукціону згідно протоколу №LLE001-UA-020 DSL 09/07/2024".

Пунктом 3 додаткової угоди встановлено, що дана додаткова угода набуває чинності з 02.08.2024 та діє до моменту припинення воєнного стану в Україні.

Орендар сплачує орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні, визначеному у пункті 16 Умов (або в іншому співвідношенні, визначеному законодавством), щомісяця до 15 числа поточного місяця оренди - для орендарів, які отримали майно в оренду за результатами аукціону (п. 3.3 Розділу ІІ).

Згідно із п. 16 Умов співвідношення розподілу орендної плати станом на дату укладення договору: балансоутримувачу 50 % суми орендної плати; державному бюджету 50 % суми орендної плати.

З метою виконання зобов`язань орендаря за цим договором, а також за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю до або в день підписання цього договору орендар сплачує на рахунок орендодавця забезпечувальний депозит в розмірі, визначеному у пункті 11 Умов (п. 4.5 Розділу ІІ).

Відповідно до п. 11 Умов сума забезпечувального депозиту становить 1 (одну) місячну орендну плату (відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 № 634 "Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану") - 17 050 грн без ПДВ.

Пунктом 4.6 Розділу ІІ визначено, що орендодавець повертає забезпечувальний депозит орендарю протягом п`яти робочих днів після отримання від балансоутримувача примірника акта повернення з оренди орендованого майна, підписаного без зауважень балансоутримувача, або здійснює вирахування сум, визначених у пункті 4.8 цього договору, у разі наявності зауважень балансоутримувача або орендодавця.

Умовами п. 4.8 Розділу ІІ передбачено, що орендодавець не пізніше ніж протягом п`ятого робочого дня з моменту отримання від балансоутримувача примірника акту повернення з оренди орендованого майна із зауваженнями (або за наявності зауважень орендодавця) зараховує забезпечувальний депозит в рахунок невиконаних зобов`язань орендаря і перераховує забезпечувальний депозит на погашення зобов`язань орендаря у такій черговості: у першу чергу погашаються зобов`язання орендаря із сплати пені (п. 3.9 цього договору) (у такому разі відповідна суму забезпечувального депозиту розподіляється між державним бюджетом і балансоутримувачем); у другу чергу погашаються зобов`язання орендаря із сплати неустойки (пункт 4.4 цього договору); у третю чергу погашаються зобов`язання орендаря із сплати частини орендної плати, яка відповідно до пункту 16 Умов підлягає сплаті до державного бюджету; у четверту чергу погашаються зобов`язання орендаря із сплати частини орендної плати, яка відповідно до пункту 16 Умов підлягає сплаті балансоутримувачу; у п`яту чергу погашаються зобов`язання орендаря із сплати балансоутримувачу платежів за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю; у шосту чергу погашаються зобов`язання орендаря з компенсації суми збитків, завданих орендованому майну; у сьому чергу погашаються зобов`язання орендаря із сплати інших платежів за цим договором або в рахунок погашення інших не виконаних орендарем зобов`язань за цим договором. Орендодавець повертає орендарю суму забезпечувального депозиту, яка залишилась після здійснення вирахувань, передбачених цим пунктом.

У пункті 5.1 договору сторони погодили, що орендар має право: за згодою балансоутримувача проводити поточний та/або капітальний ремонт майна і виступати замовником на виготовлення проектно-кошторисної документації на проведення ремонту; здійснювати невід`ємні поліпшення майна за наявності рішення орендодавця про надання згоди, прийнятого відповідно до закону та порядку; за згодою орендодавця, наданою відповідно до закону та порядку, і один раз протягом строку оренди зарахувати частину витрат на проведення капітального ремонту в рахунок зменшення орендної плати.

Орендар зобов`язаний використовувати орендоване майно відповідно до призначення, визначеного у пункті 7 Умов (п. 6.1 Розділу ІІ).

За умовами пп. 9.1.2 Розділу ІІ балансоутримувач і орендодавець запевняють орендаря, що інформація про майно, оприлюднена в оголошенні про передачу в оренду або інформаційному повідомленні/інформації про об`єкт оренди, якщо договір укладено без проведення аукціону (в обсязі, передбаченому пунктом 115 або пунктом 26 Порядку), посилання на яке зазначене у пункті 4.2 Умов, відповідає дійсності, за винятком обставин, відображених в акті приймання-передачі.

Відповідно до п. 9.5 Розділу ІІ одночасно або до укладення цього договору орендар повністю сплатив забезпечувальний депозит в розмірі, визначеному у пункті 11 Умов.

Пунктом 10.2 Розділу ІІ сторонами визначено, що орендар протягом 20 робочих днів з моменту підписання договору має зробити демонтаж існуючого гардеробу, який розташований в приміщенні № 93 площею 11,5 м2 та провести його монтаж в іншому місці за попереднім погодженням з балансоутримувачем.

Цей договір укладено на строк, визначений у пункті 12 Умов. Перебіг строку договору починається з дня набрання чинності цим договором. Цей договір набирає чинності в день його підписання сторонами (нотаріального посвідчення, якщо відповідно до законодавства договір підлягає нотаріальному посвідченню). Строк оренди за цим договором починається з дати підписання акта приймання-передачі і закінчується датою припинення цього договору (п. 12.1 (1) Розділу ІІ).

Абзацом 9 пункту 12.4 Розділу ІІ визначено, що оприлюднення на веб-сайті (сторінці чи профілі в соціальній мережі) орендаря, який отримав в оренду майно без проведення аукціону, недостовірної інформації, що стала підставою для укладення договору оренди, є підставою для дострокового припинення договору оренди за ініціативою орендодавця, а також не продовження договору оренди на новий строк.

За умовами пункту 12.1 Умов, договір діє до 2029 включно.

У пункті 14 Умов визначено додаткові умови оренди, а саме: строк оренди об`єкту 4 роки 11 місяців. Погоджено рішенням виконавчого комітету Ладижинської міської ради від 27.06.2024 №320.

У пункті 12.6 договору сторони визначили підстави припинення договору, а саме:

- якщо підставою припинення договору є закінчення строку, на який його укладено (абзац другий частини першої статті 24 Закону), то договір вважається припиненим з: дати закінчення строку, на який його було укладено, на підставі рішення орендодавця (якщо цей договір використовується для передачі в оренду майна комунальної форми власності, то рішення приймається органом, визначеним відповідно до абзацу другого частини четвертої статті 18 Закону) про відмову у продовженні цього договору, прийнятого з підстав, передбачених статтею 19 Закону, в межах строків, визначених частиною п`ятою статті 18 Закону; або рішення орендодавця про припинення цього договору з підстав пропуску орендарем строку на подання заяви про продовження цього договору, передбаченого частиною третьою статті 18 Закону (пункт 143 Порядку); дати, визначеної в абзаці третьому пункту 151 Порядку, якщо переможцем аукціону на продовження цього договору стала особа інша, ніж орендар, - на підставі протоколу аукціону (рішення орендодавця не вимагається) (пп. 12.6.1.1 Розділу ІІ);

- якщо підставою припинення договору є обставини, передбачені абзацами третім, четвертим, сьомим, восьмим частини першої статті 24 Закону, договір вважається припиненим з дати настання відповідної обставини на підставі рішення орендодавця або на підставі документа, який свідчить про настання факту припинення юридичної особи або смерті фізичної особи (пп. 12.6.1.2 Розділу ІІ);

- якщо орендар надав недостовірну інформацію про право бути орендарем відповідно до положень частин третьої і четвертої статті 4 Закону, а також якщо орендар, який отримав майно в оренду без проведення аукціону, надав та/або оприлюднив на веб-сайті (сторінці чи профілі в соціальній мережі) недостовірну інформацію про себе та/або свою діяльність. Договір вважається припиненим з цієї підстави в односторонньому порядку на 30 день після надіслання орендодавцем листа орендарю про дострокове припинення цього договору, крім випадку, коли протягом зазначеного строку орендар звернувся до суду з оскарженням такого рішення орендодавця. У такому разі договір вважається припиненим: після закінчення двох місяців з дня звернення орендарем за таким позовом до суду, якщо судом не відкрито провадження у справі за таким позовом орендаря протягом зазначеного двомісячного строку; або з дати набрання законної сили рішенням суду про відмову у позові орендаря: або з дати залишення судом позову без розгляду, припинення провадження у справі або з дати відкликання орендарем позову. Лист про дострокове припинення надсилається на адресу електронної пошти орендаря і поштовим відправленням із повідомленням про вручення і описом вкладення за адресою місцезнаходження орендаря, а також за адресою орендованого майна (пп. 12.6.2 Розділу ІІ);

- якщо цей договір підписаний без одночасного підписання акту приймання-передачі майна. Договір вважається припиненим з цієї підстави на п`ятий робочий день після підписання цього договору, якщо станом на цей день акт приймання-передачі не підписаний через відмову орендаря, про що балансоутримувач повинен скласти акт та повідомити орендодавцю (пп. 12.6.3 Розділу ІІ);

- на вимогу орендодавця з підстав, передбачених пунктом 12.7 цього договору, і при цьому договір вважається припиненим в день, визначений відповідно до абзацу третього пункту 12.8 цього договору (пп. 12.6.4 Розділу ІІ);

- на вимогу орендаря з підстав, передбачених пунктом 12.9 цього договору, і при цьому договір вважається припиненим в день, визначений відповідно до абзацу другого пункту 12.10 цього договору (пп. 12.6.5 Розділу ІІ);

- за згодою сторін на підставі договору про припинення з дати підписання акта повернення майна з оренди (пп. 12.6.6 Розділу ІІ);

- на вимогу будь-якої із сторін цього договору за рішенням суду з підстав, передбачених законодавством (пп. 12.6.7 Розділу ІІ).

За умовами п. 12.9 Розділу ІІ, договір може бути достроково припинений на вимогу орендаря, якщо: протягом одного місяця після підписання акта приймання-передачі орендар отримає докази істотної невідповідності об`єкта оренди інформації про нього, зазначеній в оголошенні або інформаційному повідомленні/інформації про об`єкт оренди, якщо договір укладено без проведення аукціону, або в акті приймання-передачі (пп. 12.9.1 Розділу ІІ); або протягом двох місяців після підписання акта приймання-передачі орендар не матиме можливості використовувати об`єкт або приступити до виконання ремонтних робіт на об`єкті через відсутність на об`єкті можливості підключення до комунальних послуг, або відмови балансоутримувача укласти із орендарем договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю, або відмови постачальників відповідних комунальних послуг укласти із орендарем договори на постачання таких послуг протягом одного місяця з моменту звернення орендаря (за умови, що орендар звернувся до таких постачальників послуг не пізніше ніж протягом одного місяця після підписання акта приймання-передачі майна) (пп. 12.9.2 Розділу ІІ).

Згідно із п. 12.10 Розділу ІІ про виявлення обставин, які дають право орендарю на припинення договору відповідно до пункту 12.9 цього договору, орендар повинен повідомити орендодавцю і балансоутримувачу із наданням відповідних доказів протягом трьох робочих днів після закінчення строків, передбачених пунктом 12.9 договору. Якщо протягом 30 днів з моменту отримання повідомлення орендаря зауваження орендаря не будуть усунені, орендар надсилає орендодавцю і балансоутримувачу вимогу про дострокове припинення цього договору і вимогу про повернення забезпечувального депозиту і сплачених сум орендної плати. Вимоги орендаря, заявлені після закінчення строків, встановлених цим пунктом договору, задоволенню не підлягають. Договір вважається припиненим на десятий робочий день після надіслання орендарем орендодавцю і балансоутримувачу вимоги про дострокове припинення цього договору, крім випадків, коли орендодавець або балансоутримувач надав орендарю обґрунтовані зауваження щодо обставин, викладених у повідомленні орендаря. Спори щодо обґрунтованості цих зауважень вирішуються судом. За відсутності зауважень орендодавця та балансоутримувача, передбачених абзацом другим цього пункту: Балансоутримувач повертає орендарю відповідну частину орендної плати, сплаченої орендарем, протягом десяти календарних днів з моменту отримання вимоги орендаря і підписання орендарем акта повернення майна з оренди; орендодавець повертає сплачений орендарем забезпечувальний депозит протягом десяти календарних днів з моменту отримання вимоги орендаря і підписання орендарем акта повернення майна з оренди. Повернення орендної плати, що була надміру сплачена орендарем до бюджету, здійснюється у порядку, визначеному законодавством.

Договір підписано уповноваженими особами та скріплено печатками.

02.08.2024 між КП "Ладижинська міська лікарня" (балансоутримувач) та ПП "ПАРТНЕР-СПС" (орендар) підписано акт прийому-передачі нерухомого майна, що належить до комунальної власності м. Ладижин, згідно якого орендодавець та балансоутримувач передали, а орендар прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення для розміщення пункту забору біологічного матеріалу, яке розташоване за адресою: м. Ладижин, вул. Ентуазістів, 24, на першому поверсі будівлі 1-го лікувального корпусу (літ. А) на строк із 02.08.2024 до 01.07.2029.

Відповідно до п. 1.1, 1.2., 1.3. акту площа приміщення, що здається в оренду: 14 м2. На момент прийняття приміщення огляд установив, що стан приміщення задовільний, приміщення функціонує, як гардеробна. Приміщення обладнане: електропостачання та освітлення, забезпечується розеткою та підвісним світильником.

У п. 1.5 акту балансоутримувач підтвердив, що система вентиляції, водопостачання та водовідведення в даному приміщенні, відсутні.

Даний акт підписаний уповноваженими представниками балансоутримувача та орендаря.

Відповідно до висновку Технічного звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій нежитлового приміщення (гардеробу) на першому поверсі будівлі 1-го лікувального корпусу (літ. А) за адресою: Вінницька область, Гайсинський район, м. Ладижин, вул. Ентузіастів, 24, за 2024 рік, який затверджений ФОП Беленем М.В., загальний технічний стан конструктивних елементів нежитлового приміщення задовільний. В цілому, встановлена відповідність вимогам надійності і можливість безпечної експлуатації приміщення за існуючим функціональним призначенням. Водночас використання існуючого приміщення в якості пункту забору біоматеріалу, неможливе.

Вартість послуги з технічного обстеження нежитлового приміщення становить 50 000 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 2612 від 19.08.2024.

ПП "ПАРТНЕР-СПС" 02.08.2024 адресовано Ладижинській міській раді та КП "Ладижинська міська лікарня" листа вих. № 30, за змістом якого позивач (за зустрічним позовом) просив надати дозвіл на виготовлення проєктно - кошторисної документації на проведення ремонту нежитлового приміщення, яке розташоване на першому поверсі будівлі 1-го лікувального корпусу (літ. А) відповідно до п. 5.1 договору оренди № 262 від 02.08.2024. При цьому ПП "ПАРТНЕР-СПС", згідно із п. 10.2 договору, просило погодити нове місце розташування гардеробу та надати згоду на демонтаж існуючого.

Ладижинська міська рада листом вих. № 2.1-17/2085 від 06.08.2024 повідомила ПП "ПАРТНЕР-СПС", що з питань проведення поточного ремонту необхідно звернутися за згодою до балансоутримувача - КП "Ладижинська міська лікарня". Водночас міська рада зазначила, що позивач має виступити замовником по виготовленню проєктно - кошторисної документації на поточний ремонт нежитлового приміщення площею 14 м2, яке розташоване на першому поверсі будівлі 1-го лікувального корпусу (літ. А) за адресою: Вінницька обл., Гайсинський р-н, м. Ладижин, вул. Ентузіастів, 24 за власний рахунок.

КП "Ладижинська міська лікарня" листом вих. № 978 від 07.08.2024 надало ПП "ПАРТНЕР-СПС" погодження на виготовлення проєктно - кошторисної документації на проведення поточного/капітального ремонту нежитлового приміщення, наданого в оренду на підставі договору оренди № 262 від 02.08.2024. Також балансоутримувачем надано згоду на демонтаж існуючого гардеробу та проведення його монтажу в іншому місці відповідно до наданого плану-схеми.

ТОВ "Вінстратегія-будтехекспертиза" 22.08.2024 виготовлено Експертні оцінки (негативні) № 194-24-ЕО та № 199-24-ЕО за робочим проєктом "Капітальний ремонт нежитлового приміщення на першому поверсі будівлі 1-го лікувального корпусу (літ. А) під влаштування "Пункт забору біологічного матеріалу" за адресою: Вінницька область, Гайсинський район, м.Ладижин, вул. Ентузіастів, 24", у яких зазначено, що за результатами розгляду проектної документації на будівництво виявлено помилки та недотримання вимог законодавства України у сфері будівництва, вихідних даних на проектування, будівельних норм і правил та нормативних документів, вимог до санітарного та епідеміологічного благополуччя населення, екології, пожежної безпеки.

Вартість експертиз проєктів реконструкції під пункт забору біологічного матеріалу та реконструкції під гардероб становила 60 000 грн, що підтверджується платіжними інструкціями №№ 2613, 2614 від 21.08.2024.

ПП "ПАРТНЕР-СПС" 28.08.2024 було направлено на адресу Ладижинської міської ради, претензію № 34, відповідно до якої орендар вимагав дострокового припинення договору оренди № 262 нерухомого майна, що належить до комунальної власності Ладижинської територіальної громади, відшкодування понесених витрат на проведення технічного обстеження, виготовлення проєктно-кошторисної документації, експертизи проєктно-кошторисної документації, надання професійної правничої допомоги, повернення суми орендної плати, забезпечувального депозиту та авансового платежу.

У відповідь на претензію Ладижинська міська рада повідомила листом вих. № 2.1-17/2429 від 11.09.2024, що претензія № 34 від 28.08.2024 є необґрунтованою та не відповідає вимогам ч. ч. 3, 4 ст. 222 ГК України.

На розгляді Господарського суду Вінницької області перебувала справа № 902/1070/24 за позовом ПП "ПАРТНЕР-СПС" до Ладижинської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - КП "Ладижинська міська лікарня" про:

- дострокове розірвання договору оренди № 262 нерухомого майна, що належить до комунальної власності Ладижинської територіальної громади, укладеного 02.08.2024 між Ладижинською міською радою та ПП "ПАРТНЕР-СПС", предметом якого є нежитлове приміщення, площею 14 м2 (площа приміщення № 93 становить 11,5 м2 та частина коридору загального користування площею 2,5 м2), розташоване на першому поверсі будівлі 1-го лікувального корпусу (літ.А) за адресою: Вінницька область, Гайсинський район, м. Ладижин, вул. Ентузіастів, 24;

- стягнення з Ладижинської міської ради на користь ПП "ПАРТНЕР-СПС" 17 050 грн суми забезпечувального депозиту; 20 460 грн суми авансового внеску орендної плати; 3 600 грн витрат на проведення оцінки майна; 401 724, 38 грн суми понесених витрат на виконання умов договору оренди (реальних збитків); 128 000 грн суми упущеної вигоди та судових витрат.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач у справі № 902/1070/24 посилався на те, що за результатами проведеного аукціону з оренди державного та комунального майна №LLE001-UA-020, 02.08.2024 між Ладижинською міською радою, ПП "ПАРТНЕР-СПС" та КП "Ладижинська міська лікарня" укладено договір оренди № 262 нерухомого майна, що належить до комунальної власності Ладижинської територіальної громади. В той же час, оскільки Ладижинською міською радою надано в описі лоту аукціону інформацію, що не відповідала дійсності, та як наслідок ПП "ПАРТНЕР-СПС" було позбавлене можливості використовувати об`єкт оренди за цільовим призначенням, та з огляду на проігноровану орендодавцем претензію про розірвання договору та відшкодування витрат, ПП "ПАРТНЕР-СПС" звернулося до суду із позовом.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 02.05.2025 в позові відмовлено. Дане рішення суду набрало законної сили.

Вирішуючи спір у справі № 902/1070/24, суд першої інстанції встановив, що договір оренди № 262 нерухомого майна, що належить до комунальної власності Ладижинської територіальної громади від 02.08.2024, укладений за наслідком проведеного аукціону № LLE001-UA-020, а тому посилання позивача на пп. 12.9.1 договору є безпідставним, позаяк вказаний підпункт визначає підстави для дострокового розірвання договору у разі його укладення без проведення аукціону. Також позивачем не доведено наявність випадків, встановлених пп. 12.9.2 договору з настанням яких позивач вправі вимагати розірвання оспорюваного договору. За результатом сукупної оцінки доказів, суд першої інстанції констатував, що позивачем не доведено належними й допустимими доказами наявності передбачених законом чи договором підстав для дострокового припинення договірних відносин у судовому порядку. При цьому, оскільки вимога про дострокове розірвання договору оренди № 262 нерухомого майна, що належить до комунальної власності Ладижинської територіальної громади від 02.08.2024 не знайшла свого підтвердження, не підлягають до стягнення також 17 050 грн забезпечувального депозиту, 20 460 грн авансового внеску орендної плати та 3 600 грн витрати на проведення оцінки майна, позаяк вони є похідними вимогами.

Предметом первісного позову у справі № 902/580/25 є вимоги про стягнення 69 843, 62 грн заборгованості з орендної плати, 4 787, 60 грн пені, 1 411, 44 грн інфляційних втрат та 508, 33 грн 3 % річних у зв`язку із неналежним виконанням умов договору оренди № 262 нерухомого майна від 02.08.2024 в частині сплати орендних платежів.

В той же час, предметом зустрічного позову є вимоги про визнання недійсними результатів електронного аукціону, оформленого протоколом № LLE001-UA-020 від 09.07.2024, визнання недійсним договору оренди № 262 від 02.08.2024, та застосування двосторонньої реституції шляхом стягнення з Ладижинської міської ради на користь ПП "ПАРТНЕР-СПС" понесених витрат, а саме: суми забезпечувального депозиту в розмірі 17 050 грн; суми авансового внеску орендної плати в розмірі 20 460 грн; витрат на проведення оцінки майна в розмірі 3 600 грн; витрат на проведення технічного обстеження, розробку проєктів реконструкції, проведення експертиз проєктів реконструкції в сумі 110 000 грн.

В обґрунтування зустрічного позову ПП "ПАРТНЕР-СПС", посилаючись на норми ст. ст. 16, 203, 215, 216 ЦК України та положення Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою КМ України від 03.06.2020 № 483, зазначає, що нежитлове приміщення площею 14 м2, розташоване за адресою: Вінницька обл., Гайсинський р-н., м. Ладижин, вул. Ентузіастів, 24, яке за результатами електронного аукціону, оформленого протоколом № LLE001-UA-020 від 09.07.2024 та умовами договору оренди № 262 від 02.08.2024 передано в користування ПП "ПАРТНЕР-СПС" для розміщення пункту забору біологічного матеріалу, не відповідає заявленому у лоті аукціону опису та його використання неможливе за цільовим призначенням.

Предметом апеляційного оскарження є рішення Господарського суду Вінницької області від 22.09.2025, додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 13.10.2025 та протокольна ухвала Господарського суду Вінницької області від 23.06.2025 про закриття провадження в частині зустрічних позовних вимог у справі № 902/580/25.

Щодо протокольної ухвали Господарського суду Вінницької області від 23.06.2025 про закриття провадження в частині зустрічних позовних вимог у справі № 902/580/25, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Колегія суддів зазначає, що 23.06.2025 за наслідками судового засідання суд протокольною ухвалою відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України закрив провадження у справі в частині зустрічних позовних вимог про стягнення з Ладижинської міської ради на користь ПП "ПАРТНЕР-СПС" понесених витрат, а саме: суми забезпечувального депозиту в розмірі 17050 грн; суми авансового внеску орендної плати в розмірі 20 460 грн; витрат на проведення оцінки майна в розмірі 3 600 грн; витрат на проведення технічного обстеження, розробку проектів реконструкції, проведення експертиз проектів реконструкції в сумі 110 000 грн.

В той же час, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до пункту 3 частини 1 статті 231 ГПК України (тут і далі в редакції, чинній на момент постановлення ухвали), господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 232 ГПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Відповідно до частин 4-5 статті 233 ГПК України, для постановлення ухвал, що оформлюються окремим документом, суд оголошує перерву. Ухвали суду, постановлені окремим документом, підписуються суддею (суддями) і приєднуються до справи. Ухвали, постановлені судом без оформлення окремого документа, зазначаються у протоколі судового засідання. Суд може оформити такі ухвали окремим документом після закінчення судового засідання.

Статтею 234 ГПК України передбачено, що ухвала, що викладається окремим документом, складається з: 1) вступної частини із зазначенням: а) дати і місця її постановлення; б) найменування суду, прізвища та ініціалів судді (суддів); в) імен (найменувань) учасників справи; 2) описової частини із зазначенням суті клопотання та імені (найменування) особи, яка його заявила, чи іншого питання, що вирішується ухвалою; 3) мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу; 4) резолютивної частини із зазначенням: а) висновків суду; б) строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Відповідно до частин 9, 10 статті 240 ГПК України ухвали суду проголошуються негайно після їх постановлення за правилами проголошення рішень суду. В ухвалі, яку суд постановляє в судовому засіданні без оформлення окремого документа, оголошуються висновок суду та мотиви, з яких суд дійшов такого висновку.

Системний аналіз наведених вище норм процесуального права вказує про те, що результат вирішення судом питання про закриття провадження у справі (в даному випадку в частині зустрічних позовних вимог), мав вирішуватися судом шляхом постановлення ухвали (окремим документом), яка підлягає оскарженню, та в якій викладаються мотиви, на підставі котрих судом здійснені відповідні висновки. Також, враховуючи постановлення такої ухвали, що оформлюються окремим документом, суд оголошує перерву.

Однак, у даному випадку, вирішивши питання про закриття провадження у справі в частині зустрічних позовних вимог та постановивши протокольну ухвалу, суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що є підставою для її скасування.

В той же час, щодо наявності/відсутності підстав для закриття провадження у справі в частині зустрічних позовних вимог про стягнення з Ладижинської міської ради на користь ПП "ПАРТНЕР-СПС" понесених витрат, а саме: суми забезпечувального депозиту в розмірі 17050 грн; суми авансового внеску орендної плати в розмірі 20 460 грн; витрат на проведення оцінки майна в розмірі 3 600 грн; витрат на проведення технічного обстеження, розробку проектів реконструкції, проведення експертиз проектів реконструкції в сумі 110 000 грн, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як встановлено апеляційним судом, клопотання КП "Ладижинська міська лікарня" про закриття провадження у справі в частині зустрічних позовних вимог мотивоване тим, що є рішення суду у справі № 902/1070/24, яке набрало законної сили, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а тому наявні підстави для закриття провадження у справі в частині зустрічних позовних вимог на підставі п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 231 ГПК господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу.

У пункті 2 частині 1 статті 175 ГПК визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Отже, передумовою для застосування положень пункту 2 частини 1 статті 175 ГПК є наявність такого, що набрало законної сили, рішення чи ухвали суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

За змістом статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У частині 1 та пунктах 4, 5 частини 3 статті 162 ГПК передбачено, що в позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні, та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позовна заява обов`язково повинна містити предмет позову та підстави позову. Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яке опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Водночас правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги (такі висновки наведено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19).

Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку. Чинні процесуальні норми Господарського процесуального кодексу України не позбавляють заявника права на розгляд спору про той же предмет, у разі зазначення ним інших підстав позову та надання доказів, якими він обґрунтовує ці підстави.

Разом із тим, зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (такий висновок наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15).

Колегія суддів звертає увагу на те, що на розгляді Господарського суду Вінницької області перебувала справа № 902/1070/24 за позовом ПП "ПАРТНЕР-СПС" до Ладижинської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - КП "Ладижинська міська лікарня" про дострокове розірвання договору оренди № 262 від 02.08.2024 та стягнення з Ладижинської міської ради на користь ПП "ПАРТНЕР-СПС" 17050 грн суми забезпечувального депозиту; 20 460 грн суми авансового внеску орендної плати; 3 600 грн витрат на проведення оцінки майна; 401 724, 38 грн суми понесених витрат на виконання умов договору оренди (реальних збитків); 128 000 грн суми упущеної вигоди та судових витрат.

Як встановлено судом, в межах розгляду справи № 902/1070/24 були розглянуті вимоги про розірвання договору оренди та стягнення витрат, які здійснені на виконання умов договору оренди в сумі 403 724,38 грн (реальні збитки) на підставі ст. ст. 22, 611 ЦК України, а також ст. ст. 224, ч. 1 ст. 225 ГК України.

При цьому вирішуючи спір у справі № 902/1070/24, суд першої інстанції зазначив, що оскільки вимога про дострокове розірвання договору оренди № 262 від 02.08.2024 не знайшла свого підтвердження, не підлягають задоволенню вимоги про стягнення 17 050 грн забезпечувального депозиту, 20 460 грн авансового внеску орендної плати та 3 600 грн витрати на проведення оцінки майна, позаяк вони є похідними вимогами.

В той же час, апеляційний господарський суд вказує, що предметом зустрічного позову у справі № 902/580/25 є вимоги про визнання недійсними результатів електронного аукціону, договору оренди, та застосування двосторонньої реституції шляхом стягнення з Ладижинської міської ради на користь ПП "ПАРТНЕР-СПС" понесених витрат, а саме: суми забезпечувального депозиту в розмірі 17 050 грн; суми авансового внеску орендної плати в розмірі 20 460 грн; витрат на проведення оцінки майна в розмірі 3 600 грн; витрат на проведення технічного обстеження, розробку проєктів реконструкції, проведення експертиз проєктів реконструкції в сумі 110 000 грн на підставі ст. 216 ЦК України.

Із урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що підстави позовів про стягнення коштів у справі № 902/580/25 та у справі № 902/1070/24 різні, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для закриття провадження у справі та, як наслідок, задоволення клопотання КП "Ладижинська міська лікарня" про закриття провадження у справі в частині зустрічних позовних вимог.

Колегія суддів зазначає, що із урахуванням змісту позовних вимог, викладених у первісному та зустрічному позовах, першочерговому з`ясуванню підлягає факт дійсності спірного договору оренди, оскільки встановлення зазначеної обставини є необхідним для визначення того, який із заявлених позовів підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про визнання недійсним договору оренди № 262 від 02.08.2024 нерухомого майна, то суд зазначає наступне.

Положення частини 2 статті 16 ЦК України передбачають такий спосіб захисту порушеного права, як визнання недійсним правочину (господарської угоди).

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частин 1, 3 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення. Для такого визнання з огляду на приписи статті 5 ЦК України суд має застосувати акт цивільного законодавства, чинний на момент укладення договору (такі висновки сформульовано в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17, від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17).

Закон України "Про оренду державного та комунального майна" (тут і далі в редакції, чинній на момент укладення спірного договору оренди) регулює правові, економічні та організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим, а також передачею права на експлуатацію такого майна; майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" аукціон - спосіб передачі в оренду державного та комунального майна особі, яка запропонувала найбільшу орендну плату, що проводиться в електронній формі; оренда - речове право на майно, відповідно до якого орендодавець передає або зобов`язується передати орендарю майно у користування за плату на певний строк; орендар - фізична або юридична особа, яка на підставі договору оренди бере майно у користування за плату на певний строк; орендодавець - юридична особа, яка на підставі договору оренди передає майно у користування за плату на певний строк

Правові засади використання державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, мета та принципи оренди визначені у статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до ч. 5 статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" оренда здійснюється на основі таких принципів, зокрема, повного, своєчасного, достовірного інформування про об`єкти оренди та порядок передачі їх в оренду.

Згідно з ст. 16 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди формується на підставі примірного договору оренди, що затверджується: Кабінетом Міністрів України - щодо майна державної власності; представницькими органами місцевого самоврядування - щодо майна комунальної власності.

Договір оренди може відрізнятися від примірного договору оренди, якщо об`єкт оренди передається в оренду з додатковими умовами. Рішенням Кабінету Міністрів України (представницького органу місцевого самоврядування - для комунального майна) можуть бути передбачені особливості договору оренди майна, що передається в оренду з додатковими умовами.

Орендар, що уклав договір оренди майна за результатами аукціону, має право використовувати майно за будь-яким цільовим призначенням, крім випадків і з урахуванням обмежень, передбачених Порядком передачі майна в оренду.

Порядок передачі в оренду державного та комунального майна затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 483 (тут і далі в редакції, чинній на момент укладення спірного договору оренди) визначає механізм передачі в оренду державного та комунального майна, включаючи особливості передачі його в оренду відповідно до положень Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (далі - Порядок).

Згідно п. 2 Порядку, лот - об`єкт оренди, який виставляється на електронний аукціон.

Пунктом 22 Порядку визначено, що якщо ініціатором оренди майна є уповноважений орган управління, то такий орган надає балансоутримувачу рішення про доцільність передачі майна в оренду, яке є погодженням уповноваженого органу управління рішення балансоутримувача про намір передачі майна в оренду. Таке рішення може стосуватися включення до Переліку відповідного типу одного або кількох об`єктів оренди. Балансоутримувач протягом десяти робочих днів з дати отримання рішення про доцільність передачі майна в оренду приймає рішення про намір передачі майна в оренду.

Згідно з п. 25 Порядку балансоутримувач надсилає інформацію про потенційний об`єкт оренди шляхом її внесення до електронної торгової системи через свій особистий кабінет у порядку та строки, передбачені пунктом 24 цього Порядку. Зазначена інформація активується балансоутримувачем в електронній торговій системі, якщо балансоутримувач має право виступати орендодавцем відповідного майна. Якщо балансоутримувач не має права виступати орендодавцем відповідного майна, інформацію про потенційний об`єкт оренди, надіслану балансоутримувачем через електронну торгову систему, активує в електронній торговій системі орендодавець протягом десяти робочих днів з дати прийняття рішення відповідно до пункту 28 цього Порядку. Орендодавець має право внести зміни або запропонувати балансоутримувачу внести зміни до інформації про об`єкт оренди, якщо інформацію про об`єкт оренди розкрито у неповному обсязі або суперечливо.

Відповідно до пп 2 п. 26 Порядку, інформація про потенційний об`єкт оренди містить такі відомості: якщо об`єкт є нерухомим майном, додатково зазначається: характеристика об`єкта оренди (будівлі в цілому або частини будівлі із зазначенням місця розташування об`єкта в будівлі (надземний, цокольний, підвальний, технічний або мансардний поверх , номер поверху або поверхів); технічний стан об`єкта, інформація про потужність електромережі і забезпечення об`єкта комунікаціями; поверховий план об`єкта або план поверха.

Згідно з п. 29 Порядку не можуть бути використані за будь-яким цільовим призначенням такі об`єкти оренди: майно закладів охорони здоров`я.

Такі об`єкти оренди можуть використовуватися лише для розміщення відповідних закладів або лише із збереженням профілю діяльності за конкретним цільовим призначенням, встановленим рішенням відповідного представницького органу місцевого самоврядування, крім випадків, що передбачають використання частини такого майна з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо такими закладами, пов`язаних із забезпеченням чи обслуговуванням діяльності таких закладів, їх працівників та відвідувачів. Зазначені об`єкти можуть також використовуватися для проведення науково-практичних, культурних, мистецьких, громадських, суспільних та політичних заходів.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 283 ГК України (тут і далі в редакції, чинній на момент укладення спірного договору оренди) за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності. За договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або єдиний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. (частина 6 статті 283 ГК України).

Відповідно до частини 1 статті 284 ГК України істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Частиною 1 ст. 767 ЦК України (в редакції, чинній на момент укладення спірного договору оренди) передбачено, що наймодавець зобов`язаний передати наймачеві річ у комплекті і у стані, що відповідають умовам договору найму та її призначенню.

Звертаючись до суду із позовом про визнання недійсним договору оренди від 02.08.2024 №262, ПП "ПАРТНЕР-СПС" посилається на те, що нежитлове приміщення площею 14 м2, розташоване за адресою: Вінницька обл., Гайсинський р-н., м. Ладижин, вул. Ентузіастів, 24, не відповідає заявленому у лоті аукціону опису та його використання неможливе за цільовим призначенням (розміщення пункту забору біологічного матеріалу), що є підставою для визнання договору недійсним.

Колегія суддів зазначає, що рішенням Виконавчого комітету Ладижинської міської ради №320 від 27.06.2024 погоджено оголошення про проведення аукціонів та затверджено додаткові умови оренди нерухомого майна по кожному лоту окремо згідно з додатками 1-2: нежитлове приміщення площею 14 м2 (площа приміщення № 93 становить 11,5 м2 та частини коридору загального користування площею 2,5 м2), розташованого за адресою: Вінницька обл. Гайсинський район, м.Ладижин, вул. Ентузіастів, 24.

Так, в електронній торговій системі оприлюднено оголошення про передачу майна в оренду (далі - оголошення про передачу майна в оренду), що підлягає передачі з проведенням аукціону - нежитлове приміщення площею 14 м2 (площа приміщення № 93 становить 11,5 м2 та частини коридору загального користування площею 2,5 м2), розташоване за адресою: Вінницька обл. Гайсинський район, м. Ладижин, вул. Ентузіастів, 24. Технічний стан об`єкту: задовільний, потребує ремонту, об`єкт підключений до електромережі та забезпечений комунікаціями (водопостачання, теплопостачання). Інформація про цільове призначення об`єкта оренди: пункт забору біологічного матеріалу.

Матеріалами справи підтверджується, що за наслідками проведеного аукціону переможцем визнано ПП "ПАРТНЕР-СПС", що підтверджується протоколом про результати електронного аукціону № LLE001-UA-020 від 09.07.2024.

Суд звертає увагу на те, що 02.08.2024 між Ладижинською міською радою (орендодавець), ПП "ПАРТНЕР-СПС" (орендар) та КП "Ладижинська міська лікарня" Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області (балансоутримувач) укладено договір оренди № 262 нерухомого майна, що належить до комунальної власності Ладижинської територіальної громади.

Відповідно до п. п. 1.1, 1.2 Розділу ІІ "Незмінювані умови договору", орендодавець і балансоутримувач передають, а орендар приймає у строкове платне користування майно, зазначене у пункті 4 Умов, вартість якого становить суму, визначену у пункті 6 Умов. Майно передається в оренду для використання згідно з пунктом 7 Умов.

Згідно із п. 4.1 Розділу І "Змінювані умови договору" об`єктом оренди є нежитлове приміщення площею 14,0 м2 (площа приміщення № 93 становить 11,5 м2 та частина коридору загального користування площею 2,5 м2), розташоване на першому поверсі будівлі 1-го лікувального корпусу (літ. А) за адресою: Вінницька обл., Гайсинський р-н, м. Ладижин. вул. Ентузіастів, 24.

Цільове призначення майна: для розміщення пункту забору біологічного матеріалу (пп. 7.1.1 Розділу І "Змінювані умови договору").

Орендар зобов`язаний використовувати орендоване майно відповідно до призначення, визначеного у пункті 7 Умов (п. 6.1 Розділу ІІ "Незмінювані умови договору").

Також 02.08.2024 між КП "Ладижинська міська лікарня" (балансоутримувач) та ПП "ПАРТНЕР-СПС" (орендар) підписано акт прийому-передачі нерухомого майна, згідно якого орендодавець та балансоутримувач передали, а орендар прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення для розміщення пункту забору біологічного матеріалу, яке розташоване за адресою: м. Ладижин, вул. Ентуазістів, 24, на першому поверсі будівлі 1-го лікувального корпусу (літ. А) на строк із 02.08.2024 до 01.07.2029.

Так, п. 1.1, 1.2., 1.3., 1.5. акту передбачено, що площа приміщення, що здається в оренду: 14 м2; на момент прийняття приміщення його стан задовільний, приміщення функціонує, як гардеробна; приміщення обладнане: електропостачання та освітлення, забезпечується розеткою та підвісним світильником; балансоутримувачем підтверджено, що система вентиляції, водопостачання та водовідведення в даному приміщенні, відсутні.

Даний акт підписаний уповноваженими представниками балансоутримувача та орендаря.

Із урахуванням викладеного, колегія суддів зазначає, що в оголошенні про передачу майна в оренду містяться відомості про технічний стан приміщення, а саме те, що нежитлове приміщення забезпечене комунікаціями (водопостачання, теплопостачання). В той же час, підписуючи акт прийому-передачі нерухомого майна від 02.08.2024, балансоутримувач підтвердив, що водопостачання та водовідведення в даному приміщенні, відсутні.

Вказані обставини свідчать про невідповідності, які стосуються характеристик об`єкту оренди; в оголошенні про передачу майна в оренду зазначена недостовірна інформація про лот аукціону.

Також суд звертає увагу на те, що предметом оренди, який визначений як в оголошенні про передачу майна в оренду, так і в п. 4.1, 7.1.1. Розділу І "Змінювані умови договору" договору оренди від 02.08.2024 № 262 є нежитлове приміщення площею 14 м2 з цільовим призначенням об`єкта оренди: пункт забору біологічного матеріалу.

Тобто позивач, беручи участь в аукціоні та укладаючи спірний договір оренди від 02.08.2024 № 262, мав право бути впевненим у можливості реалізації своїх законних очікувань щодо користування нежитловим приміщенням площею саме 14 м2 для розміщення пункту забору біологічного матеріалу, а також у тому, що набуте ним право не тільки набуте у законний спосіб, але й що воно може бути реалізоване в законний спосіб у повному обсязі, що його зміст та обсяг буде ним реалізовано.

В той же час, як було встановлено апеляційним господарським судом, ТОВ "Будцентр-Т" 01.08.2024 був виготовлений Робочий проєкт "Капітальний ремонт нежитлового приміщення на першому поверсі будівлі 1-го лікувального корпусу (літ. А) під влаштування "Пункт забору біологічного матеріалу" за адресою: Вінницька область, Гайсинський район, м. Ладижин, вул. Ентузіастів, 24", пунктами 2.3, 2.4 якого передбачено влаштування мереж водопостачання для підключення умивальника від внутрішніх існуючих мереж водопостачання. Водопровід виконаний із поліпропіленових труб діаметром 20х3,4 мм.; влаштування мереж водовідведення для підключення умивальника до існуючих внутрішніх мереж водовідведення діам. 110 мм. Водовідведення виконано із поліпропіленових труб діам. 50 мм. (т. 1, а. с. 158- 169).

Також 22.08.2024 ТОВ "Вінстратегія будтехекспертиза" виготовлено Експертні оцінки (негативні) № 194-24-ЕО та № 199-24-ЕО за Робочим проєктом "Капітальний ремонт нежитлового приміщення на першому поверсі будівлі 1-го лікувального корпусу (літ. А) під влаштування "Пункт забору біологічного матеріалу" за адресою: Вінницька область, Гайсинський район, м. Ладижин, вул. Ентузіастів, 24", у яких зазначено, що за результатами розгляду проектної документації на будівництво виявлено помилки та недотримання вимог законодавства України у сфері будівництва, вихідних даних на проектування, будівельних норм і правил та нормативних документів, вимог до санітарного та епідеміологічного благополуччя населення, екології, пожежної безпеки. Було встановлено, що орендоване приміщення не відповідає вимогам законодавства у сфері будівництва, будівельним нормам та правилам, а також вимогам щодо міцності, надійності, довговічності, внаслідок чого проєкт отримав негативний експертний звіт (т.1, а. с. 171-173).

Разом з тим, в Технічному звіті від 27.08.2024 "Про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій нежитлового приміщення (гардеробу) на першому поверсі будівлі 1-го лікувального корпусу (літ. А) за адресою: Вінницька область, Гайсинський район, м. Ладиджин, вул. Ентузіастів, 24", виготовленому ФОП Белень М.В., у п. 3.1.6 зазначено, що в обстеженому приміщенні (гардеробі) системи водопостачання та водовідведення не влаштовано. Згідно діючих санітарних правил та норм, гігієнічних нормативів, в приміщеннях подібного призначення (пункт забору біологічного матеріалу) необхідно влаштувати зони для особистої гігієни персоналу, миття, дезинфекціїї рук та інвентарю. У разі прийняття рішення про зміну функціонального призначення приміщення гардеробу на пункт забору біологічного матеріалу, необхідно забезпечити раковини для миття рук із доступом до проточної води. Для забезпечення цих вимог до вище згаданого приміщення повинні бути підведені мережі централізованого водопостачання та каналізації. При технічній можливості передбачити монтаж системи водопостачання та водовідведення згідно діючих санітарних норм. У разі відсутності такої можливості, влаштування пункту забору біологічного матеріалу, неможливе.

Також у п. 3 розділу 5 Технічного звіту "Вимоги санітарного законодавства" зазначено, що загальні вимоги з природного та штучного освітлення будівель і приміщень медичних слід приймати згідно з ДБН В.2.2-9, ДБН В.2.5-28, ДСТУ-Н Б В.1.1-27, ДСТУ ЕN 12464. Використання пункту забору біоматеріалу не допускається без денного освітлення.

У висновку Технічного звіту зазначено, що використання існуючого приміщення в якості пункту забору біологічного біоматеріалу неможливе (т. 1, а. с. 180-190).

Також суд апеляційної інстанції приймає до уваги те, що ПП "Партнер СПС" в порядку, передбаченому ст. 101 ГПК України, 09.07.2025 звернулося до Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України із заявою від 08.07.2025 про призначення судової будівельно-технічної експертизи (т. 2, а. с. 61). На вирішення експертизи поставлені наступні питання:

- чи можливе використання нежитлового приміщення (гардеробу) на першому поверсі будівлі 1-го лікувального корпусу (літ. А) за адресою: Вінницька область, Гайсинський район, м.Ладижин, вул. Ентузіастів, 24-2 (2) в якості пункту забору біоматеріалу;

- чи відповідає дане приміщення з цільовим призначенням для встановлення пункту забору біологічного матеріалу, санітарному законодавству, державним будівельним нормам та санітарним правилам;

- чи відповідає система водопостачання та водовідведення у даному приміщенні діючим санітарним нормам для влаштування пункту забору біологічного матеріалу та опису лоту аукціону;

- чи відповідає розводка системи електропостачання та освітлення приміщення діючим вимогам для влаштування пункту забору біологічного матеріалу та опису лоту аукціону;

- чи відповідає Робочий проект "Капітальний ремонт нежилого приміщення на першому поверсі будівлі 1-го лікувального корпусу (літ. А) під влаштування "Пункту збору біологічного матеріалу" за адресою: Вінницька область, Гайсинський район, м. Ладижин, вул. Ентузіастів, 24" вимогам законодавства у сфері будівництва, вихідним даним на проектування, будівельним нормам і правилам та нормативним документам, вимогам до санітарного та епідеміологічного населення, екології, пожежної безпеки;

- чи можливо змінити функціональне призначення приміщення гардеробної під пункт збору біологічного матеріалу з врахуванням вимог Медичного завдання (склад Медичного завдання зазначено у ДСан ПІН № 354-2023 розділ XIII);

- чи може приміщення, яке не має природного освітлення, централізованого водопостачання та водовідведення, використовуватися як пункт забору біологічного матеріалу відповідно до санітарних норм та Медичного завдання, а також інших вимог чинного законодавства та державній, будівельних норм;

- чи відповідає чинному законодавству технічний звіт № 03-24-ТЗ від 20.05.2024, виготовлений ФОП Пшемиським А.

Як встановлено апеляційним судом, 04.09.2025 через систему "Електронний суд" ПП "Партнер СПС" було подано до суду першої інстанції висновок експерта від 01.09.2025 № СЕ-19/102-25/15395-БТ за результатами судової будівельно-технічної експертизи (т. 2, а. с. 87, 93-107). Зокрема, судовою будівельно-технічною експертизою було встановлено:

- фактична площа приміщення № 93 на першому поверсі будівлі 1-го лікувального корпусу (літ. А) за адресою: Вінницька область, Гайсинський район, м. Ладижин, вул. Ентузіастів, 24, згідно поверхового плану БТІ, станом на час проведення дослідження, становить 11,5 м2. Площа приміщення № 93 на першому поверсі будівлі 1-го лікувального корпусу (літ. А) за адресою: Вінницька область, Гайсинський район, м. Ладижин, вул. Ентузіастів, 24, яка становить 11,5 м2, не відповідає площі приміщення, яке передається в оренду згідно договору № 262 від 02.08.2024 та площі приміщення, відображеній в описі лоту аукціону з оренди державного та комунального майна № LLE001-UA-020, де до площі приміщення № 93, що становить 11,5 м2, додається частина коридору загального користування площею 2,5 м2 (без зазначення місця розташування та конфігурації), тобто загальна площа приміщення, що передається в оренду, становить 14 м2;

- фактичні техніко-економічні показники, а саме площа (як єдиний техніко економічний показник, що піддається порівнянню), нежитлового приміщення гардеробної на першому поверсі будівлі 1-го лікувального корпусу літ. "А" за адресою: Вінницька область, Гайсинський район, м. Ладижин, вул. Ентузіастів, 24, а також запроектовані техніко-економічні показники згідно проектної документації Робочий проект "Капітальний ремонт нежитлового приміщення на першому поверсі будівлі 1-го лікувального корпусу (літ. А) під влаштування "Пункт забору біологічного матеріалу" за адресою: Вінницька область, Гайсинський район, м. Ладижин, вул. Ентузіастів, 24", що виготовлений ПП "Будцентр", не відповідають техніко економічним показникам (площі), визначеним складом лоту аукціону з оренди державного та комунального майна № LLE001-UA-020 та договором оренди № 262 від 02.08.2024. Невідповідність полягає у тому, що фактична площа приміщення № 93 згідно матеріалів БТІ та площа запроектованого приміщення згідно проектної документації Робочий проект "Капітальний ремонт нежитлового приміщення на першому поверсі будівлі 1-го лікувального корпусу (літ. А) під влаштування "Пункт забору біологічного матеріалу" за адресою: Вінницька область, Гайсинський район, м. Ладижин, вул. Ентузіастів, 24", становить 11,5 м2, а площа нежитлового приміщення визначена складом лоту аукціону з оренди державного та комунального майна № LLE001-UA-020 та що передається в оренду згідно договору оренди № 262 від 02.08.2024 становить 14, 0 м2. Різниця 2,5 м2 площі (корисної площі);

- неможливо здійснити у відповідності до вимог нормативних документів у галузі будівництва реконструкцію приміщення № 93 з площі 11,5 м2 на 14 м2 за рахунок коридору приміщення № 120 під пункт забору біоматеріалу для виконання умов договору № 262 від 02.08.2024, оскільки не буде забезпечено мінімальну ширину коридору (частини коридору біля входу в приміщення № 93) № 120, що становить 1, 85 м. Збільшення площі приміщення № 93 до 14 м2 призведе до збільшення довжини частини коридору № 120 завширшки менше 1, 85 м, що не відповідає вимогам ДБН.

Даний висновок було складено судовим експертом Корчинським О.А., який має вищу будівельну освіту, кваліфікацію судового експерта з правом проведення будівельно - технічної експертизи за експертною спеціальністю 10.6 "Дослідження об`єктів нерухомості, будівельних матеріалів, конструкцій та відповідних документів" (свідоцтво № 16554 , видане ЕКК МВС 20.11.2018, свідоцтво про підтвердження кваліфікації судового експерта № 16554, видане ЕКК МВС 10.09.2020, свідоцтво про підвищення кваліфіфкації судового експерта № 16554, видане ЕКК МВС 13.03.2025), стаж експертної роботи - з 2013. Висновок підготовлено для подання до суду у справі № 902/580/25. У висновку було попереджено експерта про відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта за ст. 384 КК України.

Апеляційний господарський суд зазначає, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків (стаття 98 ГПК України).

Учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права та обов`язки, що і експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. За заявою учасника справи про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, такий висновок судом до розгляду не приймається, якщо суд визнає наявність таких підстав (стаття 101 ГПК України).

Беручи до уваги викладене, колегія суддів зазначає, що висновком експертизи від 01.09.2025 № СЕ-19/102-25/15395-БТ було встановлено наступне: 1) приміщення, яке передане в оренду ПП "Партнер СПС" згідно договору оренди № 262 від 02.08.2024, не відповідає опису лоту аукціону; 2) приміщення гардеробної площею 11,5 м2 неможливо реконструювати в пункт забору біоматеріалу площею 14 м2 згідно умов договору, у зв`язку з неможливістю забезпечення мінімальної ширини коридору; 3) неможливо забезпечити техніко-економічні показники орендованого приміщення та використовувати його відповідно до умов спірного договору оренди.

Із урахуванням встановлених у справі обставин, колегія суддів звертає увагу на те, що статтею 229 ЦК України встановлено правові наслідки вчинення правочину під впливом помилки.

Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей майна, які значно знижують його цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Правочини, вчинені внаслідок помилки, належать до категорії правочинів, в яких внутрішня воля співпадає з волевиявленням та дійсно спрямована на досягнення мети правочину, але формування такої волі відбулося під впливом обставин, які спотворили справжню волю особи. Помилка це неправильне сприйняття особою фактичних обставин, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого можна було б вважати, що правочин не був би вчинений. Для визнання правочину недійсним як укладеного під впливом помилки необхідно, щоб помилка мала істотне значення. Під помилкою, що має істотне значення, розуміється помилка щодо, зокрема, прав та обов`язків сторін.

З огляду на те, що судом апеляційної інстанції встановлено обставини справи щодо фактичної неможливості використання ПП "Партнер СПС" переданого в оренду за результатом спірного аукціону нежитлового приміщення під пункт забору біологічного матеріалу у зв`язку з порушеннями під час проведення аукціону та наданням недостовірної інформації, яка стосується характеристик об`єкту оренди, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для визнання недійсним договору оренди № 262 від 02.08.2024 як такого, який вчинений під впливом помилки, оскільки, укладаючи договір за результатами аукціону, ПП "Партнер СПС" мало легітимні очікування, що право користування нежитловим приміщенням набуте у законний спосіб та може бути реалізоване у повному обсязі.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03.12.2025 у cправі № 910/3479/24.

При цьому суд звертає увагу на те, що обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу "jura novit curia".

Також суд апеляційної інстанції не приймає до уваги Технічний звіт № 03-24-ТЗ від 20.05.2024, виготовлений ФОП Пшемиським О.М., який містить висновки щодо можливості використовувати обстежуване нежитлове приміщення гардеробу в якості пункту забору біологічного матеріалу та можливість проведення відповідних робіт, оскільки обставинами, встановленими судом вище вказані висновки спростовуються.

Щодо можливості прийняття висновку експертизи від 01.09.2025 № СЕ-19/102-25/15395-БТ як доказу у даній справі, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. 4 ст. 80 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Відповідно до статті 104 цього ж Кодексу висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Водночас оцінка (стаття 86 та 104 ГПК України) кожного висновку, долученого до матеріалів справи, має здійснюватися як доказ у контексті належності (стаття 76 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України), достовірності (статті 78 ГПК України), вірогідності (стаття 79 ГПК України).

За вимогами ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку; заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку в розумінні статті 86 ГПК України вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Встановлення поважності (неповажності) причин пропуску процесуального строку належить до дискреційних повноважень суду.

Як встановлено апеляційним господарським судом, разом із позовною заявою ПП "Партнер СПС" до суду першої інстанції було подано клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи з метою, зокрема, з`ясування обставин, чи можливе використання спірного нежитлового приміщення в якості пункту забору біоматеріалу. Дане клопотання протокольною ухвалою суду першої інстанції від 23.06.2025, відхилено. Мотиви відхилення даного клопотання в протоколі судового засідання від 23.06.2025, відсутні.

Як вказувалося судом вище, ПП "Партнер СПС" в порядку, передбаченому ст. 101 ГПК України, 09.07.2025 звернулося до Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України із заявою від 08.07.2025 про призначення судової будівельно-технічної експертизи, а також 12.07.2025, тобто до закриття підготовчого провадження у справі (14.07.2025), через систему "Електронний суд" ПП "Партнер-СПС" було подано до суду першої інстанції заяву про продовження строку на подання висновку експерта.

Вже 04.09.2025 (після закриття підготовчого провадження у справі), ПП "Партнер-СПС" через систему "Електронний суд" було подано до суду першої інстанції висновок експерта від 01.09.2025 № СЕ-19/102-25/15395-БТ за результатами судової будівельно-технічної експертизи, та документи, які підтверджують договірні відносини між експертною установою та заявником (т. 2, а. с. 87-107).

Так, в суді першої інстанції представник ПП "Партнер-СПС" просив суд приєднати вказаний висновок до матеріалів справи. При цьому у протоколі судового засідання від 10.09.2025 (т. 2, а. с. 118 на звороті) вказано, що суд приймає відповідні докази та оцінка їм буде надана згідно з ст. ст. 77-80 ГПК України.

В той же час, колегія суддів зазначає, що у судовому рішенні суд першої інстанції не надав жодної правової оцінки висновку експертизи від 01.09.2025 № СЕ-19/102-25/15395-БТ; в порушення вимог ст. 86 ГПК України даний висновок не був досліджений місцевим господарським судом. Хоча у протоколі судового засідання від 10.09.2025 (т. 2, а. с. 118 на звороті) вказано, що доказам буде надана відповідна оцінка.

Із урахуванням викладеного, колегія суддів звертає увагу на те, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України). При цьому законодавець не вказує такої підстави неприйняття доказів як закриття підготовчого провадження. Разом із тим, суд першої інстанції прийняв вказані докази, що підтверджується протоколом судового засідання від 10.09.2025, та жодного процесуального рішення щодо них не ухвалив.

А тому, із урахуванням обставин прийняття вказаних доказів судом першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за можливе оцінити їх у сукупності з іншими доказами, які надавалися учасниками справи.

Щодо посилань Ладижинської міської ради на те, що висновок експертизи від 01.09.2025 №СЕ-19/102-25/15395-БТ є неналежним та недопустимим доказом, то суд зазначає наступне.

За змістом статті 7 Закону України "Про судову експертизу" судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці з відповідних галузей знань. До державних спеціалізованих установ належать, зокрема, експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України.

Відповідно до статті 7-1 Закону України "Про судову експертизу" підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

Підпунктом 1.3 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5), визначено, що відповідно до чинного законодавства для юридичних і фізичних осіб на договірних засадах експертами проводяться експертні дослідження, що потребують спеціальних знань та використання методів криміналістики і судової експертизи.

Згідно з пунктом 1.8 Інструкції № 53/5 підставою для проведення експертизи відповідно до чинного законодавства є процесуальний документ про призначення експертизи, складений уповноваженою на те особою (органом), договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовим зверненням особи, реєстраційна картка або інший документ у випадках, передбачених законом.

У письмовому зверненні (заяві) обов`язково зазначаються найменування або прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) особи, що звертається, номер справи або кримінального провадження або посилання на статтю закону, якою передбачено надання висновку експерта, перелік питань, що підлягають вирішенню, а також об`єкти, що підлягають дослідженню.

В інших випадках проводиться експертне дослідження, підставою для якого є договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовим зверненням (заявою) замовника (юридичної або фізичної особи), з обов`язковим зазначенням його реквізитів, з переліком питань, які підлягають розв`язанню, а також об`єктів, що надаються.

З огляду на п. 1.8 Інструкції № 53/5 підставою для проведення експертизи може бути в тому числі договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовим зверненням особи, реєстраційна картка або інший документ у випадках, передбачених законом.

Як встановлено апеляційним судом, ПП "Партнер СПС" в порядку, передбаченому ст. 101 ГПК України, 09.07.2025 звернулося до Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України із заявою від 08.07.2025 про призначення судової будівельно-технічної експертизи (т. 2, а. с. 61).

В той же час, 29.07.2025 експертом було оглянуто спірне приміщення за адресою: Вінницька область, Гайсинський район, м. Ладижин, вул. Ентузіастів, 24, що підтверджується актом від 29.07.2025, підписаним в тому числі представником КП "Ладижинська міська лікарня" (т. 2, а. с. 107 на звороті).

Тобто саме на підставі заяви ПП "Партнер СПС" від 08.07.2025 про призначення судової будівельно-технічної експертизи судовий експерт приступив до проведення експертизи та здійснив огляд спірного приміщення 29.07.2025.

Також до матеріалів справи долучені договір про надання послуг від 29.08.2025 № 25, укладений між Вінницьким науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України та ПП "Партнер СПС", п. 1 якого передбачено, що замовник доручає, платник оплачує, а виконавець бере на себе зобов`язання щодо надання послуг з проведення будівельно - технічної експертизи (т. 2, а. с. 88-91).

На виконання умов вказаного договору, сторонами підписано акт здачі-прийняття робіт від 29.08.2025 на суму 12 836, 16 грн, який оплачено ПП "Партнер СПС", що підтверджується платіжною інструкцією від 29.08.2025 № 3142 (т. 2, а. с. 92).

Вказаними доказами в сукупності спростовуються доводи Ладижинської міської ради про те, що висновок експертизи від 01.09.2025 № СЕ-19/102-25/15395-БТ є неналежним та недопустимим доказом, який отримано з порушенням вимог закону.

Щодо посилань Ладижинської міської ради про постановлення окремої ухвали відносно експерта Корчинського О.А. (експертної установи) та допущення експертом порушень при складанні висновку, суд враховує таке.

Згідно із ч. 1, 11 ст. 246 ГПК України, суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. Окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, який повинен надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк. За відповідним клопотанням прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено.

В розумінні наведеної норми окрема ухвала суду є процесуальним засобом необхідного належного реагування (судового впливу) на порушення законності, а також на причини та умови, що цьому сприяли, які виявлені під час судового розгляду.

Виходячи з положень частини 5 статті 246 Господарського процесуального кодексу України, в окремій ухвалі суд має зазначити чіткі норми законодавства, яке порушується, та обґрунтувати в чому саме полягає таке порушення.

Суд зауважує, що постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду, яке він може реалізувати у випадку виявлення при вирішенні спору по суті порушення певним органом чи особою вимог законодавства (аналогічний висновок міститься у пункті 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.11.2019 у справі №171/2124/18, у пункті 72 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2018 у справі № 521/18287/15-ц).

Суд не постановляє окремих ухвал за клопотаннями сторін (аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.02.2022 у справі № 750/3192/14 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2024 у справі № 921//357/20).

З огляду на викладене, суд не вбачає правових підстав для задоволення клопотання Ладижинської міської ради про постановлення окремої ухвали у справі з підстав, передбачених статтею 246 ГПК України.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для визнання недійсним договору оренди № 262 від 02.08.2024, тому вимоги первісного позову про стягнення з ПП "Партнер СПС" 69 843, 62 грн заборгованості з орендної плати, 4 787, 60 грн пені, 1 411, 44 грн інфляційних втрат та 508, 33 грн 3 % річних у зв`язку із неналежним виконанням умов договору оренди № 262 нерухомого майна від 02.08.2024, не підлягають задоволенню, оскільки такий договір не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Щодо позовної вимоги про застосування двосторонньої реституції в силу ст. 216 ЦК України шляхом стягнення з Ладижинської міської ради на користь ПП "ПАРТНЕР-СПС" понесених витрат, а саме: суми забезпечувального депозиту в розмірі 17 050 грн; суми авансового внеску орендної плати в розмірі 20 460 грн; витрат на проведення оцінки майна в розмірі 3 600 грн; витрат на проведення технічного обстеження, розробку проєктів реконструкції, проведення експертиз проєктів реконструкції в сумі 110 000 грн, то суд зазначає наступне.

Недійсність договору як приватноправова категорія спрямована на недопущення порушення приватних прав та інтересів або ж їх відновлювати. До правових наслідків недійсності правочину належить те, що він не створює юридичних наслідків. Тобто, правовим наслідком недійсності договору є по своїй суті "нівелювання" правового результату, породженого таким договором (тобто вважається, що не відбулося переходу, набуття, зміни, встановлення або припинення прав взагалі).

Загальним майновим наслідком недійсності правочину є реституція (лат. restitutio - "відновлення") - повернення становища сторін недійсного правочину у початковий стан.

Реституція як спосіб захисту порушеного права закріплена у статті 216 ЦК України, відповідно до частини першої якої недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (у цій нормі матеріального права закріплено саме двосторонню реституцію).

Реституція визначає спеціальний наслідок недійсного правочину, а тому її ознаки та особливості застосування безпосередньо пов`язані із природою самого недійсного правочину.

Суд приймає до уваги правову природу орендних відносин та вказує, що фактичне користування майном на підставі договору оренди в разі визнання його недійсним (нікчемним) унеможливлює застосування наслідків недійсності правочину відповідно до статті 216 ЦК України, оскільки використання майна - "річ" безповоротна, і відновити первісне положення сторін практично неможливо.

Колегія суддів зазначає, що ПП "ПАРТНЕР-СПС" заперечує обставини фактичного користування майном, однак у справі наявний акт прийому-передачі нерухомого майна від 02.08.2024, який підписаний в тому числі ПП "ПАРТНЕР-СПС" (орендар), згідно якого останній прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення для розміщення пункту забору біологічного матеріалу, яке розташоване за адресою: м. Ладижин, вул. Ентуазістів, 24, на першому поверсі будівлі 1-го лікувального корпусу (літ. А) на строк із 02.08.2024 до 01.07.2029.

Із урахуванням викладеного, колегія суддів вказує, що фактичне користування майном на підставі договору оренди унеможливлює у разі його недійсності (нікчемності) проведення між сторонами двосторонньої реституції, тому такий договір є недійсним з моменту його вчинення, а зобов`язання (права та обов`язки) за цим недійсним (нікчемним) правочином - припиняються на майбутнє (що узгоджується зі змістом вимог статті 236 ЦК України).

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що у процесуальному законодавстві діє принцип "jura novit curia" ("суд знає закони"), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Активна роль суду в господарському процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, при вирішенні спору суд в межах своїх процесуальних функціональних повноважень та в межах позовних вимог встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки ін.) правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець указує саме на "норму права", що є значно конкретизованим, аніж закон. Більше того, з огляду на положення ГПК України така функціональність суду носить імперативний характер. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходять своє відображення в судовому рішенні, зокрема у його мотивувальній й резолютивній частинах.

Із урахуванням вказаного, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Як встановлено апеляційним судом, пунктом 10.1. Розділу І "Змінювані умови договору" договору оренди від 02.08.2024 № 262 передбачено розмір авансового внеску орендної плати в сумі 20 460 грн.

Також пунктом 11 Розділу І "Змінювані умови договору" договору оренди від 02.08.2024 №262 встановлено суму забезпечувального депозиту в сумі 17 050 грн

На виконання умов п. п. 10.1., 11 Розділу І "Змінювані умови договору" договору оренди від 02.08.2024 № 262, ПП "ПАРТНЕР-СПС" було сплачено суму забезпечувального депозиту в сумі 17 050 грн та розмір авансового внеску орендної плати в сумі 20 460 грн, що підтверджується платіжними інструкціями від 02.08.2024 № 2569 № 2570 (т. 1, а. с. 178).

З огляду на те, що договір від 02.08.2024 № 262 підлягає визнанню недійсним, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з Ладижинської міської ради на користь ПП "ПАРТНЕР-СПС" понесених витрат, а саме: суми забезпечувального депозиту в розмірі 17 050 грн та авансовий внесок орендної плати в сумі 20 460 грн, які сплачені на виконання умов договору.

В той же час, суд апеляційної інстанції вважає, що відсутні підстави для стягнення з Ладижинської міської ради на користь ПП "ПАРТНЕР-СПС" витрат на проведення оцінки майна в розмірі 3 600 грн, оскільки п. 6.3. Розділу І "Змінювані умови договору" договору оренди від 02.08.2024 № 262 передбачено витрати саме балансоутримувача, пов`язані із проведенням оцінки майна в сумі 3 000 грн.

При цьому, на виконання умов п. 6.3. Розділу І "Змінювані умови договору" договору оренди від 02.08.2024 № 262, ПП "ПАРТНЕР-СПС" було сплачено на користь КП "Ладижинська міська лікарня" витрати на проведення оцінки майна в розмірі 3 600 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 12.08.2024 № 2584 (т. 1, а. с. 179).

Отже, з огляду на те, що вимога про стягнення 3 600 грн витрат на проведення оцінки майна заявлена до Ладижинської міської ради, а кошти фактично сплачені на користь балансоутримувача - КП "Ладижинська міська лікарня" та згідно п. 6.3. Розділу І "Змінювані умови договору" договору оренди від 02.08.2024 № 262 є витратами саме балансоутримувача, то суд апеляційної інстанції відмовляє в задоволенні зустрічного позову в цій частині.

Також ПП "ПАРТНЕР-СПС" просить стягнути з Ладижинської міської ради витрати на проведення технічного обстеження, розробку проєктів реконструкції, проведення експертиз проєктів реконструкції в сумі 110 000 грн.

Дана сума складається з наступних платежів: 30 000 грн (плата за проведення експертизи щодо дотримання вимог до сан. та епідем. та пожежної безпеки нежитл. приміщення), що підтверджується платіжною інструкцією від 21.08.2024 № 2613 (т. 1, а. с. 157); 30 000 грн (плата за проведення експертизи щодо дотримання вимог до сан. та епідем. та пожежної безпеки нежитл. приміщення), що підтверджується платіжною інструкцією від 21.08.2024 № 2614 (т. 1, а. с. 176) та 50000 грн (оплата послуг з технічного обстеження нежитлового приміщення), що підтверджується платіжною інструкцією від 21.08.2024 № 2612 (т. 1, а. с. 191).

Колегія суддів зазначає, що вказані витрати на проведення технічного обстеження, розробку проєктів реконструкції, проведення експертиз проєктів реконструкції в загальній сумі 110 000 грн є фактично сумою оплати послуг експертних установ/фахівців з проведення обстеження приміщення, та не передбачені умовами договору оренди від 02.08.2024 № 262.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ПП "ПАРТНЕР-СПС" не доведено у даній справі наявності підстав для стягнення вказаних витрат з Ладижинської міської ради в порядку ст. 216 ЦК України.

Щодо позовної вимоги про визнання недійсними результатів електронного аукціону, оформленого протоколом № LLE001-UA-020 від 09.07.2024, то суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом статей 3, 15, 16 ЦК правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце. У цьому висновку Суд спирається на подібні висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі № 920/1771/14 та постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 910/23369/17).

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам необхідно виходити також із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (постанова від 05.06.2018 у справі №338/180/17 (пункт 57)), тому суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу (див. mutatis mutandis висновків, сформульованих у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц (пункти 72- 76)).

Вирішуючи господарський спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові необхідно відмовити.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.09.2022 у справі №910/12525/20 виснувала про те, що торги є правочином. Якщо вони завершуються оформленням договору купівлі-продажу, то оскаржити можна договір, а вимоги про визнання недійсними торгів (аукціону) та протоколу електронного аукціону не є належними та ефективними способами захисту.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, за результатами проведеного аукціону, оформленого протоколом № LLE001-UA-020 від 09.07.2024 між Ладижинською міською радою (орендодавець), ПП "ПАРТНЕР-СПС" (орендар) та КП "Ладижинська міська лікарня" Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області (балансоутримувач) укладено договір оренди від 02.08.2024 № 262 нерухомого майна, що належить до комунальної власності Ладижинської територіальної громади.

Отже, у справі, що розглядається, аукціон завершився укладенням договору.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ПП "ПАРТНЕР-СПС" обрало неналежний та неефектний спосіб захисту свого права, адже визнання в судовому порядку недійсними результатів електронного аукціону не вплине на правове становище позивача (за зустрічним позовом), оскільки протокол, в якому відображено результати електронного аукціону, вже вичерпав свою дію внаслідок укладання договору оренди.

Щодо додаткового рішення Господарського суду Вінницької області від 13.10.2025 у справі № 902/580/25, то суд зазначає наступне.

Щодо заяви КП "Ладижинська міська лікарня" про ухвалення додаткового рішення та стягнення із ПП "ПАРТНЕР-СПС" витрат на правничу допомогу в розмірі 39 500 грн, суд зазначає таке.

У первісному позові КП "Ладижинська міська лікарня" вказало, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу складає 25 000 грн. Користуючись своїм правом, передбаченим ч. 8 ст. 129 ГПК України, в позовній заяві позивач зазначив, що докази остаточного розміру понесених судових витрат буде подано протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

На підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 39500 грн, КП "Ладижинська міська лікарня" надано до суду першої інстанції копії: договору №1-04/25/151 від 22.04.2025; додаткової угоди № 1 до договору № 1-04/25/151 від 22.04.2025; акту виконаних робіт № б/н від 11.06.2025 на суму 17 500 грн; докази оплати послуг адвоката по акту № б/н від 11.06.2025, платіжна інструкція № 5937 від 30.06.2025; акту виконаних робіт № б/н від 29.09.2025 на суму 17500 грн; докази оплати послуг адвоката по акту № б/н від 29.04.2025, платіжна інструкція №5938 від 30.06.2025; акту виконаних робіт № б/н від 16.09.2025 на суму 4 500 грн; від 24.09.2025; докази оплати послуг адвоката по акту № б/н від 16.09.2025, платіжна інструкція №6258 від 25.09.2025; звіт до акту виконаних робіт від 16.09.2025; чеки на придбання пального від 10.09.2025; наказ про відрядження адвоката № 9/9 від 09.09.2025; копія посвідчення про відрядження адвоката.

Так, згідно з умовами пункту 4.2 договору про надання правової допомоги № 1-04/25/151 від 22.04.2025 (далі - договір), укладеного між КП "Ладижинська міська лікарня" та АО "Дерев`янчук, Макаренко та Партнери", клієнт зобов`язаний виплатити адвокату на умовах цього договору витрати адвоката та винагороду. Пунктом 6.1 договору передбачено, що загальна вартість договору становить 39 500 грн. Договір вступає в дію з дати його підписання та діє до дати отримання клієнтом рішення суду, яким закінчується розгляд справи та яке набрало законної сили, але не пізніше ніж до 31 грудня 2025 (п. 7.1 договору).

Дослідивши надані КП "Ладижинська міська лікарня" докази, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне відзначити, що акти виконаних робіт та додані до них розрахунки містять наступний перелік послуг в загальному розмірі 39 500 грн витрат на професійну правничу допомогу, які включали в себе: 17 500 грн підготовка позовної заяви з додатками до Господарського суду Вінницької області, які адвокат передав клієнту для подачі до суду (5 год.); 10 500 грн аналіз зустрічної позовної заяви від 27.05.2025 на предмет її обґрунтованості та законності та підготовлення для подачі в суд відзиву на зустрічну позовну заяву (3 год.); 5 250 грн - аналіз зустрічної позовної заяви від 27.05.2025 на предмет її відповідності вимогам ГПК України та підготовлено для подачі в суд заяву про повернення зустрічного позову ПП "Партнер-СПС" (1,5 год.); 1750 грн - аналіз клопотання ПП "Партнер-СПС" про призначення у справі будівельно-технічної експертизи та підготовка для подачі в суд заперечення проти призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи (0,5 год.); 4 500 грн витрати адвоката на придбання пального (2205,51 грн), добові (800 грн), підготовка до судового засідання (1494,90 грн).

Як вбачається з даного переліку, послуга "аналіз зустрічної позовної заяви від 27.05.2025 на предмет її обґрунтованості та законності та підготовлення для подачі в суд відзиву на зустрічну позовну заяву" включає в себе таку послугу як "аналіз зустрічної позовної заяви від 27.05.2025 на предмет її відповідності вимогам ГПК України та підготовлено для подачі в суд заяву про повернення зустрічного позову ПП "Партнер-СПС", тому вимога про стягнення коштів за надання зазначеної послуги є необґрунтованою.

Також щодо витрат адвоката на "придбання пального (2205,51 грн), добових (800 грн), підготовки до судового засідання (1494,90 грн)", то суд вважає їх необґрунтованими, оскільки вирішуючи питання про відшкодування витрат стороні, пов`язаних із прибуттям до суду, необхідно виходити з конкретних обставин справи, зважаючи на вид транспорту, яким скористалась особа, а також документи, подані нею на підтвердження здійснення цих витрат. Якщо на підтвердження здійснених стороною витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, подано документи щодо проїзду транспортом загального користування, то такі витрати повинні бути відшкодовані у розмірі вартості квитка, з урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством. Такі витрати також можуть бути відшкодовані у розмірі витрат на пально-мастильні матеріали, з урахуванням встановлених норм за 1 кілометр пробігу, якщо вони підтверджені документально. Аналогічна правова наведена у постановах Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18, від 12.07.2022 у cправі № 903/261/21.

Таким чином, достатніми доказами на підтвердження понесених витрат, пов`язаних з прибуттям адвоката у судові засідання власними автотранспортами є: копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, квитанція про купівлю палива, розрахунок відстані по маршруту для переїзду до суду, розрахунок витрат палива транспортним засобом.

Однак позивачем (за первісним позовом) не надано належних та допустимих доказів, які б дозволили встановити відстань, яку фактично подолав адвокат з м. Київ до м. Вінниці та у зворотному напрямку, не зазначено вид транспорту, яким він скористався для здійснення поїздки, а також не надано документів, що підтверджують понесення відповідних витрат, зокрема квитанцій на придбання пального на АЗС для прибуття до господарського суду Вінницької області на власному транспортному засобі.

В той же час, суд апеляційної інстанції зазначає, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат, господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч. ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Апеляційний господарський суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

Суд також звертає увагу на те, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд апеляційної інстанції частково скасував рішення Господарського суду Вінницької області від 22.09.2025, відмовив у задоволенні первісного позову та частково задоволив вимоги зустрічного позову, оцінюючи витрати КП "Ладижинська міська лікарня" на правничу допомогу в суді першої інстанції із урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також часу, який міг би витратити адвокат, враховуючи обґрунтованість та пропорційність розміру судових витрат, а також вимоги ст. 129 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відшкодування витрат КП "Ладижинська міська лікарня" на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 10 000 грн за рахунок ПП "Партнер-СПС".

На думку суду зазначена сума витрат на професійну правничу допомогу є співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, зважаючи на складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг з урахуванням часу здійснення представництва у суді першої інстанції.

Щодо заяви Ладижинської міської ради про ухвалення додаткового рішення та стягнення із ПП "ПАРТНЕР-СПС" витрат на правничу допомогу в розмірі 82 749, 02 грн, суд зазначає таке.

У відзиві на зустрічну позовну заяву, Ладижинська міська рада вказала, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу складає 80 000 грн. Користуючись своїм правом, передбаченим ч. 8 ст. 129 ГПК України, у відзиві на зустрічну позовну заяву заявник зазначив, що докази остаточного розміру понесених судових витрат буде подано протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

На підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 82749,02 грн, Ладижинська міська рада подала до суду першої інстанції копії: договору № 210 від 09.06.2025; додаткової угоди № 1 від 24.09.2025; актів приймання-здавання виконаних робіт по наданню юридичних послуг № 1 від 24.06.2025, № 2 від 15.09.2025, № 3 від 24.09.2025; платіжної інструкції № 434 від 27.06.2025; платіжної інструкції № 658 від 17.09.2025, ордер на надання правничої допомоги серії АА №1494510 від 09.06.2025.

Так, згідно з умовами пункту 4.2. договору про надання правової допомоги № 210 від 09.06.2025 (далі - договір), укладеного між АО "Український правовий альянс" та Ладижинською міською радою, клієнт зобов`язаний виплатити адвокату на умовах цього договору витрати адвоката та винагороду. Пунктом 6.1. договору передбачено, що загальна вартість послуг у 2025 році за цим договором становить 70 000 грн. Оплата згідно акту виконаних робіт. В акті виконаних робіт зазначається вчинені юридичні дії, пов`язаною з виконанням умов цього договору відповідно до тарифу на вчинення юридичної дії, який сторони узгодили у п. 6.2 цього договору.

Пунктом 6.2. договору визначено тарифи на вчинення юридичних дій захисту інтересів клієнта по договору: п. 1.2.1 договору (вивчення питання обґрунтованості та законності позовних вимог та обставин справи. Складання необхідних процесуальних документів спрямованих на захист прав та інтересів клієнта у суді першої інстанції) 3000 грн/ год.; п. 1.2.2. договору (участь адвоката в судових засіданнях в господарських судах першої. До вартості засідання не включено вартість відрядження та витрат на дорогу, дані витрати обраховуються окремо по фактичним витратам. До витрат на правничу допомогу включається час витрачений адвокатом для прибуття до суду та очікування початку засідання такі витрати відносяться до судових витрат (ВС/КЦС у справі № 641/7612/16-ц від 01.12.2021) 4500 грн/ засідання (в режимі відеоконференції); п. 1.2.2. договору 7000 грн (засідання (у приміщенні суду); п. 1.2.3. договору (підготовка необхідних процесуальних документів для захисту інтересів клієнта в суді апеляційної інстанції та/чи суді касаційної інстанції) - 4000 грн/ год.; п. 1.2.4 договору (участь адвоката у судових засіданнях у суді апеляційної інстанції та/чи суді касаційної інстанції) 5000 грн/засідання (в режимі відеоконференції); п. 1.2.4 договору 8000 грн/ засідання (у приміщенні суду).

Договір вступає в дію з дати його підписання та діє до 31.12.2025. За згодою сторін договір може бути продовжений шляхом укладання додаткової угоди (п. 9.1 договору).

Дослідивши надані заявником докази, суд апеляційної інстанції зазначає, що акти приймання-здавання виконаних робіт та додані до них розрахунки містять наступний перелік послуг в загальному розмірі 82 749, 02 грн витрат на професійну правничу допомогу, які включали в себе: 30 000 грн підготовка відзиву на зустрічну позовну заяву; 9000 грн підготовка заяви про закриття провадження у справі; 7000 грн участь адвоката у судовому засіданні 23.06.2025; 7000 грн участь у судовому засіданні 14.07.2025 - 12:00, 7000 грн участь адвоката в судовому засіданні 10.09.2025 - 12.00, 2332 грн вартість пального 23.06.2025, 3136,50 грн - витрати на пальне за участь в судовому засіданні 14.07.2025, 2280,52 грн витрати на пальне за участь в судовому засіданні 10.09.2025, 15 000 грн підготовка та подача до суду заяви про повернення без розгляду висновку експерта від 01.09.2025 №СЕ-19/102-25/15395-БТ.

Щодо витрат "вартість пального у загальному розмірі 7 749, 02 грн", то суд зазначає, що адвокатом Савенецькою-Фурс Т.В. не надано належних та допустимих доказів, які б дозволили встановити відстань, яку фактично подолала адвокат з м. Київ до м. Вінниці та у зворотному напрямку, не зазначено вид транспорту, яким вона скористалася для здійснення поїздки, а також не надано документів, що підтверджують понесення відповідних витрат, зокрема квитанцій на придбання пального на АЗС.

В той же час, суд апеляційної інстанції зазначає, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат, господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч. ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Апеляційний господарський суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

Суд також звертає увагу на те, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд апеляційної інстанції частково скасував рішення Господарського суду Вінницької області від 22.09.2025, відмовив у задоволенні первісного позову та частково задоволив вимоги зустрічного позову, оцінюючи витрати Ладижинської міської ради на правничу допомогу в суді першої інстанції із урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також часу, який міг би витратити адвокат, враховуючи обґрунтованість та пропорційність розміру судових витрат, а також вимоги ст. 129 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відшкодування витрат Ладижинській міській раді на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 10 000 грн за рахунок ПП "Партнер-СПС".

На думку суду зазначена сума витрат на професійну правничу допомогу є співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи зважаючи на складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг з урахуванням часу здійснення представництва у суді першої інстанції. Судом враховується, що кожна справа має свою специфіку, а тому враховуючи всі аспекти даної справи, колегія суддів вважає, що для належного представлення інтересів Ладижинської міської ради у цій справі заявлені витрати в частині послуг, наданих на стадії розгляду справи в суді першої інстанції в сумі 10 000 грн, відповідають критеріям реальності та розумності.

Щодо витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Кожен має право на професійну правничу допомогу (стаття 59 Конституції України).

За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 19 цього Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначено в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховують складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Розмір гонорару визначають лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тож одним із принципів господарського судочинства є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, зокрема у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Водночас процесуальне законодавство передбачає критерії, які потрібно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу в судовому спорі. Так, за змістом частин першої та третьої статті 123 і частини четвертої статті 129 ГПК України витрати на професійну правничу допомогу є одним з видів судових витрат, які розподіляють між сторонами залежно від результатів вирішення судової справи.

Частини перша - третя статті 126 ГПК України передбачають, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частина четверта статті 126 ГПК України передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

За частиною п`ятою статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з частиною восьмою статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлює суд на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подають до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Зазначеними нормами права передбачені такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Водночас обов`язок доведення неспівмірності витрат покладено на сторону, яка заявляє відповідне клопотання про зменшення їх розміру.

У розумінні приписів частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Такі висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 911/3312/21.

Водночас у частинах п`ятій - сьомій, дев`ятій статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.

Наведені висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

У постановах від 19.02.2022 у справі № 755/9215/15-ц та від 05.07.2023 у справі №911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у пункті 154 рішення від 28.11.2002 у справі "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат ЄСПЛ зазначив, що за статтею 41 Конвенції він відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму. Крім того, будь-яке клопотання, подане на підставі статті 41 Конвенції, має містити конкретні суми, розбиті на пункти, і супроводжуватися необхідними документами на їх підтвердження, інакше Суд може відхилити це клопотання повністю або частково.

У пункті 268 рішення від 23.01.2014 у справі "East / West Alliance Limited" проти України" за заявою № 19336/04 ЄСПЛ також нагадав, що згідно з практикою Суду заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Отже, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

Як встановлено апеляційним судом, ПП "Партнер-СПС" в апеляційній скарзі повідомляло, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які заявник очікує понести у зв`язку з розглядом апеляційної скарги, складає витрати на оплату судового збору в сумі 21 196, 00 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 45 000 грн відповідно до договору про надання правничої допомоги, платіжної інструкції та акту виконаних робіт; просить стягнути на його користь витрати на оплату судового збору в сумі 21 196 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 45 000 грн.

Також до апеляційної скарги заявник додав: договір про надання правової допомоги від 02.10.2025, ордер серії АВ № 1238689, платіжну інструкцію від 06.10.2025 № 3178 на суму 45 000 грн "оплата за надання правничої допомоги у справі № 902/580/25 згідно договору від 02.10.2025".

Колегія суддів зазначає, що відповідно до умов п. 1.1. договору від 02.10.2025, укладеного між адвокатом Шишковською А.Б. (виконавець) та ПП "Партнер-СПС", замовник доручає, а виконавець бере на себе надання правової допомоги замовнику в обсязі та на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що за надання представницьких послуг згідно договору замовник перераховує виконавцю плату у розмірі 45 000 грн.

На виконання умов договору від 02.10.2025, ПП "Партнер-СПС" сплатило на користь адвоката Шишковської А.Б. 45 000 грн за надані послуги.

Із матеріалів справи судом встановлено, що адвокатом Шишковською А.Б. (виконавець) було підготовлено і подано до суду апеляційні скарги (т. 3, а. с. 2-14, 31-36), заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (т. 3, а. с. 91, 92) та прийнято участь у судових засіданнях 26.11.2025, 10.12.2025 та 17.12.2025.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд апеляційної інстанції частково скасував рішення Господарського суду Вінницької області від 22.09.2025, відмовив у задоволенні первісного позову та частково задоволив вимоги зустрічного позову, оцінюючи витрати ПП "Партнер-СПС" на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції із урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також часу, який міг би витратити адвокат, враховуючи обґрунтованість та пропорційність розміру судових витрат, із урахуванням заперечень сторін, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відшкодування витрат ПП "Партнер-СПС" на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 15 000 грн за рахунок КП "Ладижинська міська лікарня" та Ладижинської міської ради (по 15 000 грн з кожного).

КП "Ладижинська міська лікарня" та Ладижинською міською радою у розумінні статей 76-79 ГПК України не доведено нереальності витрат на професійну правничу допомогу ПП "Партнер-СПС", а також те, що такі послуги не були надані.

Також КП "Ладижинська міська лікарня" у відзивах на апеляційну скаргу зазначало, що попередня (орієнтовна) сума судових витрат на правничу допомогу у Північно - західному апеляційному господарському суді з представництва та захисту інтересів КП "Ладижинська міська лікарня" є величиною розрахунковою та залежить від обсягу наданих правничих послуг, виходячи з тарифів узгоджених сторонами у договорі № 1-04/25/302/1 від 06.11.2025. На виконання приписів ч. 8 ст. 129 ГПК України, КП "Ладижинська міська лікарня" повідомляла суд, що докази понесених судових витрат на правничу допомогу у Північно-західному апеляційному господарському суді будуть подані до суду протягом 5-ти днів з дня ухвалення судом постанови у праві, оскільки витрати на правничу допомогу є величиною розрахунковою та залежить від обсягу наданих послуг, у тому числі кількості поданих до суду процесуальних документів та кількості судових засідань.

КП "Ладижинська міська лікарня" надіслало до суду заяву, в якій просить стягнути з ПП "ПАРТНЕР-СПС" витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 40 000 грн.

До заяви КП "Ладижинська міська лікарня" додано: договір про надання правової допомоги № 1-04/25/302/1 від 06.11.2025, акти виконаних робіт № 1 від 04.12.2025 на суму 26 000 грн, № 2 від 04.12.2025 на суму 4 000 грн, № 3 від 04.12.2025 на суму 9 000 грн, № 3-1 від 04.12.2025 на суму 1 000 грн, ордер серія АА № 1489906 від 07.11.2025.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до умов п. 1 договору № 1-04/25/302/1 від 06.11.2025, укладеного між АО "Дерев`янчук, Макаренко та Партнери" (адвокат) та КП "Ладижинська міська лікарня" (клієнт), клієнт доручає та оплачує, а адвокат зобов`язується надати клієнту правову допомогу та здійснити представництво та захист інтересів клієнта у Північно-західному апеляційному господарському суді у справі № 902/580/25 при розгляді апеляційних скарг ПП "ПАРТНЕР-СПС" на протокольну ухвалу Господарського суду Вінницької області від 23.06.2025, на рішення Господарського суду Вінницької області від 22.09.2025 та на додаткове рішення Господарського суду Вінницької області у справі № 902/580/25.

Згідно розділу 6 договору загальна вартість договору становить 40 000 грн. Розрахунок за надані послуги по цьому договору проводиться на підставі акта виконаних робіт. В акті виконаних робіт зазначається час витрачений адвокатом на вчинення певної юридичної дії, пов`язаної з виконанням умов цього договору та тариф на вчинення юридичної дії, який сторони узгодили у п. 6.2. цього договору.

У п. 6.2. договору сторони визначили тарифи на вчинення юридичних дій з захисту інтересів клієнта по договору.

На виконання умов договору № 1-04/25/302/1 від 06.11.2025 сторонами підписано акти виконаних робіт № 1 від 04.12.2025 на суму 26 000 грн, № 2 від 04.12.2025 на суму 4 000 грн, № 3 від 04.12.2025 на суму 9 000 грн, № 3-1 від 04.12.2025 на суму 1 000 грн.

Із матеріалів справи судом встановлено, що адвокатом Науменко С.В. було підготовлено і подано до суду відзиви на апеляційні скарги (т. 3, а. с. 56-58, 31-36), дебати на стадії розгляду апеляційних скарг (т. 3, а. с. 107-112) та прийнято участь у судових засіданнях 26.11.2025 та 10.12.2025.

В той же час, суд вважає, що роботи, які виконані адвокатом Науменко С.В., не є співмірними із складністю справи та обсягами виконаних робіт (наданих послуг), та є завищеними. На думку суду обґрунтованими є витрати: підготовка і подання відзиву на основне рішення - 10 000 грн; підготовка і подання відзиву на додаткове рішення - 2 000 грн; участь у судових засіданнях 6 000 грн.

При цьому подання до суду такого документу як "дебати на стадії розгляду апеляційних скарг" не передбачено ГПК України, а тому витрати за його підготовку та подання не підлягають відшкодуванню.

В той же час, відповідно до ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд апеляційної інстанції частково скасував рішення Господарського суду Вінницької області від 22.09.2025, відмовив у задоволенні первісного позову та частково відмовив в задоволенні зустрічного позову, оцінюючи витрати КП "Ладижинська міська лікарня" на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції із урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також часу, який міг би витратити адвокат, враховуючи обґрунтованість та пропорційність розміру судових витрат, із урахуванням заперечень сторін, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відшкодування витрат КП "Ладижинська міська лікарня" на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 6 000 грн за рахунок ПП "ПАРТНЕР-СПС".

Також Ладижинська міська рада у відзивах на апеляційні скарги зазначала, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які міська рада понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи з витрат на правову допомогу є величиною розрахунковою та залежить від обсягу наданих послуг, визначається умовами договору, укладеного між Ладижинською міською радою та Адвокатським об`єднанням "Український правовий альянс". Докази про понесені всіх витрат з наданням підтверджуючих документів будуть подані стороною протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, про що сторона робить заяву до закінчення судових дебатів у справі.

Ладижинська міська рада надіслала до суду заяву, в якій просить стягнути з ПП "ПАРТНЕР-СПС" витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 41 500 грн.

До заяви Ладижинська міська рада додано: договір про надання правничої допомоги № 402 від 13.11.2025, додаткову угоду № 1 від 20.11.2025 до договору № 402 від 13.11.2025, акт виконаних робіт № 1 від 08.12.2025 на суму 41 500 грн.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до умов п. 1 договору № 402 від 13.11.2025, укладеного між АО "Український правовий альянс" та Ладижинською міською радою, клієнт доручає та оплачує, а адвокат зобов`язується надати клієнту правову допомогу та здійснити представництво та захист інтересів клієнта як відповідача у справі № 902/580/25.

Згідно розділу 6 договору вартість послуг за цим договором у 2025 році становить 90 000 грн. Оплата згідно акту виконаних робіт. В акті виконаних робіт зазначається вчиненні юридичні дії, пов`язаної з виконанням умов цього договору відповідно до тарифу на вчинення юридичної дії, який сторони узгодили у п. 6.2. цього договору.

У п. 6.2. договору сторони визначили тарифи на вчинення юридичних дій з захисту інтересів клієнта по договору.

На виконання умов договору № 402 від 13.11.2025, сторонами підписано акт виконаних робіт № 1 від 08.12.2025 на суму 41 500 грн. В акті вказано роботи, які виконані адвокатом, зокрема: підготовка і подання відзиву на основне рішення 21 000 грн; підготовка і подання відзиву на додаткове рішення 10 500 грн; участь у судовому засіданні 10 000 грн

Із матеріалів справи судом встановлено, що адвокатом Савецькою-Фурс Т.В. було підготовлено і подано до суду відзиви на апеляційні скарги (т. 3, а. с. 63-70, 75-78), заяви про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції та про обставини, які свідчать про недостовірність доказів, а також прийнято участь у судових засіданнях 26.11.2025, 10.12.2025 та 17.12.2025.

В той же час, суд вважає, що роботи, які виконані адвокатом Савецькою-Фурс Т.В., зокрема: підготовка і подання відзиву на основне рішення (21 000 грн); підготовка і подання відзиву на додаткове рішення (10 500 грн); участь у судових засіданнях (10 000 грн) не є співмірними із складністю справи та обсягами виконаних робіт (наданих послуг), та є завищеними.

На думку суду обґрунтованими є витрати: підготовка і подання відзиву на основне рішення - 10 000 грн; підготовка і подання відзиву на додаткове рішення - 5 000 грн; участь у судових засіданнях 6 000 грн.

В той же час, відповідно до ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд апеляційної інстанції частково скасував рішення Господарського суду Вінницької області від 22.09.2025, відмовив у задоволенні первісного позову та частково відмовив в задоволенні зустрічного позову, оцінюючи витрати Ладижинської міської ради на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції із урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також часу, який міг би витратити адвокат, враховуючи обґрунтованість та пропорційність розміру судових витрат, із урахуванням заперечень сторін, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відшкодування витрат Ладижинській міській раді на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 7 000 грн за рахунок ПП "ПАРТНЕР-СПС".

Окрім того, суд апеляційної інстанції вважає, що відсутні підстави для застосування до ПП "ПАРТНЕР-СПС" заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами та застосовувати до нього заходи, визначенні ГПК України, оскільки у ст. 43 ГПК України міститься лише перелік дій, які можуть трактуватися суддею за суб`єктивною чи об`єктивною думкою в кожному конкретному випадку як зловживання процесуальними правами.

Зловживання процесуальними правами - це правопорушення, яке характеризується умисними недобросовісними діями учасників господарського процесу (їх представників), що спричиняють порушення процесуальних прав інших учасників господарського процесу (їх представників), з метою перешкоджання гарантованому у пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод правосуддю, що є підставою для застосування судом процесуальних санкцій (позбавлення права на процесуальну дію або застосування судом інших негативних юридичних наслідків, передбачених законом). Зловживання правами характеризуються умислом, спрямованим на порушення порядку господарського судочинства.

Із урахуванням викладеного, дії ПП "ПАРТНЕР-СПС", які полягають у поданні до суду першої інстанції клопотання про оголошення перерви у підготовчому провадженні та визначенні у зустрічній позовній заяві відповідачем КП "Ладижинська міська лікарня" не можуть кваліфікуватися як зловживанням процесуальними правами.

Судом апеляційної інстанції звертається увага на те, що у рішенні Європейського суду з прав людини (справа Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010) зазначено, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) не з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За встановлених обставин, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційні скарги ПП "ПАРТНЕР-СПС" підлягають задоволенню частково, протокольну ухвалу Господарського суду Вінницької області від 23.06.2025 слід скасувати, рішення Господарського суду Вінницької області від 22.09.2025 необхідно скасувати частково, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні первісного позову, а зустрічний позов задоволити частково в частині визнання недійсним договору оренди та стягненні суми забезпечувального депозиту в розмірі 17 050 грн та суми авансового внеску орендної плати в розмірі 20 460 грн, в решті вимог зустрічного позову відмовити; додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 13.10.2025 скасувати частково, здійснив розподіл судових витрат згідно даної постанови.

Судовий збір за розгляд зустрічної позовної заяви, апеляційних скарг на основне рішення та протокольну ухвалу покласти на КП "Ладижинська міська лікарня" та Ладижинську міську раду пропорційно до розміру задоволених зустрічних позовних вимог відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційні скарги Приватного підприємства "ПАРТНЕР-СПС" задоволити частково.

2. Скасувати протокольну ухвалу Господарського суду Вінницької області від 23.06.2025 про закриття провадження у справі № 902/580/25 в частині зустрічних позовних вимог про стягнення з Ладижинської міської ради на користь Приватного підприємства "ПАРТНЕР-СПС" суми забезпечувального депозиту в розмірі 17 050 грн; суми авансового внеску орендної плати в розмірі 20 460 грн; витрат на проведення оцінки майна в розмірі 3 600 грн; витрат на проведення технічного обстеження, розробку проектів реконструкції, проведення експертиз проектів реконструкції в сумі 110 000 грн.

3. Рішення Господарського суду Вінницької області від 22.09.2025 скасувати частково.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні первісного позову, а зустрічний позов задоволити частково.

Визнати недійсним договір оренди № 262 від 02.08.2024 нерухомого майна, що належить до комунальної власності Ладижинської міської територіальної громади, який укладений за результатами електронного аукціону, оформленого протоколом № LLE001-UA-020 від 09.07.2024 між Ладижинською міською радою, Приватним підприємством "ПАРТНЕР-СПС" та Комунальним підприємством "Ладижинська міська лікарня" Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області.

Стягнути з Ладижинської міської ради (24321, Вінницька обл., Гайсинський р-н, м. Ладижин, вул. П. Крачика, 4, ) на користь Приватного підприємства "ПАРТНЕР-СПС" (24321, Вінницька обл., Гайсинський р-н, м. Ладижин, вул. П. Крачика, 17а, ) суму забезпечувального депозиту в розмірі 17 050 грн та суму авансового внеску орендної плати в розмірі 20 460 грн.

В задоволенні вимог зустрічного позову про стягнення витрат на проведення оцінки майна в розмірі 3 600 грн та витрат на проведення технічного обстеження, розробку проєктів реконструкції, проведення експертиз проєктів реконструкції в сумі 110 000 грн, відмовити.

Рішення Господарського суду Вінницької області від 22.09.2025 в частині відмови в задоволенні вимог зустрічного позову про визнання недійсними результатів електронного аукціону, оформленого протоколом № LLE001-UA-020 від 09.07.2024, залишити без змін.

4. Додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 13.10.2025 скасувати частково.

Ухвалити нове рішення, яким клопотання представника Комунального підприємства "Ладижинська міська лікарня" Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області № б/н від 26.09.2025 про ухвалення додаткового рішення задоволити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "ПАРТНЕР-СПС" (24321, Вінницька обл., Гайсинський р-н, м. Ладижин, вул. П. Крачика, 17а, ) на користь Комунального підприємства "Ладижинська міська лікарня" Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області (24321, Вінницька обл., Гайсинський р-н, м. Ладижин, вул. Ентузіастів, 24, ) 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.

Клопотання представника Ладижинської міської ради № б/н від 26.09.2025 про ухвалення додаткового рішення задоволити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "ПАРТНЕР-СПС" (24321, Вінницька обл., Гайсинський р-н, м. Ладижин, вул. П. Крачика, 17а, ) на користь Ладижинської міської ради (24321, Вінницька обл., Гайсинський р-н, м. Ладижин, вул. П. Крачика, 4, ) 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.

5. Стягнути з Комунального підприємства "Ладижинська міська лікарня" Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області (24321, Вінницька обл., Гайсинський р-н, м. Ладижин, вул. Ентузіастів, 24, ) на користь Приватного підприємства "ПАРТНЕР-СПС" (24321, Вінницька обл., Гайсинський р-н, м. Ладижин, вул. П. Крачика, 17а, ) 1 889, 47 грн судового збору за розгляд зустрічної позовної заяви, 1514 грн судового збору за подання апеляційної скарги на протокольну ухвалу Господарського суду Вінницької області від 23.06.2025 та 5 105, 21 грн судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Вінницької області від 22.09.2025.

6. Стягнути з Ладижинської міської ради (24321, Вінницька обл., Гайсинський р-н, м. Ладижин, вул. П. Крачика, 4, ) на користь Приватного підприємства "ПАРТНЕР-СПС" (24321, Вінницька обл., Гайсинський р-н, м. Ладижин, вул. П. Крачика, 17а, ) 1 889, 47 грн судового збору за розгляд зустрічної позовної заяви, 1514 грн судового збору за подання апеляційної скарги на протокольну ухвалу Господарського суду Вінницької області від 23.06.2025 та 5 105, 21 грн судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Вінницької області від 22.09.2025.

7. Стягнути з Комунального підприємства "Ладижинська міська лікарня" Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області (24321, Вінницька обл., Гайсинський р-н, м. Ладижин, вул. Ентузіастів, 24, ) на користь Приватного підприємства "ПАРТНЕР-СПС" (24321, Вінницька обл., Гайсинський р-н, м. Ладижин, вул. П. Крачика, 17а, ) 15 000 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

8. Стягнути з Ладижинської міської ради (24321, Вінницька обл., Гайсинський р-н, м. Ладижин, вул. П. Крачика, 4, ) на користь Приватного підприємства "ПАРТНЕР-СПС" (24321, Вінницька обл., Гайсинський р-н, м. Ладижин, вул. П. Крачика, 17а, ) 15 000 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

9. Стягнути з Приватного підприємства "ПАРТНЕР-СПС" (24321, Вінницька обл., Гайсинський р-н, м. Ладижин, вул. П. Крачика, 17а, ) на користь Комунального підприємства "Ладижинська міська лікарня" Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області (вул. Ентузіастів, 24, м. Ладижин, Гайсинський р-н, Вінницька обл., 2432, ) 6 000 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

10. Стягнути з Приватного підприємства "ПАРТНЕР-СПС" (24321, Вінницька обл., Гайсинський р-н, м. Ладижин, вул. П. Крачика, 17а, ) на користь Ладижинської міської ради (вул. П. Кравчика, 4, м. Ладижин, Гайсинський р-н, Вінницька обл., 24321, ) 7 000 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

11. Видачу судових наказів доручити Господарському суду Вінницької області.

12. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду, відповідно до ст. ст. 287-291 ГПК України.

13. Справу повернути до Господарського суду Вінницької області.

Постанова буде виготовлена з окремою думкою судді Мельника О.В.

Повний текст постанови складений 02 січня 2026

Головуючий суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Петухов М.Г.