РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.10.2025Справа № 910/7378/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В., за участю секретаря судового засідання Шмиги В.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи №910/7378/25

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юзефо-Миколаївська біогазова компанія»

до Державного підприємства «Гарантований покупець»

про стягнення 18843229,62 грн

Представники учасників справи:

від позивача: Гелемей Ю.М.;

від відповідача: Курдюмов М.М..

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юзефо-Миколаївська біогазова компанія» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Гарантований покупець» (далі - відповідач) про стягнення 18843229,62 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором №1097/01 від 05.12.2019 не в повному обсязі розрахувався за електричну енергію поставлену за «зеленим тарифом», у зв`язку з чим позивачем заявлено до стягнення основний борг у розмірі 18664171,06 грн, 3% річних у розмірі 94261,67 грн та інфляційні втрати у розмірі 84796,89 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/7378/25, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, встановлено сторонам строки на подачу заяв по суті спору та призначено підготовче засідання у справі на 29.07.2025.

10.07.2025 року через відділ діловодства суду від Державного підприємства «Гарантований покупець» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечив та вказав, що строк виконання зобов`язань з оплати вартості поставленої електричної енергії за «зеленим» тарифом не настав, оскільки в новій редакції п. 11.4 гл. 11 Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, затвердженого постановою НКРЕКП №641 від 26.04.2019 (у редакції постанови НКРЕКП від 24.01.2024 № 178) (далі - Порядок №641) обов`язок відповідача з оплати напряму залежить від виконання ПАТ «НЕК «Укренерго», як ОСП, зобов`язань по договору про надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, а враховуючи наявність у НЕК Укренерго перед ДП «Гарантований покупець» заборгованості станом на 30.04.2025 у розмірі 16,303 млрд. грн, зобов`язання відповідача з оплати електричної енергії у розумінні ч. 1 ст. 530 ЦК України, є таким, що не настало. Також, відповідач у відзиві зазначає про право на зменшення розрахунків із продавцем за «зеленим» тарифом на суму неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії та вартості відхилення, а відтак враховуючи наявну заборгованість позивача перед відповідачем за вищезгадані послуги, позовні вимоги у заявленому розмірі не підлягають задоволенню. Крім того, відповідач заперечує проти стягнення з нього 3% річних та інфляційних втрат в порядку статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки строк виконання зобов`язання зі сплати вартості поставленої електричної енергії не настав, і за своєю суттю «зелений» тариф покриває позивачу в повній мірі всі можливі збитки, які останній може понести внаслідок виконання спірного договору.

15.07.2025 року до відділу діловодства суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «Юзефо-Миколаївська біогазова компанія» надійшла відповідь на відзив, в якій позивач проти доводів відповідача заперечив та вказав, що посилання на неналежне виконання ПАТ «НЕК «Укренерго» власних зобов`язань перед відповідачем не є відкладальною умовою та не може впливати на належність виконання ДП «Гарантований покупець» обов`язків за договором №1097/01 від 05.12.2019 перед позивачем. Посилання на відсутність правових підстав для нарахування та стягнення 3% річних та інфляційних втрат є безпідставними, оскільки розраховані та заявлені до стягнення в порядку статті 625 Цивільного кодексу України кошти не є штрафними санкціями в розумінні закону, а лише є способом захисту майнового права та інтересу кредитора.

23.07.2025 року до відділу діловодства суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від Державного підприємства «Гарантований покупець» надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких відповідач вказав, що строк виконання зобов`язань відповідачем перед позивачем з оплати поставленої електричної енергії в силу приписів Порядку №641 не настав, більше того, позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивач має заборгованість перед позивачем у сумі 24488971,10 грн і відповідач вправі зменшити рівень розрахунків із позивачем на цю суму, як продавцем за «зеленим» тарифом. Відповідач також просив суд з посиланням на висновки Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 зменшити нараховані та заявлені до стягнення в порядку статті 625 Цивільного кодексу України 3% річних.

У судовому засіданні 29.07.2025, виходячи з того, що судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи для розгляду по суті.

У судовому засіданні 21.10.2025 представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити; представник відповідача заперечив проти позовних вимог, просив відмовити.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні.

У судовому засіданні з розгляду справи по суті 21.10.2025 року судом проголошено перехід до стадії ухвалення судового рішення, проте з огляду на складність справи судом відкладено ухвалення та проголошення судового рішення до 30.10.2025 року.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 30.10.2025 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

05.12.2019 року між Державним підприємством «Гарантований покупець» (далі - гарантований покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юзефо-Миколаївська біогазова компанія» (далі - виробник за «зеленим» тарифом) було підписано договір №1097/01 (далі - договір), предметом якого за умовами пункту 1.1 є обов`язок виробника за «зеленим» тарифом продавати, а гарантованого покупця купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену виробником за «зеленим» тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26 квітня 2019 року №641 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 3.1 договору обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається відповідно до положень глави 8 Порядку на підставі даних обліку, наданих гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до глави 7 Порядку.

Розрахунок за куплену гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок виробника за «зеленим» тарифом, з урахуванням ПДВ (пункту 3.2 договору).

Згідно пункту 3.3 договору оплата товарної продукції (електричної енергії), купленої гарантованим покупцем у виробників за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, та формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії здійснюються відповідно до положень глави 10 Порядку.

Пунктом 7.4 договору сторони встановили, що якщо виробник за «зеленим» тарифом є суб`єктом господарювання, який має ліцензію на провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії, і регулятор вже встановив «зелений» тариф виробнику, договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє на строк дії «зеленого» тарифу (до 01 січня 2030 року).

Якщо виробник за «зеленим» тарифом є суб`єктом господарювання, який має намір виробляти електричну енергію з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), і договір підписується до будівництва та/або введення експлуатацію відповідних об`єктів виробництва електричної енергії виробника за «зеленим» тарифом та до встановлення «зеленого» тарифу для виробника за «зеленим» тарифом регулятором: глави 1,6 - 8 договору набирають чинності з дати підписання сторонами договору; глави 2 - 5 договору набирають чинності з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому виконано останню з таких умов: 1) виробником за «зеленим» тарифом отримано ліцензію на провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії; 2) виробнику за «зеленим» тарифом встановлено «зелений» тариф; 3) виробником за «зеленим» тарифом укладено договір про врегулювання небалансів електричної енергії (пункт 7.5 договору).

16.02.2024 року між Державним підприємством «Гарантований покупець», як гарантованим покупцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юзефо-Миколаївська біогазова компанія», як продавцем, було укладено додаткову угоду №2013/07/24 до договору від 05.12.2019 року №1097/01 (далі - додаткова угода), за умовами якої сторони дійшли згоди в преамбулі договору слова «продавець за «зеленим» тарифом» змінити словом «продавець» та глави 1-8 договору замінити главами 1-9 в новій редакції (надалі умови договору №1097/01 від 05.12.2019 наводяться в редакції додаткової угоди №2013/07/24 від 16.02.2024).

Так, за умовами пункту 1.1 договору продавець зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати електричну енергію в точках комерційного обліку електричної енергії, відпущену генеруючими одиницями продавця, включеними до балансуючої групи гарантованого покупця, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та чинного законодавства України, у тому числі Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел, затвердженого постановою НКРЕКП від 26 квітня 2019 року №641 (далі - Порядок).

Пунктом 2.1 договору встановлено, що сторони визнають свої зобов`язання згідно з законами України «Про ринок електричної енергії», «Про альтернативні джерела енергії», Порядком, Правилами ринку, затвердженими постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 307, Правилами ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку, затвердженими постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 308, договором про участь у балансуючій групі гарантованого покупця та керуються їх положеннями і положеннями чинного законодавства України при виконанні цього договору.

Купівля-продаж електричної енергії за цим договором здійснюється за умови включення генеруючих установок продавця до балансуючої групи гарантованого покупця (пункт 2.2 договору).

За умовами пунктів 2.3, 2.4 договору продавець здійснює продаж електричної енергії гарантованому покупцю за встановленим Регулятором для кожної генеруючої одиниці «зеленим» тарифом з урахуванням надбавки до нього, та іншими цінами, у випадках, передбачених Законом України «Про ринок електричної енергії» та Порядком, у національній валюті України. Вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавця у розрахунковому місяці, визначається відповідно до Порядку.

Згідно пункту 3.1 договору обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається на підставі даних комерційного обліку, наданих гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до Порядку.

Відповідно до пункту 3.2 договору розрахунок за куплену гарантованим покупцем електричну енергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок продавця, з урахуванням ПДВ. Гарантований покупець та продавець при виникненні взаємної однорідної заборгованості мають право за взаємною згодою проводити зарахування зустрічних однорідних вимог, що оформлюється сторонами в установленому законодавством порядку.

Оплата електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавців у розрахунковому місяці, формування актів купівлі-продажу електричної енергії здійснюються відповідно до Порядку (пункт 3.3 договору).

Умовами пункту 4.1 договору передбачено, що продавець має право вимагати від гарантованого покупця повну та своєчасну оплату товарної продукції відповідно до глави 3 цього договору.

Пунктами 6.1 та 6.3 договору перебачено, що усі спори, суперечки, претензії та розбіжності між сторонами, що можуть виникати з умов цього договору чи у зв`язку з ним (далі - спір), вирішуватимуться, у першу чергу, шляхом переговорів. Сторони можуть звернутися до Центру з вирішення спорів та переговорів Секретаріату Енергетичного співтовариства щодо сприяння в мировому вирішенні таких спорів у порядку, встановленому Процедурним актом Секретаріату Енергетичного співтовариства 2016/3/ECS про заснування Центру з вирішення спорів та переговорів (далі - Процедурний акт). Якщо спір, що вирішується в порядку, встановленому Процедурним актом, не може бути вирішено протягом строку, передбаченого Процедурним актом Секретаріату Енергетичного співтовариства 2016/3/ECS, такий спір підлягає вирішенню відповідно до пунктів 6.2 або 6.4 цієї глави.

Цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє на строк дії «зеленого» тарифу (пункт 7.4 договору).

За умовами пункту 7.5 договору якщо цей договір укладається до початку будівництва та/або введення в експлуатацію відповідних об`єктів виробництва електричної енергії продавця та/або до встановлення «зеленого» тарифу для продавця регулятором: 1) глави 1, 6 та 7 цього договору набирають чинності з дня підписання сторонами цього договору; 2) глави 2 - 5 цього договору набирають чинності з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому виконано останню з таких умов: продавцем отримано ліцензію на провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії, у випадку коли отримання ліцензії передбачено чинним законодавством; продавцю встановлено «зелений» тариф; продавець уклав із оператором системи передачі договір про врегулювання небалансів; продавець надав перелік місць встановлення приладів та систем розрахункового обліку електричної енергії по кожній генеруючій одиниці, що є додатком до цього договору, форма якого оприлюднена на вебсайті гарантованого покупця (погоджується кандидатом у продавці за «зеленим» тарифом та відповідним ОСР або ОСП); продавець надав однолінійну схему розташування приладів розрахункового обліку електричної енергії кожної генеруючої одиниці кандидата у продавці за «зеленим» тарифом із зазначенням точок комерційного обліку електричної енергії та меж балансової належності електричних мереж, погоджених кандидатом у продавці за «зеленим» тарифом та відповідним ОСР або ОСП; продавець уклав з ОСП договір про надання послуги із зменшення навантаження, у випадку, встановленому статтею 68 Закону України «Про ринок слектричної енергії» для кандидата у виробники за «зеленим» тарифом.

Сторонами не заперечується факт укладення договору від 05.12.2019 року №1097/01 та додаткової угоди №2013/07/24 від 16.02.2024 та не оспорюється правомірність зазначених правочинів, а тому в силу встановленої ст. 204 Цивільного кодексу України презумпції правомірності правочину, їх положення беруться судом до уваги при розгляді спору.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов укладеного договору та взятих на себе зобов`язань за ним, позивачем було відпущено відповідачу електричну енергію за актами купівлі-продажу сукупною вартістю 192059384,82 грн, а саме: у січні 2024 року у обсязі 3598720,000 кВт*год вартістю 21315163,93 грн; у лютому 2024 року у обсязі 3148470,000 кВт* год вартістю 13806428,60 грн; у березні 2024 року у обсязі 3594571,000 кВт*год вартістю 23681465,10 грн; у квітні 2024 року у обсязі 3408010,000 кВт*год вартістю 23381538,68 грн; у травні 2024 року у обсязі 3389731,000 кВт*год вартістю 23256130,86 грн; у червні 2024 року у обсязі 2356830,000 кВт*год вартістю 16169644,99 грн; у липні 2024 року у обсязі 2749597,340 кВт*год вартістю 19621566,55 грн; у серпні 2024 року у обсязі 2598144,000 кВт*год вартістю 18540771,29 грн; у вересні 2024 року у обсязі 1040462,060 кВт*год вартістю 7424903,74 грн; у жовтні 2024 року у обсязі 461694,540 кВт*год вартістю 3454897,18 грн; у листопаді 2024 року у обсязі 828135,000 кВт*год вартістю 6197000,46 грн; у грудні 2024 року у обсязі 2032568,600 кВт*год вартістю 15209873,44 грн.

Тоді як, Державним підприємством «Гарантований покупець» за відпущену йому електричну енергію за «зеленим» тарифом оплату здійснено частково, у зв`язку з чим виник борг за січень, лютий, квітень - грудень 2024 року у розмірі 18664171,06 грн.

Відтак, враховуючи неналежне виконання Державним підприємством «Гарантований покупець» взятих на себе зобов`язань за договором від 05.12.2019 року №1097/01, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані учасниками справи докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

При цьому, зобов`язання в силу вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З тлумачення приписів статті 526 Цивільного кодексу України слідує, що цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню до виконання як договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного Суду у складі Верховного Суду від 01.03.2021 року у справі №180/1735/16-ц, наголошено на тому, що згідно пункту 6 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 цієї статті, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер та інші джерела правового регулювання, передусім акти цивільного законодавства, повинні відповідати змісту загальних засад. Це проявляється, зокрема, в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії. Усталеним як у цивілістичній доктрині, так і в судовій практиці під принципами виконання зобов`язань розуміються загальні засади, згідно з якими здійснюється виконання зобов`язання.

Правовідносини у цій справі виникли між сторонами на підставі договору купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом, регулювання яких здійснюється положеннями Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин), Закону України «Про ринок електричної енергії», Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №641 від 26.04.2019 року.

Так, за змістом частин 2 та 3 статті 65 Закону України «Про ринок електричної енергії» гарантований покупець зобов`язаний купувати у суб`єктів господарювання, яким встановлено "зелений" тариф, всю відпущену електричну енергію, вироблену на включених до складу балансуючої групи гарантованого покупця об`єктах електроенергетики або чергах їх будівництва (пускових комплексах) з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за встановленим їм "зеленим" тарифом з урахуванням надбавки до нього протягом всього строку застосування "зеленого" тарифу, обсяг якої не перевищує обсяг електричної енергії, який може бути відпущений відповідним об`єктом електроенергетики або чергою його будівництва (пусковим комплексом) у кожному розрахунковому періоді (годині), згідно із встановленою потужністю електрогенеруючого обладнання, зазначеною в ліцензії на виробництво електричної енергії. При цьому в кожному розрахунковому періоді (місяці) обсяг відпуску електричної енергії, виробленої на об`єкті електроенергетики або черзі його будівництва (пусковому комплексі) з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), визначається за вирахуванням обсягу витрат електричної енергії на власні потреби в електричній енергії відповідного об`єкта згідно з показниками приладів обліку на власні потреби. Купівля-продаж такої електричної енергії за "зеленим" тарифом з урахуванням надбавки до нього здійснюється на підставі двостороннього договору між виробником або споживачем, якому встановлено "зелений" тариф, та гарантованим покупцем. Такий договір укладається на підставі типового договору купівлі-продажу електричної енергії за "зеленим" тарифом. Типова форма договору купівлі-продажу електричної енергії за "зеленим" тарифом затверджується Регулятором. Договір купівлі-продажу електричної енергії за "зеленим" тарифом укладається між гарантованим покупцем та виробником або споживачем, які виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями) на весь строк дії "зеленого" тарифу.

Згідно з частинами першою та другою статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною першою статті 662 Цивільного кодексу України встановлено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

За приписами частини 1 статті 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина 1 статті 692 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Умовою виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 30 Закону України «Про ринок електричної енергії» виробники мають право на своєчасне та у повному обсязі отримання коштів за продану ними електричну енергію відповідно до укладених договорів на ринку електричної енергії та за допоміжні послуги.

Порядок і строки розрахунків за договорами купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом регулюються Порядком купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №641 від 26.04.2019 року (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Так, відповідно до пункту 11.1 глави 11 Порядку гарантований покупець, не пізніше п`ятого дня після закінчення першої та другої декад розрахункового місяця, за рахунок коштів, отриманих відповідно до пункту 14.2 глави 14 цього Порядку та коштів, отриманих гарантованим покупцем за реалізовану електричну енергію за результатами торгової діяльності на РДН, ВДР та за двосторонніми договорами, здійснює оплату продавцям за «зеленим» тарифом в обсязі, пропорційно відпуску електричної енергії генеруючими одиницями за 10/20 діб. Гарантований покупець після отримання фактичних даних щодо обсягу відпуску/відбору електричної енергії за розрахунковий місяць, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавців за «зеленим» тарифом перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію, з суми коштів, отриманих гарантованим покупцем за реалізовану електричну енергію за результатами торгової діяльності на РДН, ВДР та за двосторонніми договорами за третю декаду розрахункового місяця, крім залишку коштів, необхідних для забезпечення господарської діяльності гарантованого покупця, передбачених кошторисом на розрахунковий місяць, здійснює доплату продавцям за «зеленим» тарифом за розрахунковий місяць пропорційно вартості купленої товарної продукції. Якщо здійснення авансового платежу/доплати припадає на вихідний або святковий день, гарантований покупець здійснює оплату продавцю не пізніше наступного робочого дня. У випадку здійснення гарантованим покупцем оплати першої/другої декади розрахункового місяця за відпущену електричну енергію продавцем понад фактичну вартість проданої за розрахунковий період (місяць) електричної енергії продавець за «зеленим» тарифом повертає на рахунок гарантованого покупця надлишково сплачені кошти протягом чотирьох робочих днів з дня отримання продавцем підписаного акта купівлі-продажу (акта коригування купівлі-продажу) за відповідний розрахунковий період.

З урахуванням положень глав 8 та 9 цього Порядку гарантований покупець протягом трьох робочих днів з дня отримання від АКО сертифікованих даних комерційного обліку електричної енергії здійснює розрахунок вартості електричної енергії за розрахунковий місяць, відповідно до якої має бути здійснена оплата продавцю за «зеленим» тарифом, та направляє йому на електронну адресу акт купівлі-продажу електричної енергії, форма якого визначена додатком до типового договору про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом, підписаний уповноваженою особою гарантованого покупця із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису. Якщо за результатами розрахунку гарантованого покупця має відбутись оплата продавцем за «зеленим» тарифом за спожиту електричну енергію, гарантований покупець протягом трьох робочих днів з дня надання АКО сертифікованих даних комерційного обліку електричної енергії направляє продавцю за «зеленим» тарифом на електронну адресу акт купівлі-продажу електричної енергії, форма якого визначена додатком до типового договору про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом, підписаний уповноваженою особою гарантованого покупця із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису. У випадку надання АКО оновлених сертифікованих даних комерційного обліку по генеруючих одиницях продавця за «зеленим» тарифом та/або надання ОСП оновлених даних щодо погодинних обсягів не відпущеної електричної енергії генеруючими одиницями продавців у результаті виконання команд ОСП на зменшення навантаження, а також отримання гарантованим покупцем іншої оновленої інформації, що використовувалась при розрахунках обсягів купівлі-продажу електричної енергії, частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії балансуючої групи гарантованого покупця, яка відшкодовується учасником балансуючої групи, а також вартості відхилення відповідно до цього Порядку, гарантований покупець здійснює розрахунок за оновленими даними та направляє продавцю за «зеленим» тарифом акт коригування до акта купівлі-продажу електричної енергії, форма якого визначена додатком до типового договору про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом, підписаний уповноваженою особою гарантованого покупця із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису (пункт 11.2 глави 11 Порядку)

Згідно пункту 11.4 глави 11 Порядку гарантований покупець забезпечує проведення розрахунку та здійснення оплати за відпущену продавцем за «зеленим» тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці. При визначенні суми коштів для здійснення остаточного місячного платежу за відпущену продавцем за «зеленим» тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію гарантованим покупцем, зокрема враховується сума коштів, сплачених такому продавцю за «зеленим» тарифом шляхом здійснення авансових платежів, та сума коштів, отриманих гарантованим покупцем від ОСП відповідно до Договору про надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.

Таким чином, відповідно до Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, Товариство з обмеженою відповідальністю «Юзефо-Миколаївська біогазова компанія» має право на своєчасне та у повному обсязі отримання коштів за поставлену ним електричну енергію відповідно до укладеного договору, а Державне підприємство "Гарантований покупець" зобов`язане здійснити повну оплату у кожному розрахунковому місяці за куплену електричну енергію у виробника за "зеленим" тарифом протягом п`яти робочих днів з дати затвердження НКРЕКП розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці.

Сторони, керуючись принципом свободи договору, погодили у пункті 3.3 договору від 05.12.2019 року №1097/01, що оплата електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавців у розрахунковому місяці, формування актів купівлі-продажу електричної енергії здійснюється згідно з Порядком.

Як вже зазначалось, пунктом 11.4 Порядку визначено, що гарантований покупець забезпечує проведення розрахунку та здійснення оплати за відпущену продавцем за «зеленим» тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці.

Відтак, строк остаточного розрахунку за електричну енергію відповідного періоду сторони, в тому числі керуючись і принципом свободи договору, визначили з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (затвердження вартості послуги регулятором - Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг) з посиланням на пункт 11.4 Порядку.

Схожа за змістом правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.04.2023 року у справі №910/15867/21, а відповідно до частини 4 статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У даному випадку, сторони уклавши договір, якраз і встановили умовами пункту 3.3 договору певний порядок розрахунків за електричну енергію, відповідно до глави 11 Порядку.

Отже, з огляду на приписи статті 530 Цивільного кодексу України, статті 65 Закону України «Про ринок електричної енергії», пункту 11.4 Порядку, пункту 3.3 договору грошове зобов`язання відповідача щодо розрахунку вартості придбаної у позивача електричної енергії має бути виконане після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом п`яти робочих днів з дати оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці.

Як встановлено судом, рішення Регулятора щодо розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем, оприлюднені за січень, лютий, квітень - грудень 2024 року: постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2146 від 18.12.2024 року «Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у лютому та березні 2024 року» (оприлюднено на офіційному веб-сайті Регулятора 20.12.2024 року); постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2418 від 30.12.2024 року «Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у вересні 2024 року» (оприлюднено на офіційному веб-сайті Регулятора 30.12.2024 року); постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №76 від 21.01.2025 року «Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у липні 2024 року» (оприлюднено на офіційному веб-сайті Регулятора 23.01.2025 року); постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №193 від 11.02.2025 року «Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у квітні та серпні 2024 року» (оприлюднено на офіційному веб-сайті Регулятора 13.02.2025 року); постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №247 від 18.02.2025 року «Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у жовтні та листопаді 2024 року» (оприлюднено на офіційному веб-сайті Регулятора 19.02.2025 року); постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №285 від 25.02.2025 року «Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у грудні 2024 року» (оприлюднено на офіційному веб-сайті Регулятора 26.02.2025 року); постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №529 від 08.04.2025 року «Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у січні 2024 року, у травні та червні 2024 року та лютому 2025 року» (оприлюднено на офіційному веб-сайті Регулятора 10.04.2025 року).

Відтак, строк виконання відповідачем грошового зобов`язання за відпущену йому «зелену» енергетику за актами купівлі-продажу за січень, лютий, квітень - грудень 2024 року на момент розгляду справи настав.

Втім, як встановлено судом, і не спростовано відповідачем, останній у встановлені договором строки повну оплату за куповану ним енергетику належним чином не здійснив.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відтак, враховуючи, що факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати за відпущену «зелену» енергетику за актами купівлі-продажу за січень, лютий, квітень - грудень 2024 року підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в розмірі 18664171,06 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, постанови Верховного Суду від 04.10.2019 у справі №915/880/18, від 26.09.2019 у справі №912/48/19, від 18.09.2019 у справі №908/1379/17.

Інфляційні втрати (індекс споживчих цін) - це показник, який характеризує зміни загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення для невиробничого споживання (постанова Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №341/915/16-ц).

Визначене частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України право стягнення інфляційних втрат і 3% річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.01.2024 у справі №910/3243/23 та від 05.10.2023 у справі №904/4334/22.

Позивачем на підставі вищенаведених приписів чинного законодавства нараховано та заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 94261,67 грн та інфляційні втрати у розмірі 84796,89 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд прийшов до висновку, про їх обґрунтованість, вірність та відповідність фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, у зв`язку з чим вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі.

Разом з цим, суд відхиляє доводи відповідача про наявність підстав для зменшення розміру 3% річних з посиланням на висновок Великої Палати Верховного Суду у справі №902/417/18 щодо права суду зменшити нараховані відсотки річних за статтею 625 Цивільного кодексу України.

Так, у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Такого висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла з урахуванням того, що у справі №902/417/18 умовами договору сторони передбачили відповідальність за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання у вигляді пені та штрафу, збільшили позовну давність за відповідними вимогами, а також умовами пункту 5.5 договору змінили розмір процентної ставки, передбаченої в частині другій статті 625 Цивільного кодексу України, і встановили її в розмірі 40% річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем та 96% річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев`яносто календарних днів.

Таким чином, відповідне зменшення відсотків річних Велика Палата Верховного Суду допустила з урахуванням конкретних обставин справи №902/417/18, а саме - встановлення відсотків річних на рівні 40% та 96%, і їх явну невідповідність принципу справедливості, в той час як у даній справі №910/7378/25 відсотки річних нараховані за встановленою у статті 625 Цивільного кодексу України ставкою у розмірі 3%.

Порушення принципів розумності, справедливості та пропорційності, як винятковий випадок для зменшення відсотків річних, під час нарахування позивачем відповідачу 3% річних судом у спірних правовідносинах не встановлено.

Відтак, правовідносини у справі №902/417/18 та №910/7378/25 не є подібними за встановленими фактичними обставинами, а тому висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у справі №902/417/18 не можуть бути застосовані до правовідносин у даній справі.

Відхиляє суд і наведені відповідачем доводи щодо наявності підстав для зменшення розміру компенсаційних втрат, так як договір укладено виключно з метою виконання спеціальних обов`язків покладених на учасників ринку електричної енергії та неотримання коштів від НЕК «Укренерго» і негативний фінансовий стан відповідача, так як наведені доводи є недоліками функціонування нової моделі ринку електричної енергії впровадженої згідно Закону України «Про ринок електричної енергії» і відповідальність за них не може бути покладена на позивача, який як учасник цього ринку, продає вироблену «зелену» енергію по фіксованим цінам. При цьому, остаточний розрахунок за електроенергію по суті залежить від рішення третьої особи, яка не є учасником цих господарських правовідносин за договором без часових обмежень щодо прийняття відповідного рішення, незважаючи на те, що відповідно до пункту 2 частини третьої статті 30 Закону України «Про ринок електричної енергії» виробники мають право на своєчасне та у повному обсязі отримання коштів за продану ними електричну енергію відповідно до укладених договорів на ринку електричної енергії та за допоміжні послуги.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість в повному обсязі, а викладені у поданих заявах по суті спору заперечення щодо пред`явлених позовних вимог суд вважає необґрунтованими з урахуванням вищевикладених висновків суду.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи відповідача про наявність підстав для відмови у задоволенні заявленого позову, з огляду на наявність боргу на суму неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії та вартості відхилення, яка виникла у позивача перед відповідача у розмірі 24488971,10 грн.

Так, постановою НКРЕКП від 24.01.2024 №178 було змінено Порядок купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, що затверджений постановою НКРЕКП від 26.04.2019 №641 (Порядок №641) та затверджено зміни до Правил ринку, затверджених постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року №307 (Правила №307).

Пунктом 4 вказаної постанови було зобов`язано оператора системи передачі, суб`єктів господарювання, що здійснювали продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом, та операторів систем розподілу забезпечити виконання положень глави 16 Порядку в частині визначення та надання гарантованому покупцю обсягів невідпущеної електричної енергії суб`єктами господарювання, що здійснювали купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом у період з 08 вересня 2022 року по 26 січня 2024 року, не пізніше 01 березня 2024 року.

При цьому, відповідно до пункту 5 вказаної постанови Гарантований покупець, суб`єкт господарювання, що здійснювали продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом, та оператор системи передачі мають забезпечити виконання положень глави 16 Порядку в частині врегулювання відносин щодо відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії та вартості відхилення, що виникли в період з 08 вересня 2022 року по 26 січня 2024 року, а також розрахунку та погодження вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії не пізніше 01 квітня 2024 року.

Постановою НКРЕКП від 03.04.2024 №652, абзац третій підпункту 13 пункту 1 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 25 лютого 2022 року №332 «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану» (надалі - Постанова N332) викладено у такій редакції: «Гарантований покупець має право зменшити рівень розрахунків із продавцем за «зеленим» тарифом на суму неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії та вартості відхилення.».

На виконання постанови НКРЕКП від 24.01.2024 №178 Гарантованим покупцем були сформовані та направлені на адресу позивача примірники актів приймання-передачі послуги з відшкодування частки вартості небалансу електричної енергії балансуючої групи гарантованого покупця, послуги з відшкодування вартості відхилення, актів коригування до актів приймання-передачі послуги з відшкодування частки вартості небалансу електричної енергії балансуючої групи гарантованого покупця за період з вересня 2022 по грудень 2023, вказані акти були підписані сторонами без заперечень та зауважень.

Станом на 16.06.2025, як зазначає відповідач, позивач має заборгованість за послугу з відшкодування частки вартості небалансу електричної енергії балансуючої групи гарантованого покупця в сумі 24488971,10 грн, а саме: 20277931,40 грн - частка відшкодування врегулювання небалансу; 4211039,72 грн - за послугу з відшкодування вартості відхилення.

Аналіз змісту вищезгаданих постанов НКРЕКП у їх сукупності та нерозривності, свідчить, що відповідач, будучи учасником ринку, наділений правом зменшити розмір розрахунків із продавцем за «зеленим» тарифом і таке право кореспондується із необхідністю відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії та вартості відхилення, що виникають у балансуючій групі гарантованого покупця, проте положення вказаних постанов не звільняють підприємство від обов`язку здійснення ним повної оплати придбаної електричної енергії за відповідним договором.

У постанові Верховного Суду від 23.09.2025 у справі № 910/7880/24, залишаючи без змін судові рішення про часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕТГ Солар 5" про стягнення з ДП "Гарантований покупець" основного боргу, 3% та інфляційних втрат, суд зазначав, що суди попередніх інстанцій установили відсутність підстав для зменшення суми боргу на існуючу суму заборгованості позивачем перед відповідачем за послуги з неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії, оскільки таке право згідно з абзацом 3 підпункту 13 пункту 1 постанови № 332 відповідачем не реалізовано, доказів зустрічного зарахування сторонами не надано. Суд вказував на відсутність підстав втручатися у договірні відносини сторін та самостійно зменшувати суму заявленої заборгованості, навіть у випадку визнання позивачем боргу в цій частині. Суд звернув увагу відповідача, що він не позбавлений права в судовому порядку стягнути з позивача суму боргу за послуги з неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії в межах окремого позовного провадження.

Верховний Суд у справі №910/7880/24 звернув увагу на те, що висновки місцевого господарського суду повністю узгоджуються з підставами відхилення аналогічних аргументів ДП "Гарантований покупець" судами у справі № 910/6904/24 з подібними правовідносинами, правильність та обґрунтованість чого підтвердив Верховний Суд у постанові від 14.08.2025, ухваленій у зазначеній справі.

Суд виходить також і з того, що стягнення заборгованості позивача перед відповідачем не є предметом розгляду у цій справі.

Відповідач з урахуванням змісту вищезгаданих постанов НКРЕКП зобов`язаний був вчинити дії на реалізацію свого права зменшення розрахунків, зокрема, повідомити позивача, відобразити відповідні зменшення в обліку та актах звірки, провести зарахування однорідних вимог. Тобто, відповідач мав чітко визначити, на які саме суми, за які періоди, та згідно яких актів ним реалізовано право на зменшення рівня розрахунків, а за відсутності відповідних доказів, суд приходить висновку про те, що означене є правом відповідача, яким він фактично не скористався.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що право відповідача зменшити рівень розрахунків із продавцем за «зеленим» тарифом на суму неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії та вартості відхилення, яке ним фактично не було реалізовано, не звільняє відповідача від обов`язку здійснити повну оплату придбаної електричної енергії за договорам.

Аналогічний за змістом правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14.08.2025 у справі №910/6904/24.

При цьому, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.

Суд також зважає, що як неодноразово вказував ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони. Лише той факт, що суд окремо та детально не відповів на кожний аргумент, представлений сторонами, не є свідченням несправедливості процесу (рішення ЄСПЛ у справі «Шевельов проти України»).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.05.2023 у справі №924/1351/20(924/214/22).

З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд дає вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. При цьому суд наголошує, що усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині рішення, взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду та не суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи висновки суду про задоволення позову витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статями 13, 73, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Юзефо-Миколаївська біогазова компанія» до Державного підприємства «Гарантований покупець» про стягнення 18843229,62 грн задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства «Гарантований покупець» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 27, ідентифікаційний код 43068454) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юзефо-Миколаївська біогазова компанія» (22162, Вінницька обл., Хмільницький р-н, c. Михайлин, ідентифікаційний код 41830261) основний борг у розмірі 18664171 (вісімнадцять мільйонів шістсот шістдесят чотири тисячі сто сімдесят одну) грн 06 коп., 3% річних у розмірі 84796 (вісімдесят чотири тисячі сімсот дев`яносто шість) грн 89 коп., інфляційні втрати у розмірі 94261 (дев`яносто чотири тисячі двісті шістдесят одна) грн 67 коп. та судовий збір у розмірі 226118 (двісті двадцять шість тисяч сто вісімнадцять) грн 76 коп.

3. Видати наказ позивачу після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржено до апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 08.01.2026.

СуддяТ.В. Васильченко